Справа № 640/15226/21
Суддя: Л.М. Петрова
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 640/15226/21

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Петрової Л.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною подано на розгляд Окружному адміністративному суду міста Києва позов до Міністерства юстиції України та Державного підприємства «Національні інформаційні системи» , у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України від 12.05.2021 № 1666/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 » на підставі якого було тимчасово заблоковано доступ приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

- зобов`язати Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Підставою звернення до суду з цим позовом є переконання позивача про порушення відповідачем-суб`єктом владних повноважень його прав та законних інтересів у сфері публічно-правових відносин.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2021 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження.

Законом України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX (зі змінами, внесеними згідно із Законом № 3863-IX від 16.07.2024) постановлено ліквідувати Окружний адміністративний суд міста Києва, утворити Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві; територіальна юрисдикція Київського міського окружного адміністративного суду поширюється на місто Київ.

Частиною третьою статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України врегульовано, що у разі ліквідації або припинення роботи адміністративного суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи адміністративного суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 № 2825-IX передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом (15.12.2022) Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

До початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту.

Не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративні справи, які були передані до Київського окружного адміністративного суду та розподілені між суддями до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ", але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" щодо забезпечення розгляду адміністративних справ" (далі - Закон) розроблено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затверджений Наказом Державної судової адміністрації України 16.09.2024 № 399, який визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України .

Пунктами 4-5 зазначеного Порядку передбачено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком.

За правилами пункту 10 цього Порядку розподіл судових справ, які не розглянуті ОАСК та передані до КОАС, але не розподілені між суддями, передаються на розгляд та вирішення судам (крім судових справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України) шляхом їх автоматичного розподілу між цими судами з урахуванням навантаження за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ.

Справа № 640/15226/21 надійшла до Полтавського окружного адміністративного суду від Окружного адміністративного суду м. Києва для розгляду, що підтверджується даними реєстрації на вхідному штампі та за результатами автоматизованого розподілу справи між суддями передана до провадження судді Петрової Л.М.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято справу до провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в порядку письмового провадження.

Розгляд даної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не погоджується з підставами проведення камеральної перевірки відповідачем. На думку позивача звернення ГО «Диктатура закону» не є встановленою спеціальним законодавством підставою для проведення камеральної перевірки, а також позивач вказує на відсутність порушень прав та законних інтересів ГО «Диктатура закону».

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про громадські об`єднання» для здійснення своєї мети (цілей) громадське об`єднання має право, зокрема, звертатися у порядку, визначеному законом, до органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами. Тобто вказаними нормами Закону України «Про громадські об`єднання» встановлений порядок звернення громадських організацій, зокрема до органів державної влади з пропозиціями (зауваженнями), заявами (клопотаннями), скаргами.

Також, Верховний Суд у постанові від 31.10.2019 у справі № 813/1960/18 та від 22.04.2021 у справі № 901/314/20 зазначив, що дія Закону України «Про звернення громадян» поширюється на звернення громадських організацій та їх керівників. При цьому вказав, що пунктом 3 частини першої статті 21 Закону України «Про громадські об`єднання» чітко визначено спосіб та порядок доступу громадських об`єднань до інформації, що знаходиться у володінні органів державної влади: «одержувати у порядку, визначеному законом, публічну інформацію, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації».

Також варто зазначити, що згідно з пунктом 3 Порядку № 990 основними завданнями контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації є: перевірка стану дотримання визначених законами порядків державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державними реєстраторами під час здійснення ними повноважень; запобігання, виявлення та вжиття заходів до усунення виявлених порушень вимог законів; визначення професійної компетентності осіб, які мають намір виконувати функції державного реєстратора; аналіз практики застосування законодавства у сфері державної реєстрації, надання відповідних узагальнених роз`яснень.

При цьому, чинним законодавством не визначено обов`язку Міністерства юстиції України під час здійснення контролю у сфері державної реєстрації прав встановлювати порушення прав та законних інтересів заявників.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 25.01.2019 у справі №820/5866/17, «відсутність будь-яких відомостей про негативні наслідки здійснених позивачем порушень, зокрема, порушення прав та законних інтересів юридичних та фізичних осіб не може бути підставою звільнення позивача від застосування санкцій, передбачених статтею 371 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, підставою для проведення камеральної перевірки щодо позивача слугували відомості про порушення у сфері державної реєстрації прав, отримані Мін`юстом під час здійснення заходів контролю шляхом розгляду звернення ГО «Диктатура закону», за результатами розгляду якого, Міністерством юстиції України прийнято рішення у формі наказу від 19.04.2021 № 1210 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діани Гагіківни».

