Справа № 826/12269/17
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 рокусправа № 826/12269/17

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильової О.Й.,

за участю:

секретаря судового засідання - Фінканін М.С.,

представника позивача Саннікова С.Г.,

представника відповідача Замостного О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

27.09.2017 ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом до Національної поліції України (далі відповідач), у якому, з урахуванням заяви від 29.03.2018 про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Національної поліції України, яка полягає у відмові розгляду питання про прийняття позивача на службу до поліції відповідно до п. 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" з 07.11.2015 і по теперішній час;

- зобов`язати відповідача прийняти позивача на службу до Національної поліції України відповідно до п. 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" шляхом видання наказу про його призначення на рівнозначну посаду заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України. з 07.11.2015 із присвоєнням спеціального звання "полковник поліції".

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що наказом МВС України від 06.11.2015 № 2338о/с ОСОБА_1 звільнений з посади заступника начальника 1-го відділу управління з розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління, на підставі пунктів 10 та 11 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", та п. 64 "г" (через скорочення штату) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №826/26466/15 позов ОСОБА_1 задоволений частково. Визнаний протиправним та скасований наказ від 06.11.2015 № 2338о/с, позивач поновлений на посаді заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України. Зобов`язано Національну поліцію України розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Цим рішенням суду встановлено, що на час незаконного звільнення позивача з органів внутрішніх справ не відбувалося скорочення штату Головного слідчого управління, оскільки усі співробітники цього структурного підрозділу центрального апарату МВС, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських згідно п. 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII були прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення на відповідні посади з одночасним присвоєнням відповідних спеціальних звань поліції. Позивач протиправно звільнений із органів внутрішніх справ через скорочення штатів, а будь-якої іншої посади йому не запропоновано. Також не розглянуто можливості використати на іншій службі в поліції, чим порушено вимоги Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

21.12.2016 Міністерство внутрішніх справ України видало наказ № 1223 о/с про скасування пункту наказу МВС від 06.11.2015 № 2338 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 з посади заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України з 06.11.2015, та поновлення на займаній посаді, яка згідно штатного розпису скорочена у МВС, та введена у новоствореному центральному органі виконавчої влади - Національній поліції України.

Втім, позивач зауважує, що невирішеним на той час залишилося виконання рішення суду в частині зобов`язання Національної поліції України прийняти його на службу в органи поліції.

МВС України повідомило позивача, що Національна поліція України листом від 30.12.2016 за вих. № 14475/05/12-2016 повідомило МВС, що питання про прийняття ОСОБА_1 на службу в поліцію буде розглянуто після розгляду апеляційної скарги поданої з метою оскарження в апеляційному порядку постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 826/26466/15.

Однак дана інформація суперечить обставинам, викладеним Національною поліцією у листі від 15.02.2017 за вих. № Б-100/12/1/2/01-2017, де зазначено, що термін подання позивачем відповідної заяви про прийняття на службу в поліцію минув, і норми пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" до нього не застосовуються.

24.03.2017 відповідач отримав копію ухали Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017, якою постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 826/26466/15 залишена без змін.

Позивач стверджує, що неодноразово звертався до Національної поліції України із проханням виконати постанову суду в частині прийняття на службу до поліції, проте отримував листи-відповіді про те, що термін подання відповідної заяви про прийняття на службу в поліцію минув, прийняти рішення про прийняття на службу в порядку передбаченому пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" можливо лише за умови проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими на підставі ст. ст. 47, 52 цього Закону.

Наказом МВС України від 08.09.2017 № 953 о/с позивач повторно звільнений з посади заступника начальника 1-го відділу управління з розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління на підставі вимог п. 64 "г" Положення (через скорочення штату).

Ураховуючи викладене, позивач вважає, що відповідач, покликаючись на сплив терміну подачі позивачем відповідної заяви, на власний розсуд трактує положення Закону України "Про Національну поліцію" та рішення суду у справі № 826/26466/16, яке вступило в законну силу, та свідомо допустив протиправну бездіяльність щодо ігнорування та не вирішення питання про розгляд питання щодо прийняття його на службу до органів поліції у відповідності до пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Із наведених підстав просить задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2017 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження.

