Справа № 460/2904/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2025 рокум. Рівне№460/2904/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду (далі - суд) з вказаним адміністративним позовом (позовною заявою) до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 10.03.2025 позивач просить суд стягнути з відповідача кошти на виплату підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за посадою заступника начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 з мобілізаційної роботи в сумі 41088,55 грн та кошти на вирішення соціально-побутових умов за 2023 рік в сумі 41088,50 грн та за 2024 рік в сумі 41088,50 грн.

Позовна заява обґрунтована тим, що у період проходження позивачем військової служби відповідач протиправно не нарахував та не виплатив позивачу підйомну допомогу, у зв`язку з переміщенням на службу в іншу місцевість. Окрім того позивач зауважує, що під час звільнення з військової служби відповідач протиправно не включив в наказ про звільнення виплату позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки. Вважає такі дії відповідача протиправними, тому з метою відновлення порушених прав, звернувся до суду із цим позовом та просив позов задовольнити повністю.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав свій відзив до суду, де в обґрунтування заперечень на позовну заяву зазначає, що для виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань військовослужбовцю під час проходження служби необхідно звернутись з відповідним рапортом, однак від позивача до звільнення з військової служби рапорти на виплату допомоги для вирішення соціально-побутових питань до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Військова частина НОМЕР_1 також зазначає, що позивач не відноситься до категорій військовослужбовців, яким на підставі окремих доручень Міністра оборони України необхідно виплачувати матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки. Відповідач зауважує, що будь-які рапорти як у паперовій формі так і в електронній на виплату підйомної допомоги, допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки військова частина НОМЕР_1 не отримувала, а тому на думку відповідача вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив та подав 16.04.2025 до суду свою відповідь на відзив, в якій заперечує щодо доводів відповідача, наведених ним у відзиві, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 18.02.2025 у паперовій формі безпосередньо через канцелярію суду, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 18.02.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою від 24.02.2025 суд зазначену позовну заяву залишив без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення позивачу цієї ухвали та встановив позивачу спосіб усунення недоліків вказаної позовної заяви, а саме шляхом подання позивачем до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом із обґрунтуванням та відповідними доказами поважності причин такого пропуску.

10.03.2025 на виконання ухвали суду від 24.02.2025 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви позовної заяви із клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовною заявою та відповідним обґрунтуванням поважності причин пропущення ним шестимісячного строку для звернення до суду із вказаним позовом.

Ухвалою від 17.03.2025 суд поновив позивачу строк звернення до суду із позовною заявою, прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановив учасникам справи строки на подання заяв по суті спору та витребував у відповідача додаткові докази у справі, а саме оригінали або засвідчені в установленому порядку копії: 1) рапорту позивача від 21.02.2024 про виплату підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за посадою заступника начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 з мобілізаційної роботи з відміткою відповідальної особи ВЧ НОМЕР_1 про отримання такого рапорту; 2) рапорту позивача від 21.02.2024 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки з відміткою відповідальної особи ВЧ НОМЕР_1 про отримання такого рапорту; 3) рапорту позивача від 09.06.2024 за вх. №3/15698; 4) інформацію про результати розгляду вказаних рапортів.

Ухвалою від 20.03.2025 суд зупинив провадження у справі №460/2904/25 до набрання законної сили судовим рішенням Верховного суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в адміністративній справі №460/21394/23.

Ухвалою від 01.04.2025 суд поновив провадження у адміністративній справі №460/2904/25 та продовжив провадження у цій справі зі стадії, на якій його було зупинено.

Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву та подав 02.04.2025 свій відзив до суду, до якого долучив витребувані ухвалою суду від 17.03.2025 докази.

Позивач скористався правом на подання відповіді на відзив та подав 16.04.2025 до суду в якості заперечень на відзив відповідача свою відповідь на відзив.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Наказом Головнокомандувача ЗСУ (по особовому складу) №2327 від 06.10.2023 полковника ОСОБА_1 командира ВЧ НОМЕР_2 звільнено та призначено на посаду начальника штабу з мобілізаційної роботи ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) позивача вважати таким, що з 23.11.2023 справи та посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) позивача з 09.06.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Позивач 26.08.2024 звернувся до відповідача із заявою, в якій повідомив, що військова частина не провела повний розрахунок при звільненні, в частині виплати компенсації за невикористане речове майно в розмірі 6790,52 грн та підйомні при прибутті до військової частини НОМЕР_1 з військової частини НОМЕР_2 управління ТРО « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в розмірі одного окладу грошового забезпечення, у зв`язку з чим просив провести повний розрахунок при звільненні.

Відповідач листом від 06.01.2025 №2069/2159/56 повідомив позивачу, що пакет документів для виділення коштів з метою оплати компенсації за речове майно направлено до речової служби тилу логістики Сухопутних військ, а виплата буде здійснена після надходження коштів.

