Справа № 500/1630/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1630/25

11 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через представника звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільський області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 2), у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (поданої на усунення недоліків позову) просить:

визнати протиправним рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про відмову в призначенні пенсії №04 від 18.12.2024, яким відмовлено в призначенні пенсії ОСОБА_1 та скасувати його;

зобов`язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , а саме: періоди роботи в колгоспі імені Шевченка: 15.05.1979 - 15.09.1979, 01.05.1981 - 01.05.1982, 01.07.1984 - 31.05.1986, 25.12.1989 - 29.02.2000; періоди роботи за 1990-1991 та з 1993 по 1994 згідно з довідкою №03-01/831 від 10.06.2024; період проходження військової служби з 13.05.1982 по 18.06.1984 згідно з військовим квитком НОМЕР_2 ;

зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком згідно статті 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-ІV) з 18.12.2024.

Позов обґрунтовано тим, що позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком. Оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 18.12.2024 йому відмовлено у призначенні пенсії за віком. Відповідачем не зараховано періоди роботи згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата її видачі та дата народження не відповідає паспортним даним позивача, періоди роботи згідно з довідкою №03-01/831 від 10.06.2024, оскільки неправильно зазначено по батькові позивача, в одному випадку, в іншому - неповне прізвище, ім`я та по батькові, період проходження військової служби через недоліки у написанні по батькові у військовому квитку.

Позивач не погоджується з такою відмовою органу Пенсійного фонду та стверджує, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 11.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) суддею одноособово у строк, встановлений статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

У строк, встановлений судом, надійшов відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області. Відповідач 2 проти позову заперечує та зазначає, що за принципом екстериторіальності розглянуто заяву та прийнято рішення про відмову у призначення пенсії. Страховий стаж позивача становить 13 років 06 місяців 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058-ІV. З огляду на порушення вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача періодів роботи відповідно до записів трудової книжки НОМЕР_1 . Крім того, наявні недоліки в написанні по батькові в довідці та військовому квитку, що виключає можливість врахування до страхового стажу періодів, про які йдеться у таких документах. Вважає прийняте рішення законним та таким що відповідає чинному законодавству.

Також цей відповідач вказує, що призначення пенсії є дискреційним повноваженням органів Пенсійного фонду України, суд не може перебирати такі функції на себе, бо це буде втручанням у його повноваження. Відповідач 2 просить у позові відмовити (а.с.47-50).

Від ГУ ПФУ в Тернопільській області надійшов відзив, в якому з посиланням на пенсійне законодавство та порядок ведення трудових книжок цей відповідач вважає, що пенсійним органом прийняте правомірне рішення, відтак просить відмовити у задоволенні позову (а.с.85-87).

Від відповідача 1 надійшли матеріали витребувані судом (а.с.92-129).

Суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 18.12.2024 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком, подавши документи згідно з переліком, зазначеним у розписці-повідомленні (а.с.70 зворот-71).

За принципом екстериторіальності структурним підрозділом для прийняття рішення за результатами поданої заяви визначено ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого №04 від 18.12.2024 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У цьому рішенні вказано, що страховий стаж заявника складає 13 років 06 місяців 20 днів.

Зі змісту рішення вбачається, що за доданими документами до страхового стажу не зараховані:

періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки відсутня дата її видачі та дата народження не відповідає паспортним даним позивача;

періоди роботи згідно з довідкою № 831/03-01 від 10.06.2024, оскільки за 1990-1991 роки по батькові значиться ОСОБА_2 , за 1993 по 1994 роки не повне П.І.Б.;

період проходження військової служби з 13.05.1982 по 18.06.1984 згідно з військовим квитком серії НОМЕР_3 , оскільки зазначене в ньому по батькові ОСОБА_3 не відповідає паспортним даним ОСОБА_4 (а.с.9).

