Справа № 345/763/25
Суддя: Гапоненко Р. В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/763/25
Провадження № 2-а/345/10/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.06.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого - судді Гапоненка Р.В.,

за участю секретаря судового засідання Баран В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 за участі представника адвоката Малетина Андрія Ярославовича до Управління патрульної поліції у Львівській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, суддя

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, який пізніше уточнив та просить постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ЕНА №4053643, винесену інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Химка Романом Олеговичем 11.02.2025 відносно ОСОБА_1 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Стягнути з відповідача судові витрати по справі.

Свою заяву позивач мотивував тим, що оскаржувана постанова є протиправною та такою що підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі, оскільки складена безпідставно, без наявності будь-яких доказів, свідчень або інших відомостей, які підтверджують те, що він вчинив адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зазначені в оскаржуваній постанові події не відображають обставин справи, обставини, зазначені в оскаржуваній постанові, є безпідставними та необгрунтованими; поліцейським не доведено належними та допустимими доказами вчинення ним порушення правил дорожнього руху. Також порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є самостійною підставою для визнання відповідної постанови протиправною та її скасування у судовому порядку. 11 лютого 2025 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Химка Романом Олеговичем винесено стосовно ОСОБА_1 постанову у справі про адміністративне правопорушення, серії ЕНА, №4053643, передбачене ст.126 ч.4 КУпАП України. У постанові зазначено, що 11.02.2025 14:56:58 с. Ков`ярі дорога Київ Чоп 557 км водій керував ТЗ будучи позбавлений права керування відповідно до рішення Ордонікідзевського суду м. Запоріжжя від 25.06.2024 чим порушив п. 2.1.а ПДР керування особою, позбавленою права керування ТЗ., ст. 126 ч.4, прийняте по справі рішення, штраф 20400 грн. Вважає, що зазначена постанова винесена безпідставно та без роз`яснення прав, на нібито рішення Ордонікідзевського суду м. Запоріжжя від 25.06.2024, однак такого суду в Україні взагалі не існує, а тому підлягає скасуванню. Крім того, жоден суд ОСОБА_1 ніколи не позбавляв права керування. Обвинувачення, не підтверджене належними та допустимим доказами взагалі, має бути визнано таким, що грунтується на припущеннях. А відтак, постанова, винесена щодо ОСОБА_1 , є незаконною та не відповідає обставинам справи.

Ухвалою суду від 26.02.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

26.02.2025 представник позивача подав до суду заяву про усунення недоліків.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.02.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Свою заяву мотивує тим, що в ході спілкування та перевірки позивача по єдиній телекомунікаційній системі бази даних Національної поліції поліцейським встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 року у справі №335/7462/24 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік. Відтак, інспектор поліції, встановивши даний факт зобов`язаний був відреагувати на вчинене правопорушення, що і було ним зроблено шляхом винесения постанови серії ЕНА №4053643 від 11.02.2025. Інспектором УПП у Львівській області ДПП до позивача застосовано адміністративне стягнення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП, санкція якого передбачає штраф у розмірі 20 400 гривень. Вважає, що позивач, ОСОБА_1 являється тією самою особою, яку Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя постановою від 17.09.2024 у справі №335/7462/24 визнав винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, свідчить інформація з Інформаційного порталу Національної поліції (долучена до відзиву на позовну заяву), згідно якої, анкетні дані про позивача повністю збігаються з даними встановленими Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя. Повідомляє суд, що під час заповнення фабули постанови серії ЕНА №4053643 від 11.02.2025 інспектором поліції зроблено орфографічну помилку та вказано «Ордонікідзевського суду м. Запоріжжя від 25.06.2024», замість «Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024». Проте, вважає, що окремі недоліки оформлення оскаржуваної постанови не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності оскаржуваної постанови і, як наслідок, про її скасування. Щодо позовної вимоги відшкодування витрат на правничу допомогу вказав, що жодних належних та допустимих доказів представником позивача не надано, що є підставою для відмови у задоволенні вказаної вимоги.