В матеріалах справи також наявний лист позивача від 24.12.2024, адресований для бухгалтера ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 лист, в якості додатків до якого вказані рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки з додатками та рапорт на виплату підйомної допомоги з додатками.

Не погодившись з бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та підйомної допомоги позивач звернувся до суду з цим позовом з наведеними вище позовними вимогами до відповідача.

Отже у цій справі, яка розглядається судом, предметом спору є бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та підйомної допомоги.

4. Нормативно-правове регулювання спірних правовідносин та висновки суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише; на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 9 Закону №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

30.08.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" №704 (далі - Постанова №704), якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1, схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14, а також розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу згідно з додатком 16.

Підпунктом 3 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, та допомогу для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Ані вказаним Законом №2011-XII, ані постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 №704 порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань не визначений.

В той же час, частиною 4 статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 (далі - Порядок №260).

Згідно з п. 4 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.

Порядок виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань регламентовано розділом XXIV Порядку №260, у п.1 якого передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України. До місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги (п. 7 розділу XXIV Порядку №260).

Відповідно до п. 9 розділу XXIV Порядку №260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань є правом, а не обов`язком керівника та рішення про її надання приймається на підставі поданої військовослужбовцем відповідної заяви (рапорту) за місцем військової служби.

На 2023 рік виплата такої допомоги передбачена окремим дорученням Міністра оборони №2683/з від 01.02.2023 та на 2024 рік окремим дорученням Міністра оборони від 16 січня 2024 №183/уд у розмірі місячного грошового забезпечення (до якого включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років і щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу про надання цієї допомоги) та за наявності однієї із визначених у цьому окремому дорученні підстав.

Щодо встановлення права на виплату підйомної допомоги, така допомога врегульована нормами Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил України підйомної допомоги, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 05.02.2018 №45 (далі Порядок №45 із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства оборони №291 від 21.09.2022).

Відповідно до п. 1 Порядку №45 у разі переїзду військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, та тих, які проходять кадрову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням на навчання до вищих військових навчальних закладів, вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи (далі - військові навчальні заклади), та військових коледжів або навчальних центрів (навчальних підрозділів), термін навчання в яких становить шість місяців і більше, без збереження посади за попереднім місцем служби або у зв`язку з передислокацією військової частини (підрозділу військової частини), установи, організації (далі - військова частина) їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена його сім`ї, який переїхав з ним на нове місце військової служби; добові, встановлені Кабінетом Міністрів України для працівників, які перебувають у відрядженні, за кожний день перебування в дорозі (далі - добові) на військовослужбовця та кожного члена його сім`ї, який переїхав разом з ним.

Пунктом 2 Порядку №45 передбачено, що право на отримання підйомної допомоги і добових для військовослужбовців виникає:

1) на дату прийняття військовослужбовцем посади та справ - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби з одного населеного пункту в інший у зв`язку з призначенням на посаду;

2) на дату зарахування на навчання - для військовослужбовців, які зараховані на навчання до військових навчальних закладів;

3) на дату прибуття до місця дислокації, оголошений наказом командира військової частини, - для військовослужбовців, які переїхали на нове місце служби у складі військової частини (підрозділу) в інший населений пункт.

Розмір підйомної допомоги обчислюється виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, установлених військовослужбовцю за новим місцем військової служби на дату, коли військовослужбовець приступив до виконання обов`язків за посадою (зарахування на навчання), або на дату прибуття до нового місця дислокації військової частини, на членів сім`ї - на дату реєстрації рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Відповідно до п. 3 Порядку №45 виплата військовослужбовцям підйомної допомоги та добових здійснюється за новим місцем військової служби (місцем навчання) відповідно до наказу командира (начальника) військової частини (військового навчального закладу) із зазначенням нарахованої суми виплат.

Згідно з п. 5 вищевказаного Порядку №45 підйомна допомога та добові в разі переїзду на нове місце військової служби на членів сім`ї військовослужбовця виплачуються на підставі наказу командира військової частини із зазначенням у ньому нарахованої суми до виплати, який видається на підставі рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги на членів сім`ї військовослужбовця, які переїхали з ним до нового місця військової служби.

Тобто, за результатом розгляду рапорту військовослужбовця про виплату підйомної допомоги приймається відповідне рішення.

Отже, з наведених норм Порядку №260 та Порядку №45 вбачається, що вирішення питання про виплату як допомоги для вирішення соціально-побутових питань так і підйомної допомоги, здійснюється на підставі наказу командира за результатом розгляду рапорту військовослужбовця, який є передумовою винесення відповідного наказу та вирішення порушеного в рапорті клопотання.

Вирішуючи спір по суті та враховуючи надані сторонами пояснення та докази судом встановлено, що у витязі з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.06.2024 №167 не вирішувалось питання щодо нарахування та виплати позивачу допомоги для вирішення соціально-побутових питань та підйомної допомоги.