Позивач не погоджується з рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком, вважає його протиправним та таким, що порушує його право на соціальний захист, а тому звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує такі нормативно-правові акти.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058-IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону N 1788-XII передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Отже, законодавець передбачив зарахування до страхового стажу періоду роботи та членства у колгоспі і визначив для цього певні умови та порядок. Так, за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, то враховується час роботи за фактичною тривалістю, якщо ж виконував встановлений мінімум трудової участі або не виконував з поважних причин, то зараховується весь період роботи.

До стажу роботи зараховується, серед іншого, також: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, військова служба.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (надалі Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 6 цього Порядку визначено, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

За приписами частин першої, третьої статті 44 Закону №1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що основним документом, який підтверджує стаж роботи (за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), є трудова книжка. При цьому лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати стаж роботи на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Для підтвердження страхового стажу позивач надав трудову книжку заповнену на ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , дата заповнення відсутня, яка містить такі записи щодо спірних періодів в колгоспі імені Шевченка:

запис №1, з 15.08.1979 по 15.09.1979, прийнятий різноробочим, підстава: книга №5 стор.23,

запис №3, з 01.05.1981, прийнятий трактористом, підстава: книга №5 стор. 23,

запис №4, 01.05.1982, звільнений в зв`язку з призовом в армію, підстава: книга № 5 стор. 23,

запис №5, 01.07.1984, прийнятий трактористом, підстава: книга №5 стор. 23,

запис №6, 31.05.1986, звільнений згідно поданої заяви, підстава: книга №5 стор. 23,

запис №7, 25.12.1989, прийнятий трактористом, підстава: книга розрахунків,

запис №8, 29.02.2000, звільнений в зв`язку з реформуванням господарства, підстава: наказ №60 від 29.02.2000.

Кожен з записів про звільнення засвідчений підписом уповноваженої особи з проставленням відтиску печатки підприємств, вказані документи, на підставі яких внесено відповідні записи (а.с.11-14).

Як встановлено судом та вбачається з оскаржуваного рішення, до страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи в колгоспі з 15.05.1979 по 15.09.1979, з 01.05.1981 по 01.05.1982, з 01.07.1984 по 31.05.1986 та з 25.12.1989 по 29.02.2000, оскільки відсутня дата заповнення трудової книжки, а дата народження не відповідає паспортним даним позивача.

Порядок ведення трудових книжок на момент внесення першого запису до трудової книжки позивача (1979 рік), було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі - Інструкція №162), відповідно до якої трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Заповнення трудових книжок та вкладишів до них здійснюється мовою союзної, автономної республіки, автономної області, автономного округу, на території яких розташовано дане підприємство, установа, організація, та офіційною мовою СРСР (пункт 2.1 глави 2 Інструкції №162).

Відповідно до пунктів 2.2, 2.3 глави 2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності працівника не пізніше тижневого терміну від часу прийому на роботу. У трудову книжку вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження та заохочення: нагородження орденами та медалями, присвоєння почесних звань; заохочення за успіхи у роботі, що застосовуються трудовим колективом, а також нагородження та заохочення, передбачені правилами внутрішнього трудового розпорядку та статутами про дисципліну; інші заохочення відповідно до чинного законодавства; відомості про відкриття, на які видано дипломи, про використані винаходи та раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди. Стягнення до трудової книжки не записуються. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу чи звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені і по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорта чи свідоцтва про народження (пункт 2.10 глави 2 Інструкції №162).

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 глави 2 Інструкції №162).

Аналогічні вимоги передбачені також Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 17.08.1993 за N 110 (далі - Інструкція № 58).

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» установлено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Аналіз вказаних норм свідчить, що обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для особи, якій належить трудова книжка, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

За висновком Верховного Суду у постанові від 06.03.2018 у справі № 754/14989/15-а не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є виключно підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність чи відсутність виправлень у записах в трудовій книжці.

З дослідженого судом титульного аркуша трудової книжки серії НОМЕР_1 вбачається, що в графі дата народження вказано « 12.V.1961» (де V латиська цифра 5) рік та місяць відповідає року та місяцю народження ОСОБА_1 проте день вказаний невірно (а.с.10). Як слідує з паспортних даних датою народження позивача є ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6).

