Справа № 640/16210/19
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. Справа № 640/16210/19

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання рішення та дій протиправними,

УСТАНОВИВ:

27.08.2019 до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у м. Києві про:

- визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 04.07.2019 № 9357 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ? ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018";

- визнання протиправними дій Головного управління ДФС у м. Києві з проведення перевірки на підставі вказаного наказу;

- встановлення факту невручення позивачу у термін з 04.07.2019 по 02.08.2019 наказу Головного управління ДФС у м. Києві від 04.07.2019 № 9357 відповідно до п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що наказ від 04.07.2019 № 9357 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки був винесений без дотримання вимог Податкового кодексу України щодо належного повідомлення платника податків про проведення такої перевірки, без надання копії відповідного наказу у встановлений строк, що позбавило позивача можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема право надати заперечення або інші документи, що мають значення для результатів перевірки.

Позивач стверджує, що жодним чином не був повідомлений про видання вказаного наказу в період з 04.07.2019 по 02.08.2019, як це передбачено п. 42.2 ст. 42 Податкового кодексу України, а тому вважає дії контролюючого органу протиправними і такими, що порушують принципи правової визначеності та правомірності.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом: зупинення дії наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 04.07.2019 № 9357; заборони відповідачу виносити податкові повідомлення-рішення за наслідками перевірки, проведеної на підставі зазначеного наказу; заборони відповідачу будь-яким чином реалізовувати результати перевірки (акт, податкові повідомлення-рішення, інші документи), проведеної на підставі оскаржуваного наказу ? до набрання законної сили судовим рішенням у цій справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2019 вказану заяву задоволено частково. Заборонено Головному управлінню ДФС у м. Києві вчиняти дії на підставі наказу від 04.07.2019 № 9357 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ? ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018" та направленні на його виконання, в редакції наказу від 04.07.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.09.2019 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23.09.2019 до суду надійшло клопотання про скасування заходів забезпечення позову, в якому відповідач просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.09.2019.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.10.2019, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2019, у задоволенні вказаного клопотання відмовлено.

08.10.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач позов заперечує та зазначає про те, що підставою для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо ОСОБА_1 стала податкова інформація про можливі порушення податкового законодавства, отримана від приватних нотаріусів, а також ненадання позивачем належних пояснень і документальних підтверджень у відповідь на письмові запити контролюючого органу, що відповідає вимогам пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України. Копія наказу № 9357 від 04.07.2019 та повідомлення № 80111/C/26-15-42-05-28 від 08.07.2019 були направлені позивачу 09.07.2019 та вручені йому 05.08.2019, що свідчить про дотримання вимог п. 79.2 ст. 79 та ст. 42 Податкового кодексу України.

Таким чином, відповідач вважає, що дії контролюючого органу були здійснені правомірно та з дотриманням усіх вимог законодавства щодо підстав і порядку проведення перевірки.

13.12.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України № 2825-IX "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду", який набрав чинності 15.12.2022.

Пунктом 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" зазначеного Закону установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя та невідкладно, протягом десяти робочих днів, передає судові справи, які перебувають у його провадженні, до Київського окружного адміністративного суду.

Законом України від 16.07.2024 № 3863-IX "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" внесено зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2825-IX від 13.12.2022 та викладено цей пункт у новій редакції.

Серед іншого новою редакцією зазначеного пункту передбачено таке.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

На виконання вищевказаних законодавчих приписів відповідна адміністративна справа передана для розгляду та вирішення Вінницьким окружним адміністративним судом.

Автоматизованою системою документообігу суду головуючим суддею для розгляду справи визначено суддю Сала П.І.

Ухвалою зазнавеного судді від 07.03.2025 адміністративну справу № 640/16210/19 прийнято до свого провадження. При цьому в порядку процесуального правонаступництва допущено заміну відповідача у справі з Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві.

З матеріалів справи видно, що копія ухвали від 10.03.2025 була доставлена до електронного кабінету відповідача в підсистемі "Електронний суд" 12.03.2025, що підтверджується відповідною довідкою.