Від представника позивача адвоката Малетина А.Я. до суду надійшла відповідь на відзив в якій зазначив, що представником відповідача у відзиві ще раз підтверджено підставність позовних вимог ОСОБА_1 . Так у відзиві зазначено, що нібито з матеріалів справи про адміністративне правопорушення встановлено, що 11 лютого 2025 року близько 11 год. 56 хв. на автомобільній дорозі Київ-Чоп 557 км. (с.Ков`ярі) Позивач керував транспортним засобом MERCEDES-BENZ SPRINTER 316 CDI номерний знак НОМЕР_1 , при цьому будучи позбавлений права керування транспортними засобами відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024, чим порушив п. 2.1.«а» ПДР України. Однак таке не відповідає дійсності, виходячи з наступного. Із змісту відзиву вбачається, що представник відповідача ціле речення вважає орфографічною помилкою. Адже повідомляє суд, що під час заповнення фабули постанови серії ЕНА №4053643 від 11.02.2025 інспектором поліції зроблено орфографічну помилку та вказано «Ордонікідзевського суду м. Запоріжжя від 25.06.2024», замість «Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024». Таким чином у відзиві правомірність винесення оскаржуваної постанови жодним чином відповідачем не підтверджено. Щодо відеозапису, то з нього неможливо зробити висновок про вину позивача навіть у тому, що він керував транспортним засобом за указаних в протоколі обставин, оскільки він починається з моменту, коли автомобіль стоїть на обочині і не видно, хто саме ним керував. На підтвердження складу правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП відповідачем наданий диск з відомостями на якому зафіксована дивна процедури винесення постанови: "телефонне право", нецензурна лексика, припущення про порушення чи непорушення, аналіз рішення суду, якого не існує в природі тощо. Таким чином очевидним є те, що відеозапис як доказ не підтверджують події вчинення позивачем правопорушення, що ставиться йому у вину. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може розглядатись як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин, вказаних у ній. Відповідачем не подано до суду жодних доказів, передбачених ст. 251 КУпАП на підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП за обставин, викладених в оскаржуваній постанові про накладення адміністративного стягнення. Отже, працівником патрульної поліції винесено постанову за ч. 4 ст. ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом, однак відповідачем не надано суду підтверджуючих документів позбавлення права керування транспортним засобом останнім. Зважаючи на вище викладене, постанову слід скасувати, закривши провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, від адвоката Малетин А.Я. до суду надійшла заява в якій просить розгляд справи провести у їх відсутності.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився у відзиві на позовну заяву просить розгляд справи провести у її відсутності та відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, щопостановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА, №4053643 від 11 лютого 2025 року інспектором 1 взводу 2 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції у Львівській області Химка Романом Олеговичем винесено стосовно ОСОБА_1 , передбачене ст.126 ч.4 КУпАП України. У постанові зазначено, що 11.02.2025 14:56:58 с. Ков`ярі дорога Київ Чоп 557 км водій керував ТЗ будучи позбавлений права керування відповідно до рішення Ордонікідзевського суду м. Запоріжжя від 25.06.2024 чим порушив п. 2.1.а ПДР керування особою, позбавленою права керування ТЗ., ст. 126 ч.4, прийняте по справі рішення, штраф 20400 грн.

Згідно довідки переселенця ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 фактично проживає в АДРЕСА_1 .

Згідно паспорта громадянина України ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився в м.Запоріжжя, Запорізької області.

На ім`я ОСОБА_1 видано посвідчення водія серії НОМЕР_2 , строком дії з 07.02.2023 до 07.02.2053, яке надає право керувати транспортними засобом категорій В1, В та С.

Відповідно до копії постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 року у справі №335/7462/24 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керувания транспортними засобами на один рік.

Так, вивченням відеозапису події від 11 лютого 2025 на якому відсутній рух та зупинка транспортного засобу, встановлено що ОСОБА_1 працівником поліції було повідомлено, що згідно бази даних працівників поліції він відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 позбавлений права керування транспортними засобами на один рік, на що останній заперечивши, вказав, що такого не може бути, вищевказану постанову суду він не отримував та про це йому нічого не відомо. У зв`язку з чим відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП. При цьому йому роз`яснено права згідно ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України та процедуру оскарження постанови працівників поліції. Копію постанови від 11 лютого 2025 вручено ОСОБА_1 особисто про що він розписався.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 4.1 Рішення КонституційногоСуду Українивід 22 грудня 2010 № 23-рп/2010 (справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху) Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні. Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина другастатті 8 Конституції України).