12.02.2018 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, з огляду на таке.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі 826/26466/15 зобов`язано Національну поліцію України розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до п. 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

За результатами розгляду звернень ОСОБА_1 про виконання рішення суду та прийняття на службу до поліції позивача було повідомлено, що його може бути прийнято до поліції після проходження конкурсу на відповідні посади.

Не погодившись з результатами розгляду його питання про прийняття на службу до поліції, позивач повторно звернувся до суду.

Щодо виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 826/26466/15 та розгляду питання прийняття позивача на службу до поліції відповідач зазначив про таке.

Вказаним судовим рішенням Національну поліцію України не зобов`язано приймати позивача на службу до поліції, а лише розглянути питання про прийняття його на службу.

Законом встановлений спеціальний порядок прийняття на службу до поліції колишніх працівників міліції.

Так, відповідно до п. 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади що заміщуються поліцейським у будь якому органі закладі поліції.

А ні в Національної поліції України, а ні у будь- якого іншого органу поліції не виникало обов`язку прийняти службу позивача оскільки пунктом 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" не містить зобов`язання до вчинення дій зі сторони поліції.

Крім того, щоб прийняти працівника міліції на службу в поліції особа, згідно цього пункту, повинна виявити бажання проходити службу в поліції.

Тобто, без відповідного волевиявлення особи орган поліції не може прийняти її на службу. Жодних заяв або інших звернень, які б свідчили про бажання позивача проходити службу в поліції у період, визначений "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" до Національної поліції України не надходило.

Оскільки на момент набрання чинності Закону України "Про Національну поліцію" позивач не був прийнятий на службу до поліції, його було звільнено з органів внутрішніх справ на законних підставах через скорочення штатів.

Відповідно п. 10 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Тобто, починаючи з 07.11.2015 спеціальний порядок прийняття працівників на службу до поліції припинив свою дію, а особи, у тому числі і ті, які раніше проходили службу в міліції, можуть бути прийняті на службу до поліції лише за результатами конкурсу на відповідні посади.

З урахуванням викладеного, відповідач стверджує про відсутність ознак протиправної бездіяльності щодо не прийняття позивача на службу в поліції, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

29.03.2018 позивач надіслав заяву про уточнення позовних вимог, в якій зазначив, що 07.11.2015 він подав на ім`я голови Національної поліції України заяву про прийняття його на службу до поліції. У цей же день дана заява погоджена керівником та залишена на розгляді у відповідному Департаменті. 30.11.2015 ОСОБА_1 пройшов відповідне тестування, однак будь-яких подальших рішень щодо нього прийнято не було.

Згідно листа Департаменту кадрового забезпечення Національної поліції України від 15.10.2016 № 12/1/2/01-2016 315 АЗ позитивного рішення щодо прийому ОСОБА_1 на службу в поліції не прийнято, та до тепер до Департаменту кадрового забезпечення з атестаційних комісій протоколи засідань цих комісій, а також відомості з результатами тестування та інші матеріали, на зберігання не надходили.

Подана ОСОБА_1 заява від 07.11.2015 також свідчить про те, що позивач не мав наміру залишати службу та відмовлятись від працевлаштування в органах поліції.

Всі ці обставини встановлені ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 у справі № 826/26466/15, яка є в матеріалах справи та не підлягають доведенню чи встановленню.

Відтак, позивач зауважує, що фактично бездіяльність відповідача щодо переведення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду в порядку пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" прослідковується в період звернення із заявою 07.11.2015 до Голови Національної поліції, і продовжується до виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 826/26466/15.

