Справа № 120/3565/25
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

12 червня 2025 р. Справа № 120/3565/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Керуючого справами виконкому Вінницької міської ради Тимощука Сергія Володимировича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Керуючого справами виконкому Вінницької міської ради Тимощука Сергія Володимировича, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність СВП керуючого справами виконкому ВМР Сергія Володимировича Тимощука щодо не запрошення на розгляд скарги ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії СВП керуючого справами виконкому ВМР Сергія Володимировича Тимощука щодо надсилання листа з неналежно обґрунтованою та мотивованою відповіддю на скаргу ОСОБА_1 від 03.03.2025;

- зобов`язати СВП керуючого справами виконкому ВМР Сергія Володимировича Тимощука розглянути повторно скаргу ОСОБА_1 від 03.03.2025, з урахуванням висновків суду;

- в частині зобов`язання, рішення суду допустити до негайного виконання;

- справу розглянути без участі сторін в спрощеному провадженні.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що його скарга не розглянута належним чином, оскільки його не запрошено на її розгляд, а також на надсилання листа з неналежно обґрунтованою та мотивованою письмовою відповіддю.

Ухвалою від 28.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та визначено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

15.04.2025 відповідачем подано відзив, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що зі змісту звернення ОСОБА_1 від 03.03.2025 не вбачається порушення прав і законних інтересів чи свобод останнього; які обов`язки на ОСОБА_1 незаконно покладено; які його вимоги про поновлення прав та/або захист законних інтересів. Тому враховуючи, що звернення позивача від 03.03.2025 не носить характер скарги, не порушує права заявника та не має на меті захист законних інтересів громадянина, розгляд звернення відбувся без його участі. Про розгляд звернення ОСОБА_1 від 03.03.2025, останнього повідомлено листом від 13.03.2025 за вихідним реєстраційним індексом К/01/14820/1-00-10, за підписом керуючого справами виконавчого комітету Вінницької міської ради ОСОБА_2 , який направлено, в тому числі, засобами електронного зв`язку 13.03.2025 на електронну адресу ОСОБА_1 працівником відділу звернень з електронної адреси, яка також є частиною корпоративної мережі Вінницької міської ради.

Крім того, 15.04.2025 до суду надійшло клопотання відповідача про закриття провадження у справі, з посиланням на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/2743/21. Зокрема відповідач вказує, що після прийняття рішення за результатами розгляду поданого позивачем звернення неправомірність окремих дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, який здійснював розгляд такого звернення, не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправним рішення, прийнятого за наслідками розгляду звернення. Разом з тим, предметом спору у цій справі не охоплюється протиправність рішення, прийнятого відповідачем за наслідком розгляду звернення позивача від 03.03.2025, реєстраційний індекс К/01/14820, а оскаржується саме бездіяльність. Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/2743/21, спір, предметом якого є неправомірність окремих дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень під час розгляду звернення, не підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Ухвалою суду від 12.06.2025 в задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

28.02.2025 департаментом транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради підготовлено лист ОСОБА_1 про те, що враховуючи його прохання, розгляд його звернення від 31.01.2025 за реєстраційним індексом К/21/7345 буде проведено у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» за його участі, дату та час з ОСОБА_1 буде узгоджено додатково. За результатами розгляду вказаного звернення буде підготовлено письмову відповідь.

Працівником відділу звернення апарату Вінницької міської ради та її виконавчого комітету ОСОБА_3 вищевказаний лист департаменту транспорту та міської мобільності Вінницької міської ради зареєстровано 28.02.2025 за вихідним реєстраційним індексом К/21/7345/-1-21 та направлено 28.02.2025 засобами електронного зв`язку з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на електронну пошту ОСОБА_1

03.03.2025 до Вінницької міської ради електронною поштою надійшла скарга ОСОБА_1 щодо порушення правил діловодства, з питаннями хто така ОСОБА_4 .? чому лист не відправлено централізовано? Та вказав, що таким чином є факт порушення правил діловодства. Просив розглянути скаргу за його участі в тому числі дистанційно, узгодивши дату й час. Відповідь надати на електронну пошту.

За результатами розгляду звернення від 03.03.2025 позивачу надано відповідь за підписом керуючого справами виконавчого комітету Вінницької міської ради Тимощука С.В. від 13.03.2025 за вихідним реєстраційним індексом К/01/14820/1-00-10, у якій ОСОБА_1 повідомлено, що Вінницька міська рада та її виконавчий комітет є користувачем мережі Інтернет зі своєю електронною поштою та своїм офіційним сайтом http://www.vmr.gov.ua. Запрошення щодо розгляду звернення від 21.01.2025 направлено з електронної адреси працівника відділу звернень , яка є частиною корпоративної мережі Вінницької міської ради, тому порушення правил діловодства відсутнє. Також повідомлено, що розгляд звернення від 03.03.2025, реєстраційний індекс К/01/14820, проведено без його участі, оскільки не відбулось порушення прав та законних інтересів.

Позивач вважає, що всупереч Закону №393/96-ВР відповідач не надав йому можливості реалізувати свої права на участь в розгляді скарги, тому звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується та виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства у силу приписів частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 40 Конституції України закріплено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права на звернення регулює Закон України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 року № 393/96-ВР (далі - Закон 393/96-ВР), за приписами частини першої статті 1 якого громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

У статті 3 Закону №393/96-ВР визначено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

За приписами статті 4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

У частині першій статті 5 Закону №393/96-ВР передбачено, що звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (частина перша статті 7 Закону №393/96-ВР).

