Справа № 400/2011/25
Суддя: Дерев'янко Л.Л.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду в частині вимог

10 червня 2025 р.№ 400/2011/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дерев`янко Л.Л., розглянувши адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаВійськової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ,

провизнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) різниці між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року, з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, за періоди з 01.03.2018р. до 31.12.2022р. та з 01.01.2024р. до 27.02.2024р;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) різницю між сумою індексації грошового забезпечення, що склалась у місяці підвищення доходу та розміром підвищення грошового забезпечення у березні 2018 року в сумі 4 463,15 грн. щомісячно, за періоди з 01.03.2018р. до 31.12.2022р. та з 01.01.2024р. до 27.02.2024р., в загальному розмірі 267 481,20 грн., з урахуванням вимог абзацу четвертого пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078.

Ухвалою суду від 06.03.2025 відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

21.03.2025 від відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою від 01.04.2025 суд для повного та всебічного з`ясування обставин для розгляду клопотання відповідача про залишення позову без розгляду суд дійшов висновку про необхідність витребування у відповідача: 1) копії грошового атестату позивача та відомості про його вручення позивачу; 2) копії наказів про включення та виключення позивача зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Витребувані докази надійшли до суду 24.04.2025.

Ухвалою від 19.05.2025 позовну заяву залишено без руху, запропоновано позивачу у 5- денний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду в частині позовних вимог за період з 19 липня 2022 року по 27 лютого 2024 року із зазначенням підстав для поновлення цього строку.

На виконання цієї ухвали 23.05.2025 до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, мотивована тим, що підполковник ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем та перебуває на військовій службі за контрактом осіб офіцерського складу, що підтверджується довідкою №182/4/111/376 від 14.05.2025р. Виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану за твердженням позивача перешкоджали йому у своєчасному зверненні з позовом до адміністративного суду.

Також, позивач послався на те, що при вирішенні питання про дотримання Позивачем строків звернення до суду слід враховувати правові висновки щодо застосування положень статей 122 та 123 КАС України у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний саме з призовом по мобілізації до Збройних Сил України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна, сформовані Верховним Судом в постанові від 29 листопада 2024 року по справі № 120/359/24.

Дослідивши заяву позивача, суд в ухвалі від 29.05.2025 зазначив, що позивачем не наведено у ній поважних причин пропуску строку звернення до суду. Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 29.11.2024 у справі №120/359/24, як на єдину підставу для поновлення пропущеного строку на звернення до суду є безпідставним та необґрунтованим, оскільки сформовані висновки не є релевантними для застосування у даній справі. Суд зазначає, що у справі №120/359/24 Верховним Судом було сформовано правовий висновок у правовідносинах, пропуск процесуального строку у яких пов`язаний з проходженням фізичною особою військової служби, призваною по мобілізації у Збройні Сили України для виконання конституційного обов`язку із захисту суверенітету і незалежності Держави Україна.

Водночас, з матеріалів справи встановлено, що позивач проходив військову службу за контрактом і до оголошення загальної мобілізації Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022.

Таким чином суд нагадує, що за висновком Верховного Суду в постанові від 31.05.2023р. у справі № 160/9356/22, поважною причиною пропуску строку звернення до суду є така обставина, яка: виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено.

В даному випадку позивач не надав суду доказів залучення до виконання бойових та спеціальних завдань у складі діючих угруповань військ Сил оборони держави, що перешкоджало у доступі до правової допомоги та в доступі до суду.

Також, матеріали справи не містять доказів перебування і виконання обов`язків позивачем військової служби у віддалених, в тому числі й небезпечних місцях, місцях активних бойових дій, де відсутній доступ до адвокатів чи інших правових ресурсів, участі військовослужбовця у довготривалих операціях, навчаннях або відрядженнях, або наявності інших обставин, пов`язаних з проходженням військової служби, які унеможливили звернення до суду у строк, визначений процесуальним законом.

На думку суду, недостатньо тільки послатися на проходження позивачем військової служби, позивачем мають бути вказані фактичні обставини, які обмежили можливість своєчасного звернення до суду, з наданням відповідних доказів, яким суд має надати оцінку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в заяві від 22.05.2025, представником позивача не вказано на обставини непереборного і об`єктивного характеру, існування яких значною мірою утруднило або ж унеможливило реалізацію права на судовий захист у межах встановленого для цього строку звернення до суду, тому суд не знаходить підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.