Стверджує, що на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" і до часу звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ за пунктом 64 "г" (через скорочення штату) Національної поліції України створено не було, тому протягом цього періоду, а ні позивач, а ні будь-який інший працівник міліції не мав можливості подати рапорт про намір проходити службу саме до Національної поліції України. Тобто, у даному випадку, можливим було лише автоматичне переведення ОСОБА_1 до Національної поліції.

У зв`язку із наведеним, позивач вважає, що його право підлягає захисту шляхом прийняття на службу в поліції на рівнозначну посаду, тобто на посаду заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2018 закрите підготовче провадження. Справа призначена до розгляду по суті.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 28.02.2025 справа №826/12269/17 прийнята до провадження за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 27.03.2025 о 14:00 год.

27.03.2025 відповідач надав додаткові пояснення, зазначивши, що позивач у цій справі просить визнати протиправною бездіяльність НПУ, яка полягає у відмові розгляду питання про його прийняття на службу в поліцію у відповідності до пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" № 580-VІІІ та зобов`язати розглянути питання прийняття на службу в поліцію з 07.11.2015 і по теперішній час.

За приписами 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому орган (закладі, установі) поліції. Ураховуючи дату набрання чинності вказаним Закон

Стверджує, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу. Ураховуючи, що спірні правовідносини виникли вже після закінчення трьохмісячного строку, встановленого вказаним Законом, позивач до закінчення цього строку не подавав рапорт на погодження щодо прийняття на службу, тому на законодавчому рівні визначений інший порядок прийняття на службу до поліції виключно на конкурсній основі.

На переконання відповідача, після поновлення позивача на посаді на підставі судового рішення, ураховуючи наведені приписи Закону України "Про Національну поліцію" у відповідача не було законних підстав для призначення позивача на рівнозначну посаду в органах Національної поліції без конкурсного відбору. Звільнення позивача на підставі пунктів 10 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і начальницького складу не позбавляє його права на участь у доборі на посаду поліцейського у порядку, який встановлено Законом України "Про Національну поліцію".

Верховний Суд у постановах від 09.09.2021 у справі № 640/11863/19, від 28.02.2020 у справі № 0540/5961/18-а, від 11.06.2020 у справі № 821/303/17 та від 12.10.2022 у справі №160/15285/20 дійшов висновку про те, що якщо працівник міліції не подав рапорт упродовж трьох місяців на переведення до поліції відповідно до вимог пункту 9 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", то у подальшому визначений інший порядок прийняття на службу до поліції - на конкурсній основі.

Щодо прийняття позивача на службу в поліцію, відповідач зазначив, що наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03.01.2018 № 7 о/с позивач був прийнятий на службу в поліцію на посаду слідчого слідчого відділення Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 10.01.2018. Наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.11.2018 № 472 о/с позивач звільнений зі служби в поліції за пунктом 7 (за власним бажанням) частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII - з 06.11.2018.

Протокольною ухвалою від 27.03.2025 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 28.04.2025 о 14:00 год.

Ухвалою від 28.04.2025 закрите підготовче провадження. Справа призначена до судового розгляду по суті на 28.05.2025 о 15:00 год.

Представник позивача у судовому засіданні 28.05.2025 просив позовні вимоги задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві та заяві від 29.03.2018 про уточнення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 28.05.2025 просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та поясненнях від 23.06.2018 щодо заяви про уточнення позовних вимог.

У судовому засіданні 28.05.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 06.06.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступні обставини.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 2338 о/с полковник міліції ОСОБА_1 , заступник начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління, згідно з пунктами 10 та 11 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнений з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів), вислуга років у календарному обчислені складає 19 років 02 місяці 05 днів.