Порядок розгляду звернень громадян урегульовано в розділі ІІ Закону №393/96-ВР, зокрема, його статтями 14 (розгляд пропозицій (зауважень) громадян), 15 (розгляд заяв (клопотань)) та 16 (розгляд скарг громадян).

Згідно із частиною першою статті 14 Закону №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 15 Закону №393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Приписами статті 18 Закону №393/96-ВР закріплені права громадянина при розгляді заяви чи скарги, якою передбачено, що громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

У статті 19 Закону №393/96-ВР визначено обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, медіа, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг. Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, медіа, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

За приписами частини першої статті 20 Закону №393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Таким чином, Законом №393/96-ВР обумовлено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Водночас Законом №393/96-ВР закріплені обов`язки органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг, вони у межах своїх повноважень зобов`язані, зокрема: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Отже, визначений Законом №393/96-ВР порядок розгляду звернень громадян із запрошенням до відповідного органу на прохання громадянина передбачений для таких видів звернень як заява та скарга.

Відтак, право громадянина бути присутнім при розгляді звернення не є абсолютним і може бути реалізоване за певних умов, а також забезпечується обов`язком на прохання громадянина запрошувати його до відповідного органу виключно у випадку розгляду такого виду звернення як заява чи скарга.

Судом встановлено, що 03.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Вінницької міської ради із скаргою на порушення правил діловодства, в якій поставив наступні запитання "Хто така ОСОБА_4 .? Чому лист не відправлений централізовано?". Також просив скаргу розглянути за його участі в тому числі дистанційно, узгодивши дату й час.

Тобто, як слідує зі змісту звернення ОСОБА_1 від 03.03.2025, описана у ньому (зверненні) проблема стосувалася відправлення листа з електронної адреси працівника.

Листом від 13.03.2025 виконавчий комітет Вінницької міської ради повідомив позивача, що 28.02.2025 з електронної адреси працівником відділу звернень ОСОБА_3 на електронну адресу ОСОБА_1 направлено запрошення щодо розгляду звернення від 21.01.2025. Відповідно до п. 3.2.1 Інструкції з діловодства затвердженої рішенням виконавчого комітету від 04.07.2024 №1631 «Про затвердження Інструкції з діловодства в апараті міської ради та її виконавчому комітеті, секретаріаті міської ради, виконавчих органах міської ради» - міська рада та ї виконавчий комітет є користувачем мережі Інтернет зі своєю електронною поштою та своїм офіційним сайтом http://www.vmr.gov.ua. Отже, електронна адреса працівника відділу звернень є частиною корпоративної мережі Вінницької міської ради, тому порушення правил діловодства відсутнє. Також повідомлено, що розгляд звернення від 03.03.2025, реєстраційний індекс К/01/14820, проведено без його участі, оскільки відправлення листа з електронної адреси не призвело до порушення прав та законних інтересів позивача.

За визначенням, наведеним у статті 3 Закону №393/96-ВР, скарга - це звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Водночас за приписами статті 4 Закону №393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Отже, вказані положення Закону № 393/96-ВР дають підстави виокремити дві обов`язкові ознаки, за наявності яких звернення згідно закону, належить розглядати як скаргу:

- звернення повинно містити вимогу про поновлення прав і захист інтересів громадян;

- такі права і інтереси порушені діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів у сфері управлінської діяльності.

Водночас, звернення від 03.03.2025 не містить вказівки на порушення прав та/або законних інтересів ОСОБА_1 , начебто, порушенням правил діловодства, оскільки лист відправлений не з тієї електронної адреси, як і вимоги про поновлення прав та/або захист законних інтересів.

В даному випадку в межах розгляду цієї справи судом встановлено, що відповідачем надано відповідь на звернення ОСОБА_1 від 03.03.2025, яке в силу вимог ч. 2 ст. 3 Закону № 393/96-ВР є таким, та повідомив про відсутність правових підстав для розгляду останнього як скарги, оскільки за його змістом не вбачається, які саме права і законні інтереси скаржника порушені та, відповідно, підлягають поновленню. При цьому, заявника було поінформовано про те, що електронна адреса працівника відділу звернень є частиною корпоративної мережі Вінницької міської ради.

Суд зауважує, що норми Закону №393/96-ВР не дозволяють тлумачити їх таким чином, що викладені у скарзі обставини являються абстрактним порушенням прав; ситуацією, яку необхідно виправити в цілому для блага третіх осіб.

За приписами Закону №393/96-ВР необхідною передумовою звернення до відповідного органу зі скаргою є порушення права та/або законного інтересу громадянина, а сама скарга має містити вказівку на конкретне порушення права/інтересу та рішення, дію/бездіяльність, яким/якими таке право/інтерес скаржника порушене, а також вимогу про поновлення такого порушеного права/інтересу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що звернення ОСОБА_1 від 03.03.2025 за своєю суттю не є скаргою у розумінні частини четвертої статті 3 та статті 4 Закону №393/96-ВР, а в силу частини другої статті 3 Закону №393/96-ВР є пропозицією/зауваженням, для розгляду яких Закон №393/96-ВР не вимагає запрошення та участі заявника.

За таких обставин, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки відповідач діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

За приписами вимог пункту 4 частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи відсутність судових витрат у даній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Керуючий справами виконкокому Вінницької міської ради Тимощук Сергій Володимирович (вул. Соборна, 59, м. Вінниця, 21050, )

Суддя Віятик Наталія Володимирівна