Відповідно до ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобомо собою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2.1 (а) Правил дорожньогоруху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 , 11.02.2025 14:56:58 в с. Ков`ярі дорога Київ Чоп 557 км керував ТЗ будучи позбавлений права керування відповідно до рішення Ордонікідзевського суду м. Запоріжжя від 25.06.2024.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Як встановлено судом, в ОСОБА_1 наявне посвідчення водія серії НОМЕР_2 , строком дії з 07.02.2023 до 07.02.2053, яке надає право керувати транспортними засобом категорій В1, В та С.

На підтвердження позбавлення ОСОБА_1 права на керування транспортним засобом, відповідачем надано копію постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 року у справі №335/7462/24 згідно якої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП з позбавленням права керувания транспортними засобами на один рік.

З наявних у справі відеоматеріалів вбачається, що працівником поліції було повідомлено, що згідно бази даних працівників поліції позивача відповідно до постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 позбавлено права керування транспортними засобами на один рік, на що ОСОБА_1 заперечивши, вказав, що такого не може бути, вищевказану постанову суду він не отримував.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в основному документі, на підставі якого було сладена оскаржувана постанова серії ЕНА, №4053643 від 11 лютого 2025, а саме в постанові Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 року у справі №335/7462/24 та особистих документах ОСОБА_1 міститься розбіжність у написанні прізвища позивача.

Натомість доказів позбавлення ОСОБА_1 права керування транспортним засобом відповідачем не надано, як і не доведено, який період такого позбавлення, що унеможливлює суд без будь-якого сумніву визначити, чи вважався ОСОБА_1 станом на день зупинки його працівниками поліції 11.02.2025 таким, який позбавлений права керування транпортним засобом, а чи таким, що не має такого права, враховуючи наявність у нього посвідчення на право керування транспортним засобом та відсутність в оскаржуваній постанові належних обгрунтувань, а також неподання відповідачем доказів.

За таких обставин та наявних доказів однозначно перевірити правильність зазначеного прізвища ОСОБА_1 у постанові Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 року у справі №335/7462/24 у суду немає можливості.

Крім того, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи в його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18 липня 2019 року в справі № 216/5226/16-а.

Судом встановлено, що станом на дату складання оскаржуваної постанови 11.02.2025 позивач керував автомобілем на підставі посвідчення водія відповідної категорії, що свідчить, що в його діях відсутнє порушення п.2.1.а Правил дорожнього руху без наявності доказів протилежного.

В той же час будь-яких доказів вини позивача у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, відповідачем не надано.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показань свідків (ч. 1ст. 72 КАС України).

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилався, суд вирішує справу на підставі наявних доказів (ч. 6 ст. 77 КАС України).

Окрім цього, відповідно до частини 3 статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, відповідач відповідно до ч.2 ст.77 КАС України не надав будь-яких доказів, натомість в оскаржуваній постанові як доказ посилається на рішення Ордонікідзевського суду м.Запоріжжя від 25.06.2024, хоча до відзиву на позовну заяву долучив постанову Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024.

Враховуючи те, що складена відповідачем постанова серії ЕНА, №4053643 від 11 лютого 2025 про вчинення адміністративного правопорушення не підтверджує факту вчинення позивачем зазначеного правопорушення та не може оцінюватися судом, як належний і допустимий доказ в розумінні ст. 72 КАС України, оскільки заперечується позивачем, а також те, що в матеріалах справи міститься копія постанови Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя від 17.09.2024 складена ймовірно щодо іншої особи, інших доказів вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідач не надав, суд приходить до переконання в тому, що відповідач притягнув позивача до відповідальності за відсутності доказів вчинення ним відповідного правопорушення.

Відповідно вимог ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, суду недоведена, а тому в його діях відсутній склад вказаного адміністративного правопорушення, у зв`язку із чим постанову серії ЕНА, №4053643 від 11 лютого 2025 щодо позивача про накладення адміністративного стягнення необхідно скасувати, а провадження по справі закрити, що буде належним захистом порушеного права позивача. Відтак, позов необхідно задовольнити.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності до ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи, що позивачем сплачено судовий збір згідно квитанції від 26.02.2025,а тому, слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Львівській області сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн. Однак зазначає, що докази фактичного розміру витрат будуть надані після винесення рішення судом.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.

Тобто, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підставі ст.ст. 19, 62 Конституції України, ст.ст. 126, 245, 258, 268, 280, 286 КУпАП, керуючись статтями ст.ст. 139, 241-246 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

позовну заяву задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №4053643 від 11.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 гривень.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у Львівській області, , сплачений судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: