Справа № 420/35159/24
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Івана Брошка, Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Івана Брошка в якій позивач просить суд:

- визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Івана Брошка, протиправною;

- зобов`язати з заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Івана Брошка надати ОСОБА_2 чітку, ґрунтовну відповідь стосовно проведення перевірки за його зверненням (відповідь №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач отримав відповідь (№2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року) від заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Івана Брошка, у якій конкретно не вказано яке саме звернення, від якого числа розглянуто. Позивач вказує, що ним було направлено декілька звернень до органів прокуратури щодо порушень збоку працівників державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)». Позивач вважає, що надана відповідь не може вважатися чіткою та обґрунтованою відповіддю, як того вимагає Закон України «Про звернення громадян», чим порушено його право на отримання обґрунтованої відповіді на звернення, що у свою чергу стало підставою звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою від 18.11.2024 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/35159/24, ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та виклику сторін; залучив до участі у справі в якості другого відповідача Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; витребував докази по справі, а саме: - від Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції зверненням ОСОБА_1 на яке була надана відповідь №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року, для долучення до матеріалів справи; - від державної установи «Одеська виправна колонія (№ 14)» Міністерства юстиції України копію паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків, для долучення до матеріалів справи.

27.11.2024 року до Одеського окружного адміністративного суду від Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що звернення позивача надійшло на адресу міжрегіонального управління з листом Вінницької обласної прокуратури від 11.10.2024 року №20-2761-23 та зареєстроване в міжрегіональному управлінні за вхідним № М-2285 від 15.10.2024 року щодо проведення службового розслідування за фактом можливих порушень прав позивача та правомірності дій службових осіб державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» (далі Установа). У своєму зверненні позивач вказує на нібито допущенні порушення 19.09.2024 року ув`язненим ОСОБА_3 правил поведінки та правил тримання під вартою, які виразились у висловлюванні нецензурною лексикою до представників адміністрації Установи та в сторону засуджених, а також не вжиття щодо нього адміністрацією Установи дисциплінарних заходів. За даним фактом старшим інспектором з особливих доручень відділу оперативного чергування та режиму Управління забезпечення охорони та режиму міжрегіонального управління підполковником внутрішньої служби Ляшком М.Д. та старшим інспектором з особливих доручень відділу оперативного чергування та режиму Управління забезпечення охорони та режиму міжрегіонального управління капітаном внутрішньої служби Федченком О.В. було здійснено перевірку зазначеної інформації у зверненні позивача. Порушень законних прав та інтересів відносно позивача з боку адміністрації державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», не встановлено, про що було складено висновок перевірки.

Відповідач вказує, що Міжрегіональним управлінням у строки визначені ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» позивачу надано вичерпну відповідь за вихідним №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року, що звернення розглянуто та проведеною перевіркою порушень чи протиправних дій з боку працівників вказаної установи не виявлено. Дана відповідь містила всю необхідні інформацію, що свідчить про повноту розгляду звернення. Закон України «Про звернення громадян» не передбачає обов`язку органу влади зазначати номер звернення у відповіді громадянину. Основна вимога закону - надання повної, обґрунтованої та своєчасної відповіді. Позивач мав право подати уточнення або додатковий запит у разі, якщо відповідь не задовольняла його інформаційні потреби, але таких дій здійснено не було. При наданні відповіді міжрегіональним управлінням вже вказані всі необхідні відомості, які дозволяють позивачу контролювати подальший процес, незважаючи на відсутність номера звернення.

Відповідач вважає, що у своїй позовній заяві позивач не довів, як саме відповідач порушив його права, неповнота відповіді не підтверджена доказами. Також відповідач вважає, що діяв у суворій відповідності до норм чинного законодавства, виконав усі свої обов`язки, а саме: надав відповідь у встановлені строки та у межах своєї компетенції з дотриманням процедурних вимог щодо розгляду звернення позивача. Надана відповідь відповідає вимогам закону, є повною та обґрунтованою.

Ухвалою суду від 13.02.2025 року зобов`язано Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції протягом 2-х робочих днів надати суду документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.

Ухвалою суду від 13.02.2025 року витребувано від Державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» докази по справі № 420/35159/24, а саме копію паспорта та реєстраційний номер облікової картки платника податків, для долучення до матеріалів справи.