Разом з тим, суд зауважує, що такий недолік як неповна чи невірна дата народження у трудовій книжці особи не може бути перешкодою у зарахуванні періодів трудової діяльності, вказаних у цій трудовій книжці. Відповідач надто формально підходить до питання зарахування страхового стажу. Крім того, не зазначення дати заповнення трудової книжки не ставить під сумнів факт зайнятості позивача на роботах протягом зазначеного періоду. З огляду на наведене зазначені недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування трудової діяльності при обчисленні стажу роботи (до впровадження персоніфікованого обліку), оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, та, у свою чергу, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Таким чином, аргументи відповідачів про наявність недоліків у заповненні трудової книжки серії НОМЕР_1 як підставу для незарахування згідно із записами цієї трудової книжки до страхового стажу ОСОБА_1 періодів трудової діяльності чи інших періодів, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії, на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом № 1058-IV (до 01.01.2004), суд вважає необґрунтованими та безпідставними.

Також для підтвердження страхового стажу разом з заявою про призначення пенсії позивач надав відповідачу архівну довідку №03-01/831, видану 10.06.2024 архівним відділом Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області. Згідно з відомостями цієї архівної довідки в книгах обліку трудового стажу містяться відомості про роботу у колгоспі імені Шевченка село Млинівці ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 (відомості з прізвищем, ім`ям по батькові (далі - ПІБ) зазначалися в первинних документах господарств по різному: як з вказаними скороченнями, так і повністю). Ця довідка містить інформацію за період з 1990 по 1991, 1993 по 1994 роки в розрізі кожного року з зазначенням відомостей щодо заробітної плати та відпрацьовані вихододні. В наявних книгах обліку та розрахунків за 1992 по червень 1993, 1995 по 1997 ОСОБА_1 не значиться (а.с.7).

Така довідка видана архівом на підставі табуляграми по оплаті праці за 1990 рік, книги обліку праці колгоспу та розрахунків за 1990-1991, 1993-1994, 1997 роки.

Суд зазначає, що дійсно стосовно написання відомостей про позивача (по батькові) у відомостях про особу в архівній довідці від 10.06.2024 є неточності й скорочення. Проте такий недолік у написанні відомостей про особу ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , що додатково підтверджується записами його трудової книжки серії НОМЕР_1 .

На переконання суду, обов`язок щодо внесення достовірних, повних та правильних записів у документи первинного обліку підприємства про стаж та заробітну плату працівника в частині відомостей про прізвище, ім`я та по батькові працівника, покладається саме на власника підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган. Недотримання цих правил не може мати негативні наслідки для особи, якої такі відомості стосуються, та не може впливати на її особисті права.

Отже, неповне написання по батькові в архівній довідці (виданій на підставі первинних документів господарств, де працював позивач), при тому, що судом достеменно встановлено, що мова йде саме про ОСОБА_1 , про що свідчать інші докази на підтвердження цього ж страхового стажу (трудова книжка), не є підставою для не зарахування спірного періоду до його страхового стажу.

Додатково суд зазначає, що з наявних в матеріалах справи документів вбачається, що ГУ ПФУ в Тернопільський області проведено перевірку архівних довідок №03-01/831 та №03-01/830, виданих архівним відділом Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області на підставі чого складено акт №1900-1003-1/328 від 29.01.2025. за результатами перевірки в архівній довідці №03-01/830 не вказано 1983 рік у зв`язку з чим рекомендовано видати оновлену довідку. Щодо довідки №03-01/831, то в акті відсутня інформація щодо наявних розбіжностей згідно первинних документів, а відомості встановлені перевіркою відповідають відомостям довідки наданої позивачем (а.с.55-56).

