Справа № 520/9894/25
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 червня 2025 року № 520/9894/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі : головуючого судді Кухар М.Д., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Вищого антикорупційного суду (просп. Берестейський, буд. 41,м. Київ,03057, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:

-визнати протиправними дії Вищого антикорупційного суду (, місце знаходження: 01601, м. Київ, проспект Берестейський, 41) з виплати судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )суддівської винагороди за період з 01 по 31 березня 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2.102,00 гривні.

-зобов`язати Вищий антикорупційний суд (, місце знаходження: 01601, м. Київ, проспект Берестейський, 41) здійснити виплату судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) недонарахованої суддівської винагороди за період з 01 по 31 березня 2025 року, на підставі ч. ч. 2 і 3 ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 року № 1402-VІІІ, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (3.028,00 гривні).

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження у справі.

Представник Вищого антикорупційного суду звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №520/7995/25.

В обгрунтування клопотанням зазначено, що надання оцінки питанню виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди без попередньої оцінки правових підстав для її нарахування не можливе, що свідчить про неможливість розгляду справи № 520/9894/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/7995/25.

Суддя Кухар М.Д. з 26.05.2025 року по 06.06.2025 року перебувала у щорічній відпустці.

Розглянувши вказане клопотання, суд вказує наступне.

Як зазначено у частині першій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі. - КАС України) завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких, рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження (частина друга статті 2 КАС України).

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси..

Як зазначила. Велика. Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2024 у справі № 990/29/24, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів, які характеризують суть конкретного позову, його зміст та правову природу, а саме: предмета і підстави позову.

Предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Подібна права позиція щодо визначення предмета спору викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.06.2019 у справі N9 916/542/18, від 01.08.2019 у справі № 916/1743/18.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та. інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову.

Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Отже, предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

У зв`язку з цим, зауважимо, що 09 квітня 2025 року ХОАС було відкрито провадження в адміністративній справі № 520/7995/25, у якій ОСОБА_1 , позиваючись до ВАКС, просив:

визнати протиправними дії ВАКС з нарахування суддівської винагороди за період з 01 до 31 березня 2025 року, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102,00 гривні;

зобов`язати ВАКС здійснити нарахування суддівської винагороди за період з 01 до 31 березня 2025 року, на підставі частин другої і третьої ст. 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року (3028,00 гривні).

Таким чином, у справі № 520/7995/25 і в цій справі № 520/9894/25 ОСОБА_1 звертається до суду щодо нарахування та виплати суддівської винагороди за один і той самий період відповідно.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

З такого законодавчого визначення вбачається, що заробітна плата (різновидом якої є суддівська винагорода) - це обчислена (нарахована) та виплачена винагорода. Вказані дії нерозривно пов`язані одна з одною.

Тобто справи № 520/7995/25 і № 520/9894/25 збігаються за предметом спору (суддівська винагорода ОСОБА_1 за березень 2025 року).

Далі варто відзначити, що адміністративні справи № 520/7995/25 і № 520/9894/25 мають також тотожні підстави, позаяк обидві обґрунтовані тим, що ВАКС, на думку позивача, здійснював нарахування та виплату йому суддівської винагороди з використанням неправильної бази нарахування. У справах збігаються фактична й правова підстави позову.

Згідно з частинами першою, дванадцятою статті 23 Бюджетного кодексу України (далі - БК України) будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом: про Державний бюджет України.

Абзац перший частини першої статті 48 БК України визначає, що розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років.

Відповідно до частин 1,2,7 та 10 статті 23 БК України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, які встановлюються законом про Державний бюджет України на відповідний бюджетний рік. У межах загального обсягу бюджетних призначень за бюджетною програмою окремо за загальним та спеціальним фондами бюджету Міністерство фінансів України за обґрунтованим поданням головного розпорядника бюджетних коштів здійснює перерозподіл бюджетних асигнувань, затверджених у розписі бюджету та кошторисі, в розрізі економічної класифікації видатків бюджету, а також в розрізі класифікації кредитування бюджету - щодо надання кредитів з бюджету. Зміни розмірів, мети та обмеження в часі бюджетних призначень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, здійснюються лише за наявності у законі про Державний бюджет України відповідного положення.

Відповідно до пунктів 20 і 24 частини першої статті 116 БК України порушенням бюджетного законодавства є взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України та нецільове використання бюджетних коштів.

За порушення бюджетного законодавства відповідальність несе не тільки сама бюджетна установа, а також її посадові особи. Посадові особи, з вини яких допущено порушення бюджетного законодавства, несуть, цивільну, дисциплінарну, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч. 1 ст. 121 БК України).

Отже, вимога про нарахування заробітної плати (суддівської винагороди у даному випадку) та її виплата є нерозривно пов`язаними. Нарахування суддівської винагороди (взяття ВАКС на себе бюджетних зобов`язань) без її виплати (здійснення бюджетного платежу) є порушенням бюджетного законодавства і з цих підстав не можливе, виплаті суддівської винагороди у безальтернативному порядку передує її нарахування.

Таким чином, надання оцінки питанню виплати ОСОБА_1 суддівської винагороди без попередньої оцінки правових підстав для її нарахування не можливе, що свідчить про неможливість розгляду справи № 520/9894/25 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/7995/25.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що провадження у справі необхідно зупинити до набрання законної сили рішенням у справі № 520/7995/25.

На підставі викладеного, керуючись статтями 236, 248, 256, 294 КАС України суд,-

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у справі № 520/9894/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили рішенням у справі № 520/7995/25.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кухар М.Д.