20.02.2025 року до суду від Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції надійшла заява разом з якою надано супровідним листом на ім`я начальника ДУ «Одеська виправна колонія (№14)», яким було надіслано відзив для засудженого ОСОБА_1 через Систему електронної взаємодії органів виконавчої влади (СЕВ ОВВ).

Ухвалою суду від 28.02.2025 року відмовлено в задоволенні заяви Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про витребування доказів вручення відзиву.

04.03.2025 року до суду від державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор» надійшов лист від 04.03.2025 року № 4/844, в якому повідомлено, що в матеріалах особової справи відсутній реєстраційний номер облікової картки платника податків. Також разом з вказаним листом надано до суду копію паспорту позивача.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 14.03.2024 року відбував покарання в державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» та з 26.09.2024 року був етапований до державної установи «Одеська виправна колонія (№14)», що підтверджується характеристикою на засудженого від 17.10.2024 року та довідкою від 18.10.2024 року, виданими державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)».

20.09.2024 року позивач направив до Офісу Генерального прокурора звернення (скаргу) щодо допущення ув`язненим ОСОБА_3 , який тримається в державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», порушень вимог режиму тримання 19.09.2024 року, які виразились у нецензурних висловлюваннях, висловлюванні образ та погроз на адресу працівника установи, а також висловлюванні образ в сторону позивача, та щодо не вжиття до вказаного ув`язненого адміністрацією установи дисциплінарних заходів. Позивач у своєму зверненні (скарзі) просив внести вказівку начальнику державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» притягнути до визначеної законодавством відповідальності ув`язненого ОСОБА_3 за порушення вимог режиму тримання, правил внутрішнього розпорядку установ виконання кримінальних покарань.

Вказане звернення (скарга) 04.10.2024 року надійшла до Офісу Генерального прокурора та зареєстрована за вхідним № 223523-24, та в подальшому направлено Офісом Генерального прокурора до Вінницької обласної прокуратури.

Листом Вінницької обласної прокуратури від 11.10.2024 року №20-2761-23, вказане звернення (скаргу) позивача було направлено до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, для проведення службового розслідування за фактом можливих порушень прав ОСОБА_1 та правомірності дії службових осіб державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», та зареєстроване в міжрегіональному управлінні за вхідним № М-2285 від 15.10.2024 року.

Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за підписом заступника начальника міжрегіонального управління полковника внутрішньої служби Івана Брошка, направило на адресу начальника державної установи «Одеська виправна колонія (№14)» лист за вих. №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року, для оголошення засудженому ОСОБА_1 , в якому повідомлено позивача про наступне:

«Ваше звернення щодо можливих протиправних дій з боку працівників державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», розглянуто.

Порушень чи протиправних дій з боку працівників вказаної установи проведеною перевіркою, не виявлено.

Дана відповідь може бути оскаржена у порядку передбаченому законодавством України про звернення громадян.».

Позивач вважає, що надана відповідь не може вважатися чіткою та обґрунтованою відповіддю, як того вимагає Закон України «Про звернення громадян», оскільки в ній не вказано яке саме звернення, від якого числа розглянуто, а тому звернувся до суду з даною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі Закон № 393/96-ВР).

Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону України "Про звернення громадян" містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правова процедура ("fair procedure" справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання відповідно та у спосіб, передбачений законом.

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Клопотання письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР).

При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

Аналогічний висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі справі № 800/580/17.

За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право: особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви; знайомитися з матеріалами перевірки; подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу; бути присутнім при розгляді заяви чи скарги; користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку; одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги; висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги; вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно із ст. 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Судом встановлено, що позивач 20.09.2024 року звернувся до Офісу Генерального прокурора України із зверненням скаргою щодо допущення ув`язненим ОСОБА_3 , який тримається в державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», порушень вимог режиму тримання 19.09.2024 року, які виразились у нецензурних висловлюваннях, висловлюванні образ та погроз на адресу працівника установи, а також висловлюванні образ в сторону позивача, та щодо не вжиття до вказаного ув`язненого адміністрацією установи дисциплінарних заходів. У своєму звернення позивач просив внести вказівку начальнику державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» притягнути до визначеної законодавством відповідальності ув`язненого ОСОБА_3 за порушення вимог режиму тримання, правил внутрішнього розпорядку установ виконання кримінальних покарань.

Звернення позивача від 20.09.2024 року двічі направлялось для розгляду за належністю: Офісом Генерального прокурора України до Вінницької обласної прокуратури та Вінницької обласною прокуратурою до Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Позивачем отримано відповідь за вих. №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року від Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за підписом заступника начальника міжрегіонального управління полковника внутрішньої служби Івана Брошка.

