Справа № 943/689/25
Суддя: Журибіда Б. М.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер №943/689/25
Провадження № 2-а/943/23/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

за участі представника позивача Малиняка В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Буськ адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника, адвоката МАЛИНЯКА Віктора Андрійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив :

Малиняк В.А. в інтересах ОСОБА_2 звернувся з означеним позовом. Мотивує тим, що постановою №233 за справою про адміністративне правопорушення від 10.04.2025 року винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000грн. Таку вважає незаконною, винесеною відносно Позивача без належних правових підстав. Так, 01.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_4 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_2 , за те, що позивач, будучи військовозобов`язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, та згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, позивач своєчасно до 16.07.2024 не уточнив даних, лише при особисті явці 31.03.2025 року. Однак це не відповідає дійсності, позивач своєчасно уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, та інші персональні дані шляхом особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 19.05.2024 року, що підтверджується відміткою в військовому квитку, з підписом та печаткою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_4 , про що в військовому квитку позивача було вклеєно штрих-код з порядковим номером. За таких обставин позивач вважає, що відповідач притягнув його до адміністративної відповідальності за відсутності передбачених законом умов, а відтак просить оскаржувану постанову відповідача скасувати, стягнути з відповідача в користь позивача суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу.

Позивач в судове засідання не з`явився, забезпечив явку представника адвоката Малиняка В.А., який позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить такі задоволити повністю, дане засідання проводити без застосування засобів звукозапису, про що подав письмове клопотання.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Подав відзив на позов, просить відмовити у задоволенні позову, з мотивів, викладених у відзиві.

Враховуючи вимоги ч. 3 п. 1 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, на підставі наявних доказів.

Враховуючи клопотання представника позивача, на підставі ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно статті 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством є завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Диспозицією частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до абзацу п`ятнадцятого статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Судом встановлено наступні обставини.

Так, 01.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 майором ОСОБА_4 складено адміністративний протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП відносно громадянина ОСОБА_2 , 1976р.н.

В такому зазначено, що 31.03.2025року о 16 год. 15 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув військовозобов`язаний гр. ОСОБА_2 1976 р.н., особисто. При перевірці та уточнені його військово-облікових даних встановлено, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, гр. ОСОБА_2 своєчасно, а саме до 16.07.2024 року, не уточнив даних, уточнив такі лише при особисті явці 31.03.2025 року.

Постановою №233 від 10.04.2025 року винесеною начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , на підставі даного протоколу, позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, внесено зміни до законодавчих актів, зокрема до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», в якому ст. 22 викладено в новій редакції, згідно абзацу 7 ч.3 якої, інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. Відповідно до ч.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX, громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Аналогічна правова норма про уточнення даних військовозобов`язаними визначена у п.22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період та в абз.7. ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім того, згідно абзацу 5 ч. 2 Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані. Також, згідно абзацу 5 ч. 2 Розділу ІІ цього Закону в разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

При цьому, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, якими громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, зобов`язані були із 18 травня 2024 року до 16 липня 2024 року включно, уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані, зокрема через: центр надання адміністративних послуг; через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста; у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Згідно частини першої статті 42 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та пункту 19 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Відтак, оскільки 18.05.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» №3633-ІХ від 11.04.2024, а тому останній день вищевказаного шістдесятиденного строку для уточнення облікових даних припадав на 16 липня 2024 року.

Як вбачається з відмітки в військовому квитку ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 , у графі 7 «особливі відмітки», останній своєчасно, 19.05.2024 року, уточнив адресу проживання, номери засобів зв`язку, та інші свої персональні дані, шляхом особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відміткою в військовому квитку, з підписом та печаткою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_4 , про що у військовий квиток було вклеєно штрих-код з порядковим номером ВІН НОМЕР_2 .

Як показав представник, саме в цей день ОСОБА_2 , особисто з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_3 , надав працівникам всю інформацію про себе, показав довідку про наявну відстрочку від мобілізації №Б/362 від 15.01.2024 року, копію паспорта та РНОКПП, копію військового квитка, довідку про реєстрацію місця проживання, та контактні дані мобільного телефону.

Суд критично ставиться до показів представника відповідача про те, що згідно відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів «Оберіг», ОСОБА_2 в 60 денний термін визначений законодавством не провів уточнення даних. Уточнення даних ОСОБА_2 проведено лише при особистій явці 31.03.2025 року, що підтверджується інформацією з витягу ЄДРПВР системи «Оберіг». Уточнення даних позивач провів в один із способів зазначений в п.22 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період та ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме особистою явкою до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 31.03.2025 року.

Такі покази сторони відповідача спростовуються записами у військовому квитку позивача саме 19.05.2014 року, вчасно, до визначеної вище згаданим Законом дати, що підтверджено підписом тво начальника РТЦК та СП другого відділу та проставленою печаткою. Така могла бути проставлена за особистої явки ОСОБА_2 до відділу РТЦК, умислу щодо неявки до відділу чи неуточнення даних позивача суд не вбачає.

Відтак, суд вважає, що позивач виконав імперативні приписи абзацу сьомого частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також вимоги абзацу п`ятого частини другої Розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», оновив вчасно дані шляхом особистої явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС).

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем спростована правомірність оскаржуваного рішення відповідача про притягнення його до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, тому оскаржувана постанова винесена без з`ясування всіх обставин справи та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 139 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Передбачено повернення судових витрат, здійснених особою у разі задоволення позову повністю або частково. Суд повинен враховувати понесені стороною судові витрати під час розгляду позову.

Згідно ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно висновку Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії», відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. «Суд висловлює сумнів щодо існування об`єктивної необхідності здійснення деяких витрат, зазначених у цих рахунках-фактурах». Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Данілов проти України», заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Позивачем, його представником не подано належних доказів на понесення судових витрат щодо правничої допомоги, тому такі задоволенню не підлягають.

При поданні позову, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 605,60 гривень, що підтверджується відповідною квитанцією від 16.04.2025 року № 9539-6266-6441-7979. Ураховуючи задоволення позову в частині скасування постанови, на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, підлягає відшкодуванню сплачений позивачем судовий збір в сумі 605,60 грн., що підтверджується долученою до справи квитанцією про сплату, який слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача, що відповідатиме положенню частини першої статті 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 20, 77, 243-246, 250, 255, 286, 297 КАС України, суд

у х в а л и в :

Адміністративний позов задоволити частково.

Скасувати постанову № 233 від 10 квітня 2025 року винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у вигляді штрафу у розмірі сумі 17 000 гривень.

Провадження у справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , жителя АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня отримання повного тексту цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Б. М. Журибіда