Справа № 520/7470/25
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

11 червня 2025 р. Справа № 520/7470/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супрун Ю.О., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат, Шрамко Ірина Сергіївна, діючи в інтересах фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06 серпня 2024 року №7 в частині нарахування фінансових санкцій за порушення п. 12 ст. 3 Закону України Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг у розмірі 456885,00 грн..

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків.

Для усунення недоліків позивачу необхідно було надати:

- заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням поважних причин з доказами на її підтвердження, враховуючи зміст електронного кабінету платника;

- надати (уточнену) позовну заяву та доказів її направлення на адресу інших учасників справи, в якій необхідно зазначити правильну суму податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 06 серпня 2024 року №7, або надати до матеріалів справи копію податкового повідомлення-рішення, на яке міститься посилання в позовній заяві.

19.05.2025 представник позивача через систему "Електронний суд" надіслав заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що позивач не може надати докази щодо отримання податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській від 06.08.2024 №7, оскільки невідомо, чи взагалі направляв відповідач позивачу оскаржуване ППР в порядку, передбаченому ст. 42 Податкового кодексу України. У відповіді на звернення позивача про надання копій ППР від 22.11.2024 за №54487/6/20-40-07-07- 18 орган податкового контролю теж нічого не вказує про направлення оскаржуваного ППР поштовим відправленням із рекомендованим повідомленням про вручення. Позивачу станом на 11.11.2024 було відомо про наявність оскаржуваного ППР. Проте зі змістом оскаржуваного ППР позивач ознайомився значно пізніше - після отримання копії оскаржуваного ППР на звернення про надання документів 22.11.2024.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 відкрито спрощене провадження у вказаний адміністративній справі. У вказаній ухвалі зазначено, що відповідно до положень п. 10 ч. 6 ст. 12, ч. 1 ст. 257 КАС України, справа належить до справ незначної складності, у зв`язку з чим підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства за правилами спрощеного позовного провадження.

Вказаною ухвалою витребувано від відповідача у строк для подання відзиву докази направлення та отримання фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 ) податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Харківській області №7 від 06.08.2024 року або повернення у разі невручення та повідомлено, що питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, а в разі, якщо такий строк пропущено, - поважності причин його пропуску та наявності підстав для його поновлення, будуть вирішені судом під час розгляду справи після встановлення відповідних фактичних обставин та надання відповідачем витребуваних судом доказів.

На вимогу ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 відповідач 13.05.2025 до канцелярії суду надіслав клопотання в якому зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 06.08.2024 №7 прийнято на підставі висновків акта перевірки від 15.07.2024 реєстраційний №88981/26/15/07/ від 16.07.2024 та направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку. Згідно з повідомлення пошти (довідка про причини повернення/досилання), яке міститься на конверті, було повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Отже податкове повідомлення рішення від 06.08.2024 №7 вважається врученим ФОП ОСОБА_1 22.08.2024. Також відповідач просив залишити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 без розгляду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 21.05.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишено без руху. Встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти календарних днів з моменту отримання даної ухвали. Роз`яснено позивачу, що у разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заява буде залишена без розгляду.

Для усунення недоліків позивачу необхідно надати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням поважних причин з доказами на її підтвердження.

23.05.2025 представник позивача через систему "Електронний суд" надіслав заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що позивачем до позовної заяви було надано відповідь на звернення позивача про надання копій ППР від 22.11.2024 за №54487/6/20-40-07-07-18, в якій відповідач не вказує про направлення оскаржуваного ППР поштовим відправленням із рекомендованим повідомленням про вручення. Позивачу станом на 11.11.2024 було відомо про наявність оскаржуваного ППР. Проте зі змістом оскаржуваного ППР позивач ознайомився значно пізніше - після отримання копії оскаржуваного ППР на звернення про надання документів 22.11.2024. На підставі наведеного вважаємо, що саме 22.11.2024 року позивач вперше фактично отримав доступ до податкового повідомлення-рішення від 06.08.2024 №7. Представник позивача зазначив, що жодного повідомлення про поштове відправлення від АТ «Укрпошта» з приводу отримання чи спроби вручення поштового відправлення від ГУ ДПС у Харківській області позивач не отримував.

На тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді Супрун Ю.О., у щорічній відпустці.

Дослідивши матеріали справи, заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду та заяву представника позивача про усунення недоліків, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої-третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, загальний строк звернення до суду з адміністративним позовом становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а у випадку використання позивачем досудового порядку вирішення спору такий строк становить три місяці з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги, або шість місяців з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою у випадку, якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом.

При цьому КАС України передбачає можливість установлення іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, а також спеціального порядку обчислення таких строків. Такі спеціальні строки мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним строком звернення до адміністративного суду, визначеним частиною другою статті 122 цього Кодексу, а також скороченими строками, визначеними частиною четвертою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 56.18 статті 56 ПК України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 ПК України у разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Згідно із правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 500/2486/19, строк звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення становить: шість місяців з дня, коли особа дізналася про прийняття такого податкового повідомлення-рішення у випадку невикористання процедури досудового врегулювання спору (адміністративного оскарження) відповідно до пункту 56.18 статті 56 ПК України, та один місяць з дня, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 статті 56 ПК України у випадку використання процедури досудового врегулювання спору (адміністративного оскарження).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач не використовував процедуру досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) податкового повідомлення-рішення від 06.08.2024 №7.

Таким чином, строк звернення до суду з даним адміністративним позовом становить шість місяців з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У пункті 42.2 ст.42 Податкового кодексу України закріплено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Платники податків, які подають звітність в електронній формі та/або пройшли електронну ідентифікацію онлайн в електронному кабінеті, можуть здійснювати листування з контролюючими органами засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронний цифровий підпис».

Таким чином, законодавець встановив два окремих випадки, коли платнику податків вважаються належним чином врученими документи: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його представникові.

Відповідні правові висновки були викладені у постанові Верховного Суду від 08,04.2021 справа № 812/821/17 (адміністративне провадження № К/9901/41479/18.

Судом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення рішення від 06.08.2024 №7 направлено на адресу позивача засобами поштового зв`язку, проте повернулося до відправника із зазначенням причини повернення «За закінченням терміну зберігання», що підтверджується копією конверта поштового відправлення, яка надана до суду представником відповідача. Даний конверт містить інформацію про відправника та про отримувача відправлення.

У постанові від 9 жовтня 2018 року у справі № 820/1864/17 Верховний Суд зазначив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. При цьому, такий висновок у справі № 820/1864/17 Верховний Суд висловлював також при встановленому судами попередніх інстанцій факті виконання контролюючим органом вимог чинного податкового законодавства щодо направлення копії наказу про проведення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків.

Суд звертає увагу, що п. 94 Правил надання послуг поштового зв`язку, які затверджені Постановою КМУ від 05.03.2009 №270, для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України «Про поштовий зв`язок», цих Правил. Згідно положень, встановлених у Правилах, рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі у приміщенні об`єкта поштового зв`язку вручаються адресату під підпис.

При цьому пунктом 2 таких Правил визначено, що адресатом є фізична або юридична особа, якій адресується поштове відправлення, ПІБ або найменування якої зазначені на поштовому відправленні.

Відповідна правова позиція викладене зокрема у постанові Верховного Суду від 22.12.2022 у справі №580/2468/21.

Згідно положень п.42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

З огляду на зазначені приписи та той факт, що в спірних правовідносинах податкове повідомлення рішення від 06.08.2024 №7, повернуто відправнику Укрпоштою за зворотною адресою 22.08.2024 (поштове відправлення №615) у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання, то вважається, що воно фактично вручене відповідно до вимог Податкового кодексу України 22.08.2024.

Водночас з цим позовом позивач звернувся 31.03.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд"), тобто з пропуском строку, передбаченого статтею 122 КАС України.

Отже, позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду.

