Справа № 600/2026/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/2026/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправним та скасувати рішення «Про відмову ОСОБА_2 стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 (виконання рішення суду)» від 29.06.2023 року №1316;

- зобов`язати Чернівецьку міську раду надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,0600 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в межах м. Чернівці поблизу земельної ділянки що по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №600/1546/22-а відповідачем протиправно відмовлено стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 на підставі п. 5 п. 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України, оскільки на момент початку реалізації позивачем права на виготовлення проекту землеустрою (серпень 2021 р.), норми на які посилається відповідач були відсутні. З вказаних підстав позивач просить суд задовольнити позовні вимоги, а належним способом відновлення порушеного права позивача визначає як зобов`язання відповідача надати відповідний дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Відповідач заперечував проти задоволення позову та вказав, що на виконання рішення Чернівецького окружного адміністративного суду в адміністративній справі №600/1546/22-а було повторно розглянуто заяву позивача стосовно надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та з урахуванням чинних норм на момент повторного розгляду заяви, відповідно до п. 5 п. 27 розділу Х Перехідних положень ЗК України, відмолено у задоволенні заяви, оскільки Земельним кодексом України встановлено додаткову заборону щодо, зокрема, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, яка зумовлена встановленням воєнного стану на території України. З вказаних підстав відповідач стверджує, що позивачу було правомірно відмовлено у задоволенні заяви щодо розроблення проекту землеустрою.

Рух справи у суді

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.05.2024 р. позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 24.05.2024 р. позовну заяву повернути позивачу.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2024 р. скасовано ухвалу суду від 24.05.2024 р. а справу направлено на новий розгляд до Чернівецького окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 18.10.2024 р. прийняти адміністративну справу для продовження розгляду та встановлено позивачу додатковий п`ятиденний строк для виконання ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 14.05.2024 р.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 15.11.2024 р. судом відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

02.06.2021 р. позивач звернулась до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). (а.с. 64-65).

Рішенням Чернівецької міської ради 10 сесії VIII скликання від 07 жовтня 2021 року №523 відмовлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,0600 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у зв`язку із відсутністю підстав для надання переваги перед іншими громадянами, які перебувають на пільговому обліку індивідуальних забудовників міста Чернівців та користуються правом на першочергове отримання земельних ділянок для будівництва житлових будинків, господарських будівель і споруд, про що зазначено у спеціальних нормах Законів України, які визначають статус цих осіб (в обліку індивідуальних забудовників не перебуває).

Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 03.06.2022 року в адміністративній справі №600/1546/22-а та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 р., визнано протиправним та скасовано пункт 1 рішення 10 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 07.10.2021 №523. Зобов`язано Чернівецьку міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,0600 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

На виконання судових рішень по справі №600/1546/22-а відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність за адресою АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,0600 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

За результатами розгляду заяви позивача, рішенням 34 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради №1316 від 29.06.2023 року вирішено відмовити ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , у наданні дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0600 га безоплатно у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), у зв`язку з забороною безоплатної передачі земель на період дії воєнного стану (підстава: підпункт 5 пункту 27 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України). (а.с. 79).

Мотивувальна частина

Згідно положень ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд перевіряє дотримання вказаних критеріїв суб`єктом владних повноважень при прийнятті оскаржуваного рішення, вчиненні дій чи допущенні бездіяльності.

Відповідно з ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України від 25.10.2001 р. N 2768-III (далі ЗК України) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Стаття 118 ЗК України встановлює порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ЗК України громадянин, заінтересований у приватизації земельної ділянки у межах норм безоплатної приватизації, що перебуває у його користуванні, у тому числі земельної ділянки, на якій розташовані жилий будинок, господарські будівлі, споруди, що перебувають у його власності, подає клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. До клопотання додається розроблена відповідно до Закону України "Про землеустрій" технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), що замовляється громадянином без надання дозволу на її розроблення.

Зі змісту ч. 6 ст. 118 ЗК України слідує, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні, до якого додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Приписами абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови.

При цьому ч. 7 ст. 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме:

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів;

- невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У разі надання органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування відмови особі у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою обов`язковим є зазначення підстави для такої відмови, що визначені у ЗК України.

Суд звертає увагу, що на момент повторного розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою на земельну ділянку, на виконання судового рішення по справі №600/1546/22-а, діяли положення пп. 5 п. 27 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України.

У зв`язку з розпочатою військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

У подальшому, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України, затвердженими відповідними законами України, строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, та триває й станом на тепер.