07.11.2015 ОСОБА_1 подав Голові Національної поліції України заяву про призначення його на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження системи електронного документообігу та контролю Департаменту документального забезпечення Національної поліції. Заява містить відмітку про її погодження 07.11.2015 начальником цього Департаменту.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №826/26466/16 позов задоволений частково. Визнаний протиправним та скасований наказ МВС України від 06.11.2015 № 2338 о/с "По особовому складу" в частині звільнення ОСОБА_1 із посади заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління, згідно з пунктами 10 та 11 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення № 114. Поновлено позивача на посаді заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління. Стягнуто з МВС України середній заробіток за час вимушеного прогулу з 09.11.2015 до 23.11.2016 у розмірі 392 982,49 грн. Визнано протиправною бездіяльність НП України щодо не вирішення питання про прийняття позивача в органи поліції та зобов`язано відповідача розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції у відповідності до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію". У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 21.12.2016 № 1223 о/с скасований пункт наказу Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 2338 о/с "По особовому складу" у частині звільнення ОСОБА_1 . Поновлено полковника міліції ОСОБА_1 на посаді заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління МВС України з 06.11.2015.

У листі Національної поліції України від 15.02.2017 за № Б-100/12/1//2/01-2017, адресованому ОСОБА_1 , зазначено, що Національною поліцією України розглянуто звернення позивача про надання інформації в частині розгляду питання щодо прийняття на службу до поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію". Враховуючи, що термін подання ОСОБА_1 заяви про прийняття на службу в поліцію минув, норми пункту 9 Розділу ХІ цього Закону до нього не застосовуються. Одночасно повідомлено, що на вакантну посаду поліцейського призначається переможець конкурсу в разі його проведення.

У листі від 01.03.2017 за № 22/1/2-Б-358, адресованому ОСОБА_1 , Міністерство внутрішніх справ зазначило, що Національна поліція України листом від 30.12.2016 за №14475/05/12-2016 повідомило МВС, що питання про прийняття позивача на службу в поліцію буде прийнято після розгляду апеляційної скарги, поданої з метою оскарження в апеляційному порядку постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 826/26466/15.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.03.2017 залишена без змін постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі №826/26466/16.

24.03.2017 Київський апеляційний адміністративний суд видав виконавчий лист в адміністративній справі № 826/26466/15 про зобов`язання Національну поліцію України розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

21.04.2017 Національна поліція України надала ОСОБА_1 відповідь за № Б-305/12/1/2/03-2017 на його звернення щодо прийняття на службу в поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію", зазначивши, що оскільки термін подання відповідної заяви про прийняття на службу в поліцію минув, прийняти рішення про прийняття ОСОБА_1 на службу в порядку, передбаченому пункту 9 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення цього Закону України можливо лише за умови проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими на підставі ст. ст. 47, 52 цього Закону.

20.07.2017 головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Думанська А.Л. прийняла постанову про відкриття виконавчого провадження № 54340386 щодо примусового виконання виконавчого листа № 826/26466/15, виданого 24.03.2017.

07.08.2017 головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Думанська А.Л. прийняла постанову про накладення на боржника Національну поліцію України штрафу у сумі 5100,00 грн за невиконання рішення суду без поважних причин.

11.08.2017 позивач звернувся до Національної поліції України із заявою про вжиття відповідних заходів реагування та контролю щодо виконання рішення суду від 23.11.2016 у справі № 826/26466/16 частині прийняття на службу в поліції.

18.08.2017 Національна поліція України надала ОСОБА_1 відповідь за № Б-912/12/1/2/01-2017 на його звернення від 11.08.2017, в якому зазначила, що керівництвом Національної поліції розглянуті звернення позивача у встановленому порядку та оскільки термін подання відповідної заяви про прийняття на службу в поліцію минув, ОСОБА_1 роз`яснено про можливість прийняття на службу в поліції лише за умови проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими на підставі ст. ст. 47, 52 Закону України "Про Національну поліцію". Рекомендовано взяти участь у конкурсі. Також повідомлено, про звернення до державного виконавця із листом від 07.08.2017 про фактичне виконання Національною поліцією України рішення суду у справі № 826/26466/15 до відкриття виконавчого провадження.

19.08.2017 головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Думанська А.Л. прийняла постанову про закінчення виконавчого провадження № 54340386 у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду у справі №826/26466/15.