За таких обставин суд ухвалою від 29.05.2025 продовжив строк для усунення недоліків.

04.06.2025 до суду надійшла заява позивача про поновлення процесуального строку, в якій позивач зазначає, що в період з 01.11.2022 по 01.10.2023 він перебував у складі сил та засобів, що беруть безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях та виконував бойові завдання. Вказані обставини підтверджуються витягами із наказів командира оперативно -тактичного угруповування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Оцінюючи ці доводи позивача суд зазначає, що предметом спору є визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати індексації-різниці, зокрема, за період з 19.07.2022 року по 27.02.2024.

При цьому, грошовий атестат, виданий відповідачем 27.02.2024 при виключені позивача з списків особового складу частини, свідчить, що останній з ним ознайомлений.

З огляду на правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові від 21.03.2025 по справі № 460/21394/23, саме вручення цього документу є подією, з якою пов`язаний початок перебігу тримісячного строку звернення до суду.

Водночас, надані позивачем пояснення і докази можуть свідчити про наявність поважних причин для поновлення строку звернення до суду в період, який передував початку перебігу строку, а відтак, не є належними доказами наявності об`єктивних і непереборних обставин, які унеможливили звернення позивача до суду в проміжок часу з 28.02.2024 по 28.05.2024.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до суду з позовними вимогами за період з 19.07.2022 по 27.02.2024 із значним пропуском установленого процесуальним законом строку. При цьому, звернення до суду з позовом напряму залежало від волевиявлення позивача, а тому наведені ним обставини не можна визнати поважними причинами пропуску цього строку, що унеможливлює його поновлення.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи, що обставини, наведені позивачем, судом визнано неповажними причинами для поновлення строку звернення до суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду в частині вимог за період з 19.07.2022 по 27.02.2024.

Водночас, відповідачем заявлено клопотання про залишення без розгляду позову в цілому.

Вирішуючи це клопотання суд зазначає, що у силу ч. 2 ст. 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 01.07.2022 № 2352-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин») у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 233 КЗпП України, в редакції Закону України від 01.07.2022 № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною 2 цієї статті.

Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Так, у рішенні від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду виклав наступну правову позицію:

«Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).»

Судовою палатою Верховного Суду в постанові від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23 наголошено, що період з 19 липня 2022 року регулюється вже нині чинною редакцією статті 233 КЗпП України, яка передбачає тримісячний строк звернення до суду з дня одержання особою письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

У зв`язку з цим зроблено висновок про те, що початок перебігу тримісячного строку для подання адміністративного позову [у частині вимог за період з 19 липня 2022 року] слід обчислювати з моменту, коли позивач набув достовірної та документально підтвердженої інформації про обсяг і характер виплачених йому сум. В справі №460/21394/23 це відбулося шляхом вручення грошового атестата (тобто, письмового документа, у якому детально зазначено суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні).

Отже, в цій справі строк звернення позивача до суду з вимогами за період з 01 березня 2018 року до 19 липня 2022 року регулюється положеннями статті 233 КЗпП України, у редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яка визначає право особи на звернення до суду із позовом про стягнення належної їй заробітної плати (грошового забезпечення) без обмеження будь-яким строком.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про не обґрунтованість доводів відповідача про залишення без розгляду позовної заяви в частині вимог за період з 01.03.2018 по 19.07.2022, а тому клопотання про залишення позову без розгляду в цій частині не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 240, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

1.Визнати неповажними причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 з вимогами за період з 19.07.2022 по 27.02.2024

2.Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку звернення до суду з вимогами за період з 19.07.2022 по 27.02.2024.

3.Клопотання Військової частини НОМЕР_1 про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

4.Залишити без розгляду позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 , зобов`язання вчинити дії, які стосуються періоду з 19.07.2022 по 27.02.2024.

5.В іншій частині заяви Військової частини НОМЕР_1 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

6.Продовжити розгляд справи щодо решти вимог.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку ст. 256 КАС України.

Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя Л.Л. Дерев`янко