Поштові відправлення № 704 та № 712 разом з ухвалою суду від 07.03.2025, що були надіслані судом на адреси позивача та його представника, 24.03.2025 та 26.03.2025 повернуто до суду поштовим відділенням зв`язку без виконання та з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Крім того, копія ухвали від 07.03.2025 була надіслана позивачу на відповідну електронну адресу, що підтверджується відповідною довідкою.

Отже, сторони були належним чином повідомлені про розгляд цієї справи Вінницьким окружним адміністративним судом, однак будь-яких процесуальних документів до суду не подавали.

Відтак розгляд справи здійснюється за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив, що у 2019 році Головним управлінням ДФС у м. Києві отримано завдання ДФС України № 36134/7/99-99-13-04-03-17 від 20.11.2018 щодо відпрацювання фізичних осіб, які систематично здійснюють операції з нерухомістю без державної реєстрації підприємницької діяльності. До переліку таких осіб було включено, зокрема, ОСОБА_1 .

У лютому-травні 2019 року Головне управління ДФС у м. Києві направило низку запитів приватним нотаріусам. У запитах містилося прохання надати інформацію щодо посвідчених правочинів із відчуження об`єктів нерухомості за участю позивача, із зазначенням дати та вартості відчуження.

Приватні нотаріуси надали відповіді з інформацією про посвідчені договори купівлі-продажу майна за участю ОСОБА_1 , що стало підставою для формування відповідної податкової інформації.

14.02.2019 Головне управління ДФС у м. Києві направило ОСОБА_1 запит № 15674/C/26-15-42-05-28 про надання документального підтвердження щодо набуття права власності на об`єкти нерухомості та отриманого доходу від операцій з відчуження нерухомого майна за період 2014-2018 рр.

У відповіді ОСОБА_1 заперечив наявність відповідного майна та зазначив, що немає підстав для надання документів.

08.04.2019 повторно направлено запит № 47323/C/26-15-42-05-28 з аналогічними вимогами. У відповіді ОСОБА_1 повідомив, що йому не належить зазначене в запиті майно та знову не надав жодних документів.

03.07.2019 управлінням контрольно-перевірочної роботи фізичних осіб Головного управління ДФС у м. Києві складено доповідну записку № 4567/26-15-42-05-29, на підставі якої було ініційовано проведення перевірки.

04.07.2019 начальником Головного управління ДФС у м. Києві видано наказ № 9357 "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки" ОСОБА_1 , яким призначено перевірку з 22.07.2019 по 02.08.2019.

08.07.2019 було оформлено повідомлення № 80111/C/26-15-42-05-28 про проведення вказаної перевірки.

09.07.2019 копія наказу № 9357 та зазначене повідомлення були направлені поштовим зв`язком рекомендованим листом на податкову адресу ОСОБА_1 .

05.08.2019 ОСОБА_1 отримав рекомендований лист, що підтверджується копією поштового конверта з ідентифікатором 699 та інформацією з електронного ресурсу ПАТ "Укрпошта".

На момент вручення листа визначений строк проведення перевірки вже сплив (перевірка повинна була тривати з 22.07.2019 до 02.08.2019).

Позивач стверджує, що належним чином не був повідомлений про видання вказаного наказу у період з 04.07.2019 по 02.08.2019, а тому вважає дії контролюючого органу протиправними і такими, що порушують принципи правової визначеності та правомірності, а тому скористався своїм право на судовий захист.

Оцінюючи спірні правовідносини та встановлені обставини справи, суд керується такими мотивами.

За приписами п. 75.1 ст. 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити, зокрема, документальні позапланові невиїзні перевірки.

У відповідності до вимог п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Згідно з п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється з підстав, зокрема, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до вимог п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (згідно з приписами п. 78.5 ст. 78 ПК України).

Статтею 79 ПК України визначено особливості проведення документальної невиїзної перевірки.

Зокрема, пунктом 79.1 статті 79 ПК України визначено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

За правилами пункту 79.2 статті 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

При цьому, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 ПК України необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім, що також узгоджується із приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України.

Сам вид перевірки (позапланова невиїзна), без надання платнику податків права на подання відповідних пояснень та документів, що стосуються предмету перевірки, позбавляє контролюючий орган можливості об`єктивно здійснити аналіз законності діяльності такого платника й дійти обґрунтованих висновків стосовно податкового правопорушення.