ОСОБА_1 оскаржив до суду постанову від 19.08.2017 про закінчення виконавчого провадження № 54340386.

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 08.09.2017 № 953 о/с полковник міліції ОСОБА_1 , заступник начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління, звільнений в запас Збройних Сил з 08.09.2017.

Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03.01.2018 № 7 о/с ОСОБА_1 прийнятий на службу в поліції на посаду слідчого слідчого відділення Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 10.01.2018 із присвоєнням спеціального звання "рядовий поліції". Підстава заява ОСОБА_1 від 03.01.2018, висновок про прийом на службу в поліцію від 03.01.2018.

Наказом т.в.о начальника Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 05.11.2018 № 472 о/с полковник поліції ОСОБА_1 звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (за власним бажанням) з 06.11.2018.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2019 скасоване рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15.04.2019 у справі №826/12207/17. Прийнята нова постанова, якою скасована постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.08.2017 про закінчення виконавчого провадження № 54340386 з виконання виконавчого листа № 826/26466/15, виданого 24.03.2017 Київським апеляційним адміністративним судом.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2020 у справі №826/12793/17 визнаний протиправним та скасований наказ Міністерства внутрішніх справ України від 08.09.2017 № 953 о/с в частині звільнення в запас Збройних Сил за пунктом 64 "г" (через скорочення штатів) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом полковника міліції ОСОБА_1 (М-086841), заступника начальника 1-го відділу управління розслідування особливо важливих кримінальних проваджень Головного слідчого управління з 08.09.2018.

На виконання судового рішення від 23.11.2016 у справі № 826/26466/16 Національна поліція України розглянула заяву ОСОБА_1 від 07.11.2015 про прийняття на службу до поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження системи електронного документообігу та контролю Департаменту документального забезпечення, за результатами розгляду якої Комісією складений Висновок про розгляд заяви ОСОБА_1 від 07.11.2015, який 20.02.2020 затверджений Головою Національної поліції України Ігорем Клименком. Комісія рекомендувала відмовити ОСОБА_1 у прийнятті на службу до поліції у зв`язку із відсутністю в штаті Департаменту документального забезпечення НПУ посади, зазначеної у заяві від 07.11.2015.

20.02.2020 Голова Національної поліції України видав наказ № 138 про відмову ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 07.11.2015 щодо прийняття на службу до поліції на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження системи електронного документообігу та контролю Департаменту документального забезпечення відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Позивач звернувся до суду із позовом до Національної поліції України про визнання протиправним наказу від 20.02.2020 № 138, визнати протиправним та нечинним висновок від 20.02.2020 та зобов`язання Національну поліцію повторно згідно постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2016 у справі № 826/26466/15 розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.11.2022 у справі №640/2028/21, що набрало законної сили, відмовлено у задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та нечинним висновку від 20.02.2020, зобов`язання повторно розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію".

У рішенні від 29.11.2022 у справі № 640/2028/21 суд дійшов висновку про таке:

"…Позивач у справі фактично обрав неналежний спосіб захисту, намагаючись змінити спосіб виконання вже існуючого рішення суду з даного предмету, оскільки спірні правовідносини стосовно зобов`язання відповідача розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення у справі № 826/26466/15 порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він може звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Водночас, суд враховує, що у цій справі позивач просить визнати протиправним та нечинним наказ Нацполіції від 20.02.2020 № 138 про відмову у задоволенні заяви від 07.11.2015 щодо прийняття на службу до поліції на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження системи електронного документообігу та контролю Департаменту документального забезпечення Нацполіції відповідно до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію", а також визнати протиправним та нечинним затверджений 20.02.2020 головою Нацполіції Клименком І. висновок про розгляд заяви ОСОБА_1 від 07.11.2015 щодо прийняття на службу до поліції відповідно до пункту 9 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" та відмови у призначенні на посаду старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження системи електронного документообігу та контролю Департаменту документального забезпечення Нацполіції у зв`язку з відсутністю в штаті цього Департаменту даної посади.