У позовній заяві позивач акцентує на тому, що ним направлялося декілька звернень до органів прокуратури щодо порушень збоку працівників державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», однак отримана ним відповідь не містить відомостей яке саме звернення, від якого числа розглянуто, а тому, на думку позивача, не може вважатися чіткою та обґрунтованою відповіддю, як того вимагає Закон України «Про звернення громадян».

Разом з тим, Центрально-Західне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції у відзиві наполягає, що дана відповідь містила всю необхідні інформацію, що свідчить про повноту розгляду звернення. Також зазначає Закон України «Про звернення громадян» не передбачає обов`язку органу влади зазначати номер звернення у відповіді громадянину, основна вимога закону - надання повної, обґрунтованої та своєчасної відповіді. На думку відповідача, при наданні відповіді міжрегіональним управлінням вже вказані всі необхідні відомості.

Надаючи оцінку вказаним доводам сторін, суд зазначає наступне.

Дійсно Закон України «Про звернення громадян» не передбачає обов`язку органу влади зазначати номер звернення у відповіді громадянам, однак згідно даного Закону органи державної влади, зокрема, зобов`язані письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Так, надана позивачу відповідь за вих. №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року містила наступні відомості:

«Ваше звернення щодо можливих протиправних дій з боку працівників державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)», розглянуто.

Порушень чи протиправних дій з боку працівників вказаної установи проведеною перевіркою, не виявлено.

Дана відповідь може бути оскаржена у порядку передбаченому законодавством України про звернення громадян.».

Є очевидним, що вказана відповідь не містить ні дати звернення позивача, ні відомостей чого саме стосувалося звернення позивача, ні відомостей чого саме стосувалися можливі протиправні дії з боку працівників державної установи «Стрижавська виправна колонія (№81)» яким надавалася оцінка під час розгляду звернення позивача.

Також у відповіді не вказано щодо яких працівників було проведено перевірку, які факти перевірялися та які дії вчинено в ході проведення перевірки, які рішення було прийнято за результатами перевірки.

Таким чином, зміст вказаної відповіді не дає змоги ідентифікувати, що саме на звернення (скаргу) позивача від 20.09.2024 року (вх.№ М-2285 від 15.10.2024 року), Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції була надана відповідь за вих. №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що надана Центрально-Західним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції відповідь за вих. №2.1/2634-2024/М-2285 від 01.11.2024 року не свідчить про розгляд звернення (скарги) позивача від 20.09.2024 року (вх.№ М-2285 від 15.10.2024 року).

Тобто, на думку суду, реального розгляду відповідачем звернення (скарги) позивача від 20.09.2024 року (вх.№ М-2285 від 15.10.2024 року), не відбулося.

Оскільки звернення позивача від 20.09.2024 року за належністю скеровано Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, суд вважає, що саме Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції є належним відповідачем по справі.

З огляду на викладене, суд вважає, що адміністративний позов належить задовольнити шляхом визнання протиправною бездіяльності Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо розгляду звернення (скарги) ОСОБА_1 від 20.09.2024 року (вх. № М-2285 від 15.10.2024 року) та зобов`язання Центрально-Західного міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції розглянути звернення (скаргу) ОСОБА_1 від 20.09.2024 року (вх. № М-2285 від 15.10.2024 року) та надати повну відповідь з урахуванням висновків суду.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі Суомінен проти Фінляндії). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги належать до часткового задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце перебування: Державна установа «Одеська виправна колонія (№ 14)» Міністерства юстиції України, вул. Краснова, 2а, м. Одеса, 65059) до заступника начальника Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань полковника внутрішньої служби Івана Брошка (вул. Брацлавська, 2 «А», м. Вінниця, 21100), Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (вул. Брацлавська, 2 «А», м. Вінниця, 21100, ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Центрально-Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції щодо розгляду звернення (скарги) ОСОБА_1 від 20.09.2024 року (вх.№ М-2285 від 15.10.2024 року).

Зобов`язати Центрально-Західного міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції розглянути звернення (скаргу) ОСОБА_1 від 20.09.2024 року (вх. № М-2285 від 15.10.2024 року) та надати повну відповідь з урахуванням висновків суду.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 11.06.2025 року.

Суддя Г. В. Лебедєва