Отже, з наказом на перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення такої перевірки платник податків має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

Тобто, у спірному випадку контролюючий орган мав би ознайомити (вручити наказ та повідомлення) позивача з проведенням перевірки до її початку, тобто до 22.07.2019 (початок проведення перевірки за оспорюваним наказом).

Утім, судом встановлено, що позивача було повідомлено про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за відповідним наказом уже після її проведення, лише 05.08.2019, що підтверджується копією поштового конверта з ідентифікатором 699 та інформацією з електронного ресурсу ПАТ "Укрпошта".

За викладених обставин та з урахуванням того, що контролюючим органом позивача не було ознайомлено із оспорюваним наказом до початку проведення позапланової невиїзної перевірки (до 22.07.2019), що позбавило позивача можливості реалізації свого права на ознайомлення із оспорюваним наказом до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень й документів, суд доходить висновку, що посадові особи контролюючого органу не мали правових підстав для здійснення такої перевірки.

Невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої, а саме компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії (податкового повідомлення-рішення).

Як наслідок, дії з проведення перевірки за оспорюваним наказом, не можуть бути визнані судом правомірними.

Відповідна правова позиція узгоджується і з позицією Верховного Суду України від 27.01.2015 у справі № 21-425а14, а також Верховного Суду у його постановах від 29.03.2018 у справах № 804/6973/15, від 05.05.2018 у справі № 810/3188/17, від 14.03.2018 у справі № 808/1084/16, від 15.08.2018 у справі № 806/831/16, від 01.08.2018 у справі № 821/1667/16, від 21.02.2018 у справі № 821/371/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, під час розгляду справи відповідачем не доведено належними і допустимими доказами правомірність проведення перевірки на підставі оспорюваного наказу з урахуванням обставин встановлених судом та доказів наданих позивачем, які відповідачем не спростовані.

Навпаки, як можна побачити зі змісту відзиву, відповідач визнає, що оспорюваний наказ та повідомлення на перевірку були вручені позивачу лише 05.08.2019, хоча саме вручення наказу (а не його направлення чи доставка до відділення зв`язку для відправлення) дає право контролюючому органу приступити до проведення перевірки відповідності до п. 79.2 ст. 79 ПК України.

Отже, при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки були порушені права та інтереси позивача щодо недотримання порядку та способу проведення такої перевірки (не вручення наказу та повідомлення на перевірку до початку проведення такої перевірки), що позбавило платника податків права бути обізнаним про дату та місце проведення перевірки до її початку та брати участь у її проведенні.

Відтак порушене відповідачем право позивача підлягає відновленню судом шляхом визнання протиправними дій щодо проведення перевірки на підставі наказу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 04.07.2019 № 9357.

Між тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправним та скасування вказаного наказу.

Наявні у справі докази та наведені позивачем доводи на підтримку позовних вимог не свідчть про те, що цей наказ був прийнятий без фактичних та правових підстав для його призначення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо позивача.

Також, на думку суду, немає підстав для задоволення вимоги про встановлення факту невручення позивачу наказу у період з 04.07.2019 по 02.08.2019, оскільки ця обставина входить до предмета доказування у цій справі та досліджена судом під час розгляду справи по суті, а тому не потребує окремого процесуального закріплення як самостійна вимога.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а згідно з ч. 1 ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У справі "Ruiz Torija v. Spain", рішення від 9 грудня 1994 року, ЄСПЛ звернув увагу на те, що статтю 6 пункт 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Тому питання про те, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Крім того, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши ключові доводи та аргументи сторін, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що адміністративний позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (ч. 3 ст. 139 КАС України).

Таким чином, судові витрати позивача на сплату судового збору стягуються на його користь пропорційно до задоволених вимог у розмірі 768,30 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним дії Головного управління ДФС у м. Києві з проведення перевірки на підставі наказу від 04.07.2019 № 9357 "Про проведения документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2018".

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,30 (сімсот шістдесят вісім гривень 30 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Попов Володимир Вікторович (свідоцтво № 2827 від 27.02.2008, адреса для листування: вул. Кирилівська, 12, оф. 3, м. Київ, 04080);

3) відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (, місцезнаходження: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04665).

Повне судове рішення складено 12.06.2025.

Суддя Сало Павло Ігорович