Справа № 340/1484/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1484/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Чепурнова Д.В., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року (суддя 1-ї інстанції Брегей Р.І.) в адміністративній справі №340/1484/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

14.03.2024 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління ДПС у Кіровоградській області про визнання протиправними і скасування податкових повідомлень-рішень від 29 листопада 2023 року, якими:

- визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у сумі 5289,84 грн;

- визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік у сумі 6120,67 грн;

- визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у сумі 7038,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані незгодою з рішеннями податкового органу, оскільки податковий орган неправильно визначив грошове зобов`язання за 2021-2023 роки, так врахував нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом на 2023 рік після того як змінили її цільове призначення.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Кіровоградській області від 29 листопада 2023 року, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у сумі 5289,84 грн.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Кіровоградській області від 29 листопада 2023 року, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік у сумі 6120,67 грн.

Визнано протиправним і скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України в Кіровоградській області від 29 листопада 2023 року, яким ОСОБА_1 визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у сумі 7038,77 грн, в частині грошового зобов`язання 3307,84 грн.

У задоволенні позову в іншій частині вимог відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга, в якій зазначено на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині задоврлених позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано належним чином доводів відповідача про те, що земельний податок з фізичних осіб за земельну ділянку розрахований у відповідності до норм чинного законодавства, з правильним визначенням бази оподаткування та на підставі відомостей, що містяться у державних реєстрах.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 06 березня 2018 року ОСОБА_1 (позивач) і ОСОБА_2 придбали у власність в рівних частках земельну ділянку площею 0,0708 га, яка розташована на перехресті вулиць Сєнчева Сергія і Родникової у м.Кропивницький (кадастровий номер :19:200:0026) (а.с.24-31).

Цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

16 жовтня 2020 року позивач і ОСОБА_2 придбали у власність в рівних частках земельну ділянку площею 0,0708 га з кадастровим номером :19:200:0016 (а.с.36-43).

Цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Земельні ділянки об`єднані і 23 грудня 2020 року зареєстровано земельну ділянку площею 0,1416 га з кадастровим номером :19:200:0098 (а.с.48-61).

04 травня 2023 року Кропивницька міська рада прийняла рішення №1603, яким змінила цільове призначення земельної ділянки на розміщення і експлуатація основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (а.с.57).

21 червня 2023 року зареєстровано зміни у Державному земельному кадастрі стосовно цільового призначення земельної ділянки (а.с.149-151).

20 листопада 2023 року Держгеокадастр (управління) надіслало податковому органу відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки :19:200:0098 (а.с.92). Вартість склала 1407753,91 грн.

Згідно інформації Держгеокадаста, нормативна грошова оцінка надана станом на 20 листопада 2023 року, а при обчисленні врахували цільове призначення земельної ділянки (а.с.149-151).

На підставі витягу про нормативну грошову оцінку за 2023 рік податковим органом було прийнято податкові повідомлення-рішення від 29 листопада 2023 року, якими:

- визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2021 рік у сумі 5289,84 грн;

- визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2022 рік у сумі 6120,67 грн;

- визначено грошове зобов`язання зі земельного податку з фізичних осіб за 2023 рік у сумі 7038,77 грн (а.с.7-9).

Обчислюючи нормативну грошову оцінку земельної ділянки у 2021-2022 роках, відповідач виключав з витягу про неї за 2023 рік коефіцієнти індексації за ті роки, що приводило до зменшення вартості у порівнянні з 2023 роком (а.с.85-87).

Позивач не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, звернулась до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач при прийнятті спірних рішень не врахував того, що позивачка володіє частки земельної ділянки, а її цільове призначення її у 2021-2022 роках та до 20.06.2023 (до зміни її цільового призначення).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює Податковий кодекс України (ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.269.1 ст.269 ПК України платниками плати за землю є платники земельного податку: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі, яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності на правах постійного користування; платники орендної плати - землекористувачі (орендарі) земельних ділянок державної та комунальної власності на умовах оренди.

Відповідно до п. 287.1. ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.

Згідно з п.286.1 ст.286 ПК України підстава для нарахування земельного податку дані державного земельного кадастру.

Таким чином, при визначенні ставок земельного податку за земельні ділянки, згідно з приписами статей 274, 277 цього Кодексу, має значення їх цільове призначення, визначені на підставі документації із землеустрою, згідно з даними Державного земельного кадастру.

Як свідчать встановлені обставини справи, у 2021-2023 роках позивач - ОСОБА_1 була платником земельного податку стосовно частки земельної ділянки з кадастровим номером :19:200:0098, яка зареєстрована у 2020 році.

Судом встановлено, що нормативну грошову оцінку земельної ділянки за 2023 рік, яку використав податковий орган для обчислення податкового зобов`язання за 2021-2022 року. Проте ця нормативно грошова оцінка передбачала таке цільове призначення для розміщення і експлуатація основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Відповідачем не спростовується висновок суду про неправильний розрахунок грошового зобов`язання за 2021-2022 роки, оскільки було враховано нормативну грошову оцінку земельної ділянки з іншим цільовим призначенням, а мало врахувати її цільове призначення за ці роки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Таким чином колегія суддів визнає правильним висновок суду першої інстанції щодо скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень з визначення податку за землю за 2021-2022 роки.

Що стосується податкового повідомлення-рішення за 2023 рік, то суд скасував його частково, враховуючи дату зміни цільового призначення земельної ділянки, та навів розрахунок. Відповідач не навів в апеляційній скарзі жодних доводів щодо незгоди з обчисленням суми податку.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про часткове задоволення позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року в адміністративній справі №340/1484/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Д.В. Чепурнов

суддя Н.П. Баранник