Суд зауважує, що учасники справи зобов`язанні діяти вчасно та в належний спосіб, у зв`язку з чим, будь-які зволікання останніх не свідчать про намір добросовісної реалізації права на звернення до суду.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Необхідно зазначити, що законодавцем пов`язано початок перебігу строку звернення до адміністративного суду саме із днем, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а не наявністю висновку суду щодо правильності чи неправильності обраного способу захисту.

Окрім того, наявність законодавчо встановленого строку на звернення до суду не потрібно розглядати як обмеження права на судовий захист - законодавець в такий спосіб лише встановлює часові межі реалізації такого права.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У публічно-правових відносинах строки особливо актуальні для оцінки правомірності поведінки суб`єктів з погляду на її своєчасність.

Відповідно до частини 1 статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Підсумовуючи зазначене, реалізувати своє право на захист в порядку адміністративного судочинства, потрібно вчасно, а поновити пропущений строк суд може, якщо для цього є поважні і об`єктивні причини.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Щодо твердження представника позивача, що саме 22.11.2024 року позивач вперше фактично отримав доступ до податкового повідомлення-рішення від 06.08.2024 № 7, оскільки разом з листом Головного управління ДПС у Харківській області №54487/6/20-40-07-07-18, отримав копію податкового повідомлення-рішення від 06.08.2024 № 7 у відповідь на звернення (вх. ГУ ДПС від 11.11.2024 №72516/6/ЕКП), суд зазначає наступне.

Відповідно до п.42.1 ст. 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Матеріалами справи підтверджено, що податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Харківській області №7 від 06.08.2024 направлялось податковим органом на поштову адресу позивача рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, проте ним не отримані, що підтверджено копією конверту з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання" (на конверті проставлено поштовий штамп 22.08.2024).

Згідно положень п.42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Відтак, в силу положень статті 42 ПК України оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області №7 від 06.08.2024 вважається врученим позивачу належним чином саме 22.08.2024.

Отже, твердження представника позивача стосовно отримання оскаржуваного податкового повідомлення - рішення №7 від 06.08.2024 22.11.2024 разом з листом податкового органу є безпідставними.

Суд звертає увагу, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі. У разі невиконання цього обов`язку платник не має права посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Такий висновок узгоджується із правовою позицією, викладеною, зокрема, у постановах Верховного Суду від 24.09.2019 у справі №825/1109/16 та 21 червня 2022 року у справі №140/9122/20.

Крім того, згідно положень пункту 70.7 статті 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, процесуальна поведінка позивача не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку. Пропуск строку звернення до суду через пасивну поведінку позивача щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі не є поважною причиною пропуску строку.

Неналежна організація процесу щодо оскарження податкових повідомлень-рішень з боку позивача, виникнення організаційних складнощів для своєчасного подання позовної заяви є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Позивач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання позовної заяви.

Тобто, в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом позивачем не надано доказів наявності обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення заявника та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача не пояснює причин пропуску строку звернення до суду. Жодних інших обставин поважності пропуску строку звернення до суду позивачем не зазначено.

У рішенні від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Великої Британії» Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2011 № 17-рп/2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Суд зазначає, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).

Таким чином, суд не визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення - рішення Головного управління ДПС у Харківській області №7 від 06.08.2024, викладені представником позивача в заяві про поновлення строку звернення до суду, у зв`язку з чим позовні вимоги пред`явленні за межами передбаченого статтею 122 КАС України шестимісячного строку та підлягають залишенню без розгляду.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

За таких підстав, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Керуючись положеннями ст.ст. 205, 229, 240, 243, 247, 248, 256, 295, 297 КАС України, суддя,-

У Х В А Л ИВ:

Клопотання представника Головного управління ДПС у Харківській області про залишення позовної заяви без розгляду у справі № 520/7470/25 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати неповажними причини пропуску фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 строку звернення до суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без розгляду.

Копії ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, з урахуванням приписів п.3 Прикінцевих положень КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст ухвали складено та підписано 11.06.2025.

Суддя Ю. О. Супрун