В контексті зазначених вимог позивач не доводить тієї обставини, що у штатному розкладі Департаменту документального забезпечення Нацполіції існує посада старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження системи електронного документообігу та контролю, натомість наводить доводи щодо неправильного та несвоєчасного розгляду його заяви від 07.11.2015, а також щодо не вирішення питання про прийняття його на службу в поліцію у тому числі шляхом пропозиції рівнозначної чи іншої посади в Головному слідчому управлінні Нацполіції.

В цій частині суд вже навів вище висновки стосовно обрання позивачем неправильного способу захисту, оскільки фактично йдеться про незгоду позивача з обраним відповідачем способом виконання вже існуючого судового рішення щодо зобов`язання Нацполіції розглянути питання щодо прийняття ОСОБА_1 на службу до поліції відповідно до пункту 9 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію".

Окрім вже зазначеного вище, суд виходить також з того, що позивачем не доведено протиправності підстав для відмови у задоволенні його заяви від 07.11.2015, а саме того, що у штатному розкладі Департаменту документального забезпечення Нацполіції існує посада старшого інспектора з особливих доручень відділу супроводження системи електронного документообігу та контролю, окрім того такі підстави не покладені позивачем в основу позову…".

На виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.01.2020 у справі № 826/12793/17, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2020 МВС України 31.07.2020 видало наказ № 570, яким скасований пункт наказу Міністерства внутрішніх справ від 08.09.2017 № 953 о/с в частині звільнення в запас ОСОБА_1 .

Наказом Міністерства внутрішніх справ від 03.08.2020 № 582 о/с полковник міліції ОСОБА_1 звільнений зі служби відповідно до пункту 64 "з" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчого влади (установи, організації) з 09.01.2018.

Таким чином, спірні правовідносини у цій справі виникли з приводу бездіяльності Національної поліції України, яка на думку позивача, полягає у відмові розгляду питання про прийняття позивача на службу до поліції відповідно до пункту 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" шляхом видання наказу про його призначення на рівнозначну посаду заступника начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України з 07.11.2015.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступні обставини та положення законодавства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами першою, другою, шостою статті 43 Конституції України визначено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки регулюється Законом України "Про міліцію".

02.07.2015 прийнятий Закон України "Про Національну поліцію".

Відповідно до пункту 1 Розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) цей Закон набирає чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування.

У пункті 5 Закону № 580-VIII вказано, що визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 20 із наступними змінами); Постанову Верховної Ради Української РСР "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про міліцію" (Відомості Верховної Ради УРСР, 1991 р., № 4, ст. 21).

За змістом пунктів 1, 2, 3, 7-13, 15, 17-18 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону № 580-VIII визначено особливості перехідного періоду реформування органів внутрішніх справ та процедуру звільнення працівників міліції.

Відповідно до пункту 9 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Вказані приписи Закону № 580-VIII не вказують на наявність обов`язку відповідного органу МВС України чи новоствореного органу Національної поліції прийняти на службу до поліції працівника міліції саме шляхом видання наказу про його призначення за згодою такого працівника.

Аналогічні висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 24.11.2021 у справі №460/9427/20.

Закон України "Про Національну поліцію" опублікований 06.08.2015 у газеті "Голос України" № 141-142 та відповідно до його Прикінцевих та перехідних положень набрав чинності через три місяці з дня, наступного за днем його опублікування, тобто 07.11.2015, крім, зокрема, п. п. 8, 11 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону, які набрали чинності з дня, наступного за днем опублікування Закону, тобто 07.08.2015.

На підставі пункту 10 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

При цьому, Закон № 580-VIII не передбачає умов, за яких вказаних строк може бути поновлений.

Ураховуючи дату набрання чинності вказаним Законом, тримісячний строк, протягом якого працівники міліції, що виявили бажання проходити службу в поліції, за умови їх відповідності вимогам до поліцейських, передбаченим Законом України "Про Національну поліцію", могли бути прийняті на службу в поліцію, закінчився 06.11.2015, яке є останнім днем вказаного строку.