Також суд встановив, що окремі періоди роботи накладаються з іншими періодами, які вже зараховані до страхового стажу позивача. Так, період трудової діяльності з 15.05.1979 по 15.09.1979 (спірний) перетинається з періодом навчання, яке зараховане до страхового стажу, а саме: з 01.09.1979 по 15.08.1980, тому суд вважає за необхідне зарахувати до страхового стажу періоди роботи з урахуванням вже зарахованих періодів з інших підстав, а саме: з 15.05.1979 по 31.08.1979 (а.с.58).

У цій частині позовна вимога є підставною та підлягає до задоволення частково.

Суд враховує також актуальну практику Верховного Суду щодо спірних правовідносин, а саме позицію, що викладена у постанові від 28.01.2025 у справі №300/8132/23 про те, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Разом з тим, у разі якщо остання містить неправильні чи неточні записи про періоди роботи (тобто такі, з приводу яких виникають сумніви у їх достовірності),то для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи, визначені пунктом 3 Порядку №637. Також у разі неможливості одержання необхідних документів внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку (у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями) трудовий стаж може бути установлений на підставі показань не менше двох свідків , які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

У даному випадку відомості трудової книжки, а також архівні довідки з відомостями про кількість відпрацьованих трудоднів позивачем є достатніми документами для зарахування спірних періодів роботи в колгоспі до страхового стажу позивача.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що до страхового стажу позивача підлягає зарахуванню трудова діяльність позивача у колгоспі імені Шевченка на підставі записів трудової книжки серії НОМЕР_1 у період з 15.05.1979 по 31.08.1979, з 01.05.1981 по 01.05.1982, з 01.07.1984 по 31.05.1986 та з 25.12.1989 по 29.02.2000 з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

Щодо незарахування періоду проходження військової служби, то суд встановив, що на підтвердження проходження військової служби позивач разом з заявою про призначення пенсії за віком надав відповідачу військовий квиток серії НОМЕР_3 , виданий ОСОБА_7 (російською мовою), в якому зазначено, що він проходив військову службу у період з 13.05.1982 по 18.06.1984 (а.с.115-116). Також додатково позивачем до суду надана довідка від ІНФОРМАЦІЯ_3 №21 від 01.02.2025 про те, що ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу з 13.05.1982 по 18.06.1984 (а.с.20).

Суд вважає за необхідне зазначити, що вказана у військовому квитку дата початку військової служби не викликає сумнівів, усі записи військового квитка щодо проходження строкової служби є чіткими, виправлень, закреслень не мають.

На переконання суду, вказаний військовий квиток позивача є належним та достатнім доказом для зарахування періоду військової служби до страхового стажу. Виявлений відповідачем недолік оформлення військового квитка позивача ( ОСОБА_3 не відповідає паспортним даним ОСОБА_4 ) не може бути підставою для порушення права позивача на належне пенсійне забезпечення та ніяким чином не впливає на можливість зарахувати спірний період до страхового стажу. Мова йде про одну й ту ж особу ОСОБА_1 , а отже, період проходження військової служби в період з 13.05.1982 по 18.06.1984 має бути зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 .

З огляду на встановлені обставини справи та наведені положення чинного законодавства, суд приходить до висновку, що рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №04 від 18.12.2024 в частині незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів роботи в колгоспі та проходження військової служби є протиправним та підлягає скасуванню, а спірні періоди підлягають до зарахування до страхового стажу позивача цим відповідачем.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити позивачу пенсію за віком з 18.12.2024, то суд зазначає таке.

За нормами статті 26 Закону № 1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягнув віку 60 років ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто набув право на призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону № 1058-ІV при наявності необхідного страхового стажу.

Як слідує з розрахунку зарахованого відповідачем страхового стажу позивача, на час звернення за призначенням пенсії страховий стаж ОСОБА_1 складає 13 років 06 місяців 20 днів (а.с.103), про що також вказано в оскаржуваному рішенні (а.с.105).

Разом з тим, щодо наявності у позивача страхового стажу не менше 31 років, то у суду відсутній розрахунок такого стажу і такі повноваження щодо обчислення страхового стажу при призначенні пенсії належать до виключних повноважень органів пенсійного фонду, а тому суд не може підміняти собою такий орган і проводити відповідні обчислення страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15, яка зводиться до того, що суд не обраховує дійсний загальний та спеціальний стаж позивача, у зв`язку з чим відсутні підстави для зобов`язання ПФУ призначити пенсію позивачу

Отже, суд приходить до переконливого висновку про те, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у цій справі буде зобов`язання відповідача після зарахування спірних періодів повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2024 про призначення пенсії за віком. Позовна вимога підлягає задоволенню частково.

При цьому, суд не має підстав робити висновок про те, що при обчисленні стажу, що дає право на пенсію за віком з врахуванням висновків суду, викладених у цій справі, та за наявності підстав для призначення пенсії, територіальне управління Пенсійного фонду України порушуватиме права позивача, не призначаючи, чи не виплачуючи таку пенсію.

Питання про призначення пенсії позивачу має вирішувати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, яке визначене за принципом екстериторіальності для розгляду заяви позивача від 18.12.2024. Такий відповідач приймав оскаржуване рішення, а тому й повинен у подальшому вчинити дії, пов`язані з призначенням пенсії позивачу, що узгоджується з положеннями Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, з змінами і доповненнями.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області прав позивача не порушено.

Відповідачем у справах, в яких оспорюються, зокрема, рішення, ухвалені в результаті розгляду заяви про призначення пенсії, є суб`єкт владних повноважень, який прийняв відповідне рішення. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Стосовно дати призначення пенсії, то згідно з пунктом 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-ІV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У спірному випадку у разі наявності у позивача достатнього страхового стажу для призначення пенсії (при повторному розгляді заяви), таку необхідно призначити з 18.12.2024, бо звернення за пенсією відбулося після трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

З огляду на викладене вище, відповідно до частини другої статті 9 КАС України (якою передбачено, що суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) наявні підстави для виходу за межі позовних вимог з метою ефективного захисту прав позивача та прийняття рішення про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області №04 від 18.12.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком та зобов`язання відповідача 2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2024 про призначення з 18.12.2024 пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу трудову діяльність позивача у колгоспі імені Шевченка з 15.05.1979 по 31.08.1979, з 01.05.1981 по 01.05.1982, з 01.07.1984 по 31.05.1986 та з 25.12.1989 по 29.02.2000 з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві та період військової служби з 13.05.1982 по 18.06.1984.

Перевіряючи дотримання критеріїв, яким має відповідати рішення, дії суб`єкта владних повноважень, визначених частиною другою статті 2 КАС України, суд вважає, що такі не дотримані, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області діяло не на підставі та не у спосіб, що визначені законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для вчинення дій.

Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, то відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України позивачу слід відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2 судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 605,60 грн, сплачений відповідно до квитанції від 17.02.2025 (а.с.15).

Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області №04 від 18.12.2024 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2024 про призначення з 18.12.2024 пенсії за віком, зарахувавши ОСОБА_1 до страхового стажу військову службу з 13.05.1982 по 18.06.1984, трудову діяльність у колгоспі імені Шевченка з 15.05.1979 по 31.08.1979, з 01.05.1981 по 01.05.1982, з 01.07.1984 по 31.05.1986 та з 25.12.1989 по 29.02.2000 з урахуванням виконання встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 605,60 грн (шістсот п`ять грн 60 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ).

Відповідачі:

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільський області (майдан Волі, 3, місто Тернопіль, 46001, ідентифікаційний код юридичної особи в )

Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вулиця Набережна Перемоги, 26, місто Дніпро, Дніпропетровська область, 49094, ідентифікаційний код юридичної особи в ).

У зв`язку з тим, що закінчення строку для ухвалення судового рішення, визначеного статтею 258 КАС України, припало на період відпустки головуючого судді (з 09.06.2025 по 10.06.2025), то повний текст рішення складено та підписано у перший робочий день судді після закінчення додаткової відпустки 11 червня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.