Справа № 741/440/25
Суддя: Ляшко Р. С.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер 741/440/25
Провадження № 2-а/741/27/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Носівськийрайонний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Ляшка Р.С.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Яцуна В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 4 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича, Департамента патрульної полілії Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 лютого 2025 року близько 16 год. 30 хв. в с.Семиполки Броварського району Київської області на автодорозі М-01 ОСОБА_1 керував автомобілем «LAND ROVER RANGE ROVER», р.н. НОМЕР_1 , та рухався не порушуючи при цьому вимог Правил дорожнього руху. В цей час його зупинив працівник патрульної поліції інспектор Никитюк Є.В. та повідомив, що нібито він порушив п. 2.9 ПДР - водієві забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання). На його прохання поліцейський не надав жодних доказів на підтвердження факту фчинення ним адміністративного правопорушення, у зв`язку з чим інспектором поліції було зупинено транспортний засіб, що стало причиною відмови пред`явити документи. Адміністративного правопорушення він не вчиняв, а отже відсутні були підстави у інспектора поліції зупиняти транспортний засіб.

Постановою інспектора 1 взводу 4 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Никитюка Є.В. серії ЕНА № 4122436 від 21 лютого 2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення винесена відносно нього є безпідставною, підлягає скасуванню як незаконна, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, так як правил дорожнього руху він не порушував і в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, виходячи з наступного.

Так, 21 лютого 2025 року близько 16 год. 30 хв. в с. Семиполки Броварського району Київської області рухаючись по автодорозі М-01 він не порушував ПДР (не розмовляв по телефону, тримаючи його в руці) та був зупинений працівником патрульної поліції. На його прохання інспектор не надав жодних доказів правопорушення, через це він відмовився пред`явити документи, оскільки не було на це законних підстав зупинки автомобіля. Поліцейським не задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення Баришовцем С.В. ПДР, тому вимога інспектора щодо нього про пред`явлення документів є неправомірною. Жодного умислу чи необережності спрямованої на вчинення адміністративного правопорушення він не мав.

Крім того, інспектор 1 взводу 4 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області старший лейтенант поліції Никитюк Є.В. в порушення вимог закону незаконно розглянув справу (виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності) на місці зупинки транспортного засобу, тобто на автодорозі. Також, поліцейський не надав можливості скористатися Баришовцю С.В. своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, у повному обсязі