Згідно пп. 5 п. 27 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється. Положення цього підпункту не поширюються на безоплатну передачу земельних ділянок у приватну власність власникам розташованих на таких земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), а також на безоплатну передачу у приватну власність громадянам України земельних ділянок, переданих у користування до набрання чинності цим Кодексом.

Отже, пп. 5 п. 27 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України передбачено заборону безоплатної передачі у приватні власність, зокрема, земель комунальної власності, під час дії воєнного стану, який з 24.02.2022 р. до теперішнього часу триває.

Аналіз вказаних норм чинного законодавства дає підстави вважати, що на період дії воєнного стану положення пп. 5 п. 27 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України можуть бути додатковою підставою, окрім ч. 7 ст. 118 ЗК України, для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

У контексті предмету цього спору, суд зазначає, що Верховний Суд у постанові від 03.08.2023 у справі № 300/3771/22 вже сформулював правову позицію, відповідно до якої рішення органу місцевого самоврядування про відмову в наданні дозволу на складення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є законним, якщо підставою для його прийняття є підпункт 5 пункту 27 Розділу X «Перехідних положень» ЗК України.

Формуючи такий правовий висновок у вищезазначеній справі, Верховний Суд виходив з такого:

«...Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан, який з урахуванням наступних указів Президента України продовжує діяти.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон №389-VIII) воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Отже, як на дату прийняття спірного рішення відповідача так і на час розгляду цієї справи у суді в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом № 389-VIII.

При цьому суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством...".

Таку правову позицію Верховний Суд підтримав і у постанові від 18 лютого 2025 року у справі №380/10564/22.

Отже, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Суд звертає увагу, що процесуальним законом не допускається ухвалення судом рішення про зобов`язання вчинити відповідача завідомо неправомірні дії, які суперечитимуть вимогам норм законодавства, чинних станом на момент ухвалення судового рішення.

Аналогічні висновки виклав Верховний Суд у Постанові від 18 вересня 2024 року у справі № 380/11336/22.

Суд вважає помилковими посилання позивача на судове рішення в адміністративній справі №600/1546/22-а, як на підставу для зобов`язання відповідача погодити виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачу, оскільки кінцевим рішенням суду було зобов`язано відповідача лише повторно розглянути заяву позивача, оскільки підстави для відмови не відповідали положенням Земельного кодексу України.

З огляду на встановлену Законом № 2145-XI заборону органам місцевого самоврядування під час дії воєнного стану на безоплатну передачу у приватні власність, зокрема, земель комунальної власності, та беручи до уваги, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень, суд вважає, що приймаючи спірне рішення та застосовуючи чинне на момент його прийняття законодавство, відповідач діяв в межах вимог чинного законодавства.

Отже, приймаючи спірне рішення відповідач діяв у відповідності до положень підпункту 5 пункту 27 розділу «Перехідні положення» ЗК України, оскільки інших альтернативних дій вказана місцева рада не вправі була вчиняти.

За вказаних обставин, суд встановив, що оскаржуване рішення відповідача є таким, що прийняте у межах повноважень, відповідно до закону та з дотриманням встановленої процедури, та відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, а отже є правомірним.

Одночасно із цим, суд наголошує, що позивач після закінчення воєнного стану в Україні не позбавлений можливості звернутися у встановленому порядку щодо отримання відповідних дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладено у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 по справі № 380/10564/22.

Щодо доводів позивача про те, що розпочатий процес реалізації права має бути завершений за чинним на момент початку і процесу законом, що узгоджується з принципом правової визначеності, з посиланням на постанову Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №820/5348/17, то висновки такої справи не є релевантними до обставин цієї справи та спірних правовідносин. Справа № 820/5348/17 стосувалася відмови затвердити проект землеустрою, який був розроблений у 2013 році, а у 2016 році були внесені зміни до законодавства, які впливали на повноту структурних елементів проекту землеустрою (зокрема щодо переліку обмежень у використанні земельних ділянок).

Суд наголошує, що порядок безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян з 2022 року не змінився, правове регулювання цього питання викладене у статті 118 ЗК України, яка не зазнала змін. Введення заборони на передачу земельних ділянок у власність на час дії воєнного стану не змінює правове регулювання питання, а відстрочує розгляд цього питання до закінчення дії воєнного стану в Україні.

Решта доводів позивача не спростовують висновків суду за результатами розгляду справи щодо правомірності прийнятого відповідачем рішення.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваного рішення, в той час як доводи позивача є безпідставними та не знайшли свого законодавчого підтвердження, а тому наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс відповідні витрати з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Чернівецька міська рада (Центральна площа, 1, м. Чернівці, 58002, ).

Суддя Т.М. Брезіна