Таким чином, звернення ГО «Диктатура закону» слугувало підставою для прийняття рішення про проведення камеральної перевірки, а не оскаржуваного наказу про її результати.

При цьому позивач не оскаржує рішення Міністерства юстиції України про проведення камеральної перевірки.

Щодо порушень, встановлених за результатами камеральної перевірки, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, за заявою від 10.12.2019 № 37414677, поданою ОСОБА_2 , представником ТОВ «ДІМ СОНЦЯ» , про внесення змін до Державного реєстру прав, позивачем прийнято рішення про внесення змін до запису від 10.12.2019№ 50126517, на підставі якого внесено зміни до розділу № 000 щодо нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: м. Київ, вулиця Куренівська, будинок 21, якими змінено технічні характеристики об`єкта нерухомого майна, зокрема, збільшено загальну площу з 419,8 кв. м. до 716,2 кв. м.

Для державної реєстрації внесення змін до Державного реєстру прав щодонежитлових приміщень заявником подано такі документи: довідку про показники об`єкта нерухомого майна від 12.11.2019 № 12/11/2019, видану ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості»; технічний паспорт від 12.11.2019 № 12/11/2019, виготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості».

Водночас, перелік документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, визначений статтею 27 Закону та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 . Пунктом 45 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності, зокрема, в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, подаються такі документи: документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна до його реконструкції (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна.

Щодо твердження Позивача про помилковість застосування Мін`юстом пункту 45 Порядку, оскільки Заявником не було здійснено державної реєстрації права власності в результаті реконструкції нежитлових приміщень, то варто зазначити наступне.

Згідно з пунктом 3.21 Державних будівельних норм А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будівництво» реконструкція це перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкту будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (кількість продукції,

потужність тощо), забезпечується удосконалення будівництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг.

Так, за відомостями Державного реєстру прав встановлено, що Довідка містить такі відомості: «нежилі приміщення № 1-7 (групи приміщень № 1) в літері Б є окремо розташованою будівлею, загальною площею 419,8 кв. м, з наступними показниками: № 1 основне 271,7 кв. м; № 2 підсобне 60,7 кв. м; № 3 підсобне 20,1 кв. м; № 4 підсобне 26,6 кв. м; № 5 підсобне 10,3 кв. м; № 6 підсобне 7,5 кв. м; № 7 підсобне 22,9 кв. м. на сьогоднішній день являються нежитловими приміщеннями № 1-10 (групи приміщень № 1) в літ. «Б», що є окремо розташованою будівлею, загальною площею 716,2 кв. м.

Також встановлено, що нумерація вищевказаних нежитлових приміщень змінилась та збільшилась площа на 296,4 кв. м за рахунок знесення некапітальних перегородок та влаштування приміщень у горищному просторі, що згідно «Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406 не потребує введення в експлуатацію».

Однак, згідно з пунктом 1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.06.2017 № 406, в редакції, яка діяла на час проведення державної реєстрації, до робіт, які не підлягають прийняття в експлуатацію віднесені, зокрема, роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

При цьому, з порівнянням відомостей технічного паспорту від 03.05.2019, виготовленого ТОВ «Проекттехсервісгруп» на нежитлові приміщення загальною площею 419,8 кв. м. та технічного паспорту від 12.11.2019 № 12/11/2019, виготовленого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації оформлення землі та нерухомості» на нежитлові приміщення площею 716,2 кв. м., який подано для проведення державної реєстрації прав Позивачу, встановлено істотне збільшення загальної площі об`єкта нерухомого майна на 296,4 кв. м, яке згідно з відомостями експлікації цього технічного паспорту відбулося, в тому числі саме за рахунок утворення додаткових приміщень, а саме: основного приміщення № 9 площею 260,5 кв. м та допоміжного приміщення сходів № 10 площею 25 кв.м.

Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №742/1756/17 зробив висновок, про те що реконструкцією можуть вважатися будівельні роботи, у результаті яких здійснюється зміна основних техніко-економічних показників, забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його технікоекономічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та якості послуг. При цьому, зазначені зміни та удосконалення мають бути наслідком зміни геометричних розмірів та/або функціонального призначення об`єкта будівництва.

Враховуючи суттєві зміни технічних характеристик нежитлових приміщень, які відбулися, зокрема, і за рахунок утворення додаткових приміщень, то можна дійти висновку, що такі зміни відбулися в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна. В свою чергу, державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться, зокрема, за наявності документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Водночас Довідка, в силу норм чинного законодавства не є тим документом, що встановлює факт наявності/відсутності реконструкції об`єкта нерухомого майна.

При цьому перевіркою встановлено, що Заявником не подано, а Позивачем не витребувано, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

Частиною третьою статті 10 Закону та пунктом 12 Порядку передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх

обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 18 Закону державна реєстрація прав передбачає, зокрема, перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Враховуючи зазначене, Позивач зобов`язана була перевірити та встановити відповідність заявлених прав та документів, поданих для проведення реєстраційних дій вимогам законодавства, чим спростовується твердження Позивача про відсутність у неї такого обов`язку.

Крім того, відповідно до пункту 101 Порядку під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, утворений у результаті, зокрема, реконструкції автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів про документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, або у разі проведення державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва про документ, що відповідно до вимог законодавства дає право на проведення будівельних робіт.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Пунктом 1 частини першої статті 23 Закону визначено підстави для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зокрема, подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Отже, Позивач зобов`язана була зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав на підставі пункту 1 частини першої статті 23 Закону.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 24 Закону підставою для відмови у державній реєстрації прав є випадок, коли після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав.

Таким чином, за результатами камеральної перевірки встановлено, що Позивачем порушено вимоги частини третьої статті 10, статті 23 Закону, пунктів 101, 12, 45 Порядку, оскільки:

- заявником не подано, а Позивачем не витребувано документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

- державна реєстрація також проведена за відсутності відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта в Єдиному реєстрі документів.

За результатами проведення камеральної перевірки, у разі виявлення фактів порушень встановленого законом порядку державної реєстрації, на підставі акту комісії про проведення камеральної перевірки, Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів (пункт 14 Порядку 990).

Так, з матеріалів камеральної перевірки встановлено, що підставою вказаної перевірки були відомості стосовно дій Позивач щодо безпідставного збільшення площі об`єкта нерухомого майна нежитлової будівлі з 419,8 кв.м. на 716,2 кв.м.

Комісією встановлено та відображено в акті, який є підставою для прийняття оскаржуваного наказу, що заявником не подано, а Позивачем не витребувано документ, який відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. При цьому державна реєстрація також проведена за відсутності відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, в Єдиному реєстрі документів. Таким чином, Мін`юстом зазначено мотиви, за яких до Позивача застосовано захід відповідальності у вигляді тимчасового блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 3 місяці.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV /надалі Закон № 1952-IV/ регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

Відповідно до статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру; камеральна перевірка - перевірка, що проводиться у приміщенні Міністерства юстиції України виключно на підставі даних Державного реєстру прав.

Положеннями статті 10 Закону № 1952-IV визначено, що державним реєстратором є нотаріус.

Положеннями статті 37 Закону №1952-IV метою є оскарження конкретного рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, а наслідком такого оскарження найчастіше є скасування рішення про державну реєстрацію прав, скасування рішення про відмову в державній реєстрації прав та проведення державної реєстрації прав або внесення змін до записів Державного реєстру прав та виправлення помилки, допущеної державним реєстратором.

Водночас згідно частини 1 статті 37-1 Закону №1952-IV контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав. За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав. У разі якщо в результаті проведеної перевірки державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав виявлено прийняття такими державними реєстраторами чи суб`єктами державної реєстрації прав рішень з порушенням законів, що має наслідком порушення прав та законних інтересів фізичних та/або юридичних осіб, Міністерство юстиції України вживає заходів до негайного повідомлення про це відповідних правоохоронних органів для вжиття необхідних заходів, а також заінтересованих осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 37-1 Закону №1952-IV за результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб`єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб`єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок, під час здійснення контролю та проведення перевірок, критерії, за якими здійснюється моніторинг, критерії, за якими визначається ступінь відповідальності за відповідні порушення, допущені в сфері державної реєстрації, визначаються Кабінетом Міністрів України /частина 4 статті 37-1 Закону №1952-IV/.

Постановою КМУ від 21 грудня 2016 р. № 990 затверджено Порядок здійснення Міністерством юстиції контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який визначає процедуру здійснення Мін`юстом контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - сфера державної реєстрації), критерії, за якими здійснюється моніторинг реєстраційних дій в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - реєстри), та визначається ступінь відповідальності за порушення у сфері державної реєстрації.

Дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації, територіального органу Мін`юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Камеральна перевірка під час здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації проводиться на підставі рішення Мін`юсту в разі виявлення порушень, визначених законами, порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та/або державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У рішенні Мін`юсту про проведення камеральної перевірки зазначаються прізвище, ім`я, по батькові державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації, стосовно яких прийнято рішення про проведення камеральної перевірки, та підстава проведення камеральної перевірки.

Відповідним рішенням утворюється комісія з проведення камеральної перевірки у складі не менше як трьох посадових осіб Мін`юсту.

Пунктом 13-1 Порядку №990 визначено, що результати камеральної перевірки викладаються у формі акта або довідки, які підписується усіма членами комісії.

У разі наявності порушень установленого законом порядку державної реєстрації складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

В акті/довідці про проведення камеральної перевірки зазначаються: дата проведення камеральної перевірки; прізвище, ім`я та по батькові посадових осіб Мін`юсту, що проводили камеральну перевірку; підстава проведення камеральної перевірки; опис виявлених порушень порядку державної реєстрації (з посиланням на відповідні норми законів) із зазначенням підтвердних документів чи відомостей з реєстрів (у разі складення акта); пропозиції стосовно змісту рішення за результатами проведеної камеральної перевірки (у разі складення акта).

В акті про проведення камеральної перевірки зазначаються встановлені у діях державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації одноразове грубе чи неодноразові істотні порушення законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах.

Згідно з пунктом 14 Порядку №990 за результатами проведення камеральної перевірки у разі наявності порушень встановленого законом порядку державної реєстрації на підставі акта комісії про проведення камеральної перевірки Мін`юстом приймається вмотивоване рішення про результати проведення камеральної перевірки та притягнення державного реєстратора, уповноваженої особи суб`єкта державної реєстрації до передбаченої законом відповідальності з урахуванням вчинених одноразового грубого чи неодноразових істотних порушень законів під час проведення реєстраційних дій в реєстрах, а також з урахуванням наявних у Мін`юсті відомостей щодо неодноразового застосування до відповідного державного реєстратора протягом останніх дванадцяти місяців заходів, пов`язаних з тимчасовим блокуванням чи анулюванням доступу до реєстрів.

Таким чином, суд погоджується із твердженням відповідача, що доводи позивача стосовно порушення відповідачем порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації є помилковими.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини справи, суд дійшов висновку, що наказ Міністерства юстиції України від 12.05.2021 № 1666/5 «Про результати проведення камеральної перевірки державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 », яким тимчасово заблоковано доступ до Державного реєстру прав строком на 3 (три) місяці прийнято правомірно, у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням мінімальних строків застосування заходу відповідальності у вигляді блокування доступу до Державного реєстру прав.

При цьому право вибору стягнення за порушення порядку державної реєстрації належить органу контролю Мін`юсту та відноситься до його дискреційних повноважень.

З огляду на встановлені обставини оскаржуваний наказ прийнятий в межах наданих законом повноважень, обґрунтовано, розсудливо та пропорційно.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що, в свою чергу, у даному випадку було належним чином доведено представником Міністерства юстиції України при розгляді цієї справи.

Із урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що спірний наказ Міністерства юстиції України відповідає вимогам законодавства і підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні.

Оцінивши наявні у справі докази, наведені аргументи учасників справи, суд констатує, що позов є не обґрунтованим, а тому у його задоволенні необхідно відмовити у повному обсязі

Відповідно до ст. 139 КАС України повернення судових витрат позивачу, якому відмовлено у задоволенні позову не передбачено.

Керуючись ст. ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 264, 293, 295 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Державного підприємства "Національні інформаційні системи" про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л.М. Петрова