Зі змісту відзиву відповідача вбачається, що така виплата позивачу не нараховувалась та не виплачувалась у зв`язку із відсутністю у Військовій частині НОМЕР_1 рапорту позивача про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки, а також відсутністю виключних підстав, передбачених окремими дорученням Міністра оборони України від 01.02.2023 №2683/з та від 16.01.2024 №183/уд. Відповідач також зазначив, що до служби діловодства військової частини НОМЕР_1 будь-які рапорти у паперовій та електронній формі після звільнення позивача з військової служби не надходили та не реєструвались, що стосується також рапорту про виплату підйомної допомоги.

Для правильного вирішення цієї справи та обрання ефективного способу захисту порушених прав позивача судом ухвалою від 17.03.2025 витребувано у відповідача докази у справі, а саме оригінали або засвідчені в установленому порядку копії: 1) рапорту позивача від 21.02.2024 про виплату підйомної допомоги в розмірі місячного грошового забезпечення за посадою заступника начальника штабу ВЧ НОМЕР_1 з мобілізаційної роботи з відміткою відповідальної особи ВЧ НОМЕР_1 про отримання такого рапорту; 2) рапорту позивача від 21.02.2024 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки з відміткою відповідальної особи ВЧ НОМЕР_1 про отримання такого рапорту; 3) рапорту позивача від 09.06.2024 за вх. №3/15698; 4) інформацію про результати розгляду вказаних рапортів.

На виконання вимог вказаної ухвали відповідачем повідомлено, що позивач з рапортами на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 рік та підйомної допомоги до ВЧ НОМЕР_1 не звертався.

Судом також встановлено, що рапорт від 09.06.2024 вх. №3/15698 на підставі якого видано наказ командира ВЧ НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.06.2024 №167 та який витребовувався судом, стосується здачі позивачем справ та посади начальника групи підготовки штабу ВЧ НОМЕР_1 . При цьому рапортів позивача щодо виплати йому підйомної допомоги та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 та 2024 роки додатки до відзиву не містять та відповідачем не надані з посиланням відповідача на те, що такі позивачем не подавались.

В ході розгляду справи судом також встановлено, що позивач 24.12.2024 направив на ім`я бухгалтера ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_2 лист, додатками до якого зазначено рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 на виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки з додатками та рапорт на виплату підйомної допомоги з додатками. На підтвердження направлення вказаного листа позивач надав експрес-накладну ТОВ «Нова пошта» №3456 від 24.12.2024, де одержувачем зазначено приватну особу ОСОБА_3 (адреса доставки: АДРЕСА_1 ).

З цього приводу суд зазначає, , що доданий позивачем фіскальний чек на підтвердження направлення ВЧ НОМЕР_1 рапортів не є доказом того, що саме такі документи з додатками були направлені відповідачу, що можна було б встановити в разі здійснення такого відправлення листом з описом вкладення. Водночас, позивачем не надано для суду будь-яких доказів, які б підтверджували факт отримання вказаного поштового відправлення адресатом.

Згідно з пунктами 59, 61 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270, внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення.

У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом направлення будь-яких документів та доданих до них документів є розрахунковий документ (поштова квитанція чи фінансовий чек) та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, надісланих відправником поштового відправлення, що в цьому випадку виконано не було.

Окрім вказаного суд зауважує, що наказом Міністерства оборони України №531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України від 06.08.2024 (далі Порядок №531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктами 2-4 розділу І Порядку №531 визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

З наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що позивач адресував свої рапорти бухгалтеру ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , а не безпосередньому командиру ВЧ НОМЕР_1 . Окремо суд зазначає, що Порядком №531 також визначено, що у разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Водночас, направлення позивачем рапорту фізичній особі, щодо якої відсутні будь-які докази наявності у неї статусу уповноваженої особи ВЧ НОМЕР_1 , не може розцінюватись як направлення рапорту на поштову адресу цієї військової частини, оскільки в наявній в матеріалах справи експрес-накладній про військову частину НОМЕР_1 не йдеться.

З огляду на вказані вище норми, подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та погодження передає його своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

Враховуючи наведене в сукупності суд зауважує, що позивачем до суду не подано і матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, а отже позивачем не доведено факту належного звернення позивача із відповідною заявою/рапортом до командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023-2024 роки та про виплату підйомної допомоги, а тому суд не вбачає з боку відповідача протиправної бездіяльності щодо непроведення нарахування та виплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та підйомної допомоги. При цьому суд зауважує, що відповідачем не заперечується можливість отримання позивачем таких виплат в разі подання останнім відповідних рапортів до ВЧ НОМЕР_1 та наявності підстав для такого нарахування.

За приписами частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права, суд дійшов до висновку, що у цій справі наявні фактичні і правові підстави для ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позову.

5. Розподіл судових витрат.

Приписами пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, то ж позивач при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір не сплачував.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення коштів, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 );

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК