Справа № 520/6321/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 520/6321/25

ХАРКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"09" червня 2025 р. м. Харків
Cуддя Харківського окружного адміністративного суду Спірідонов М.О., розглянувши адміністративний позов Фермерського господарства "Віола" (вул. Перемоги, буд.2, с. Чернещина, Ізюмський р-н, Харківська обл., 63842) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Фермерське господарство "Віола", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, оформленого листом №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р., про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

2. Зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України повторно розглянути повідомлення від 05.08.2024 року за №05-02/08 про знищення первинних документів на відповідність ФГ «Віола» п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму сплаченого судового збору.

Ухвалою суду від 21.03.2025 року відкрито спрощене провадження по справі.

Ухвалою суду від 01.05.2025 року позовну заяву Фермерського господарства "Віола" до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху та надано позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання ухвали, шляхом надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій вказати підстави для поновлення строку.

У вказаній ухвалі від 01.05.2025 року судом зокрема було зазначено, позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зокрема визнати протиправним та скасувати рішення Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, оформлене листом №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р., про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

При цьому до суду з даним позовом позивач звернувся лише 20.03.2025 року, а отже пропустив строк звернення до суду з цим позовом, не навівши при цьому поважних та об`єктивних причин пропуску вказаного строку.

Крім того суд зазначає, що 16.09.2024р. звернувся за відповідними роз`ясненнями до ГУ ДПС у Харківській області. 15.10.2024 позивачем від ГУ ДПС у Харківській області був отриманий лист № 45833/6/20-40-07-10-10 від 15.10.2024, в якому зазначено, що лист № 39813/6/20-40- 07-10-10 від 04.09.2024 є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п. 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

Таким чином, позивач вважає, що лише 15.10.2024 йому стало відомо, що лист № 39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024 про відмову у застосуванні положень п.п. 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України є рішенням в розумінні положень п.п. 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України. В той же час, лист відповідача № 45833/6/20-40-07-10-10 від 15.10.2024 має консультативний характер та не впливає на дату, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про можливе порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Лист № 39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024 є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України із зазначенням підстави та доказів такої відмови в розумінні цієї ж статті.

Як зазначає позивач, даний лист отримано ним 04.09.2024, тобто з даної дати почав спливати строк звернення до адміністративного суду з позовом, який сплив 04.03.2025. Позов поданий до Харківського окружного адміністративного суду 20.03.2025, тобто зі пропуском строку.

Позивачем, на виконання ухвали суду від 01.05.2025 року, надано заяву про поновлення процесуального строку, в обґрунтування якої зазначено, що оскаржуване рішення ГУ ДПС у Харківській області №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. було отримане позивачем 04.09.2024р., проте в ньому не було зазначено, що цей лист є рішенням.

Враховуючи різнобічну судову практику з приводу того чи є листи контролюючого органу про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України рішеннями в розумінні Податкового кодексу України, відповідно до якої суди, в т.ч. зазначали, що лист не є рішенням, а також норми ст.5 КАС України, відповідно до якої особи звертаються до суду за захистом порушеного права шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень, а листи не є актами індивідуальної дії, ФГ «Віола» 16.09.2024р. звернулось за відповідними роз`ясненнями до ГУ ДПС у Харківській області.

15.10.2024р. від ГУ ДПС у Харківській області був отриманий лист №45833/6/20-40-07 10-10 від 15.10.2024р., в якому зазначено, що лист №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України із зазначенням підстави та доказів такої відмови в розумінні цієї ж статті. Таким чином, 15.10.2024р. ФГ «Віола» стало відомо, що лист №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України є рішенням в розумінні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Також в обгрунтування заяви представником позивача зазначено, що ФГ «Віола» вважало, що саме 15.10.2024р. дізналося, що 04.09.2024р. прийнятим рішенням №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. було порушено його права та законні інтереси.

Розглянувши подану заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч.1 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 ст.122 КАС України передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч.3 ст.122 КАС України, для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк в шість місяців визнано законодавцем достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що її права, свободи чи інтереси порушено, визначилася, чи буде вона звертатися до суду із позовом.

Крім цього, початок перебігу шестимісячного строку визначено альтернативно - це день, коли особа або дізналася, або повинна була дізнатися про порушення свого права.

При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про їх порушення.

Правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2020 р. у справі № 826/10808/18.

Зі змісту позову судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем оскаржуються рішення Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, оформлене листом №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р., про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України.

Суд зазначає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що оскаржуване рішення Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, оформлене листом №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р., про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, отримано позивачем 04.09.2024р., що не заперечує представник позивача, отже шестимісячний строк звернення до суду обчислюється з дати отримання позивачем вказаного рішення.

При цьому даний позов поданий до Харківського окружного адміністративного суду 20.03.2025, тобто позов поданий з порушенням шестимісячного строку встановленого п.2 ст.122 КАС України, яким зазначено, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересі.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що в оскаржуваному рішенні №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. не було зазначено, що цей лист є рішенням, у звязку з чим ФГ «Віола» 16.09.2024р. звернулось за відповідними роз`ясненнями до ГУ ДПС у Харківській області.

15.10.2024р. від ГУ ДПС у Харківській області був отриманий лист №45833/6/20-40-07 10-10 від 15.10.2024р., в якому зазначено, що лист №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України із зазначенням підстави та доказів такої відмови в розумінні цієї ж статті. Таким чином, 15.10.2024р. ФГ «Віола» стало відомо, що лист №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України є рішенням в розумінні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Отже ФГ «Віола» вважало, що саме 15.10.2024р. дізналося, що 04.09.2024р. прийнятим рішенням №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. було порушено його права та законні інтереси.

По-перше суд зазначає, що рішенням відповідача №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. чітко зазначено, що відповідач відмовляє позивачу - ФГ «Віола» у застосуванні положень пунктів 69.28 пункту 69 Підрозділу 10 розділу ХХ ПК України та зазначено про можливість оскарження даної відповіді до ДПС України або до суду.

По-друге суд не приймає до уваги зазначені вище посилання позивача, оскільки листом №45833/6/20-40-07-10-10 від 15.10.2024р., позивачу відповідачем було зазначено, що лист №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України із зазначенням підстави та доказів такої відмови в розумінні цієї ж статті.

Вказаний лист №45833/6/20-40-07-10-10 від 15.10.2024р. позивачем був отриманий 15.10.2024 року та відповідно позивач дізнався, що лист №39813/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. є рішенням суб`єкта владних повноважень, з яким він не погоджується та який оскаржується в межах даної справи, а тому повинен був знати, що саме з 04.09.2024 року починається строк звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав є неповажними. Позивач не надав доказів існування об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали йому звернутись до суду з дня коли він дізнався, що його права були порушені відповідачем. Позивачем також не було надано доказів існування інших обставин або труднощів, які унеможливили дотримання позивачем строків звернення до суду, встановлених законом.

З урахуванням положень статей 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування поважності причин пропуску строку звернення до суду покладений на позивача.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме : забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22.10.1996 за заявами №22083/93, №22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Отже, чинне законодавство обмежує строк звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу. Зокрема, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду

З огляду на що суд зазначає, що позивачем на виконання вимог ухвали суду від 01.05.2025 надано заяву на виконання ухвали суду, однак обставини причин пропуску строку звернення до суду з зазначеним позовом визнані судом неповажними, а отже недоліки позовної заяви усунуті не були.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Фермерського господарства "Віола" (вул. Перемоги, буд.2, с. Чернещина, Ізюмський р-н, Харківська обл., 63842) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61057) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачу.

Копію ухвали направити позивачеві разом з позовною заявою та доданими до неї документами.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє його права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Спірідонов М.О.