Таким чином, із наведених вище норм Закону № 580-VIII слідує, що працівник міліції, посада якого скорочена, може бути прийнятий на службу до поліції, за умови його відповідності вимогам до поліцейських, одним із двох способів: шляхом видання наказу про призначення за його згодою або шляхом проходження конкурсу.

Отже, прийняттю на службу в поліцію вперше завжди передує встановлена законодавством спеціальна правова процедура на предмет встановлення кандидата відповідності вимогам до поліцейських, яка може бути проведена лише відповідним органом поліції, на зайняття посади в якому претендує особа.

Суд зауважує, що ОСОБА_1 упродовж трьох місяців не подав відповідного рапорту.

У подальшому на законодавчому рівні визначений інший порядок прийняття на службу до поліції - виключно на конкурсній основі.

Виходячи з наведеного, якщо особа не подала заяви (рапорту) про участь в конкурсі на зайняття певної посади, виникають підстави для застосування пункту 10 Розділу XI Закону №580-VIII щодо звільнення особи за скороченням штатів.

Позивач не подав документів для участі у конкурсі на службу в поліції, передбачених статтею 54 Закону № 580-VIII, у визначений цим Законом строк.

Варто відмітити, що Верховний Суд у постанові від 09.07.2020 у справі № 640/6271/19 сформулював правову позицію, відповідно до якої самого лише бажання працівника міліції продовжити службу в органах поліції, відповідно до приписів чинного законодавства України не достатньо, оскільки питання реалізації одного з двох способів (видання наказу за згодою чи шляхом проведення конкурсу) прийняття працівника міліції на службу до органів поліції належало до виключної дискреції керівництва такого працівника міліції.

Ураховуючи, що спірні правовідносини виникли вже після закінчення трьохмісячного строку, встановленого вказаним Законом, позивач до закінчення цього строку не подавав рапорт на погодження щодо прийняття на службу, тому на законодавчому рівні визначено інший порядок прийняття на службу до поліції - виключно на конкурсній основі.

Позивач у позовній заяві наголошує, що на момент опублікування Закону № 580-VIII до часу звільнення ОСОБА_1 з органів внутрішніх справ Національної поліції України створено не було, тому протягом цього періоду не мав можливості подати рапорт про намір проходити службу саме до Національної поліції України.

Суд не бере до уваги зазначені доводи позивача, оскільки в силу прямої вказівки Закону № 580-VIII після поновлення позивача на посаді на підставі судового рішення, відповідач був позбавлений можливості призначити позивача на відповідну посаду в органах Національної поліції без конкурсного відбору.

Оскільки позивач не скористався правом бути прийнятим на службу в поліцію саме в апараті Національної поліції України у встановленому Законом № 580-VIII порядку - шляхом проходження конкурсу, суд вважає, що жодної бездіяльності з боку Національної поліції України по відношенню до позивача не допущено.

Разом з цим, суд відмічає, що наказом Головного управління Національної поліції в Донецькій області від 03.01.2018 № 7 о/с позивач був прийнятий на службу в поліцію на посаду слідчого слідчого відділення Мар`їнського відділення поліції Волноваського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області з 10.01.2018 та наказом від 05.11.2018 № 472 о/с звільнений зі служби в поліції за п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII (за власним бажанням) з 06.11.2018.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем доведено суду правомірність відмови у прийнятті позивача на відповідну посаду в органах Національної поліції без конкурсного відбору.

Натомість позивачем не доведено порушення його прав з боку відповідача.

Суд зазначає, що інші доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, вищезазначених висновків суду не спростовують.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача прийняти позивача на службу до Національної поліції України відповідно до п. 9 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 580-VIII шляхом видання наказу про його призначення на рівнозначну посаду, відтак, відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат суд не здійснює, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст. ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 12 червня 2025 року.

Суддя Кисильова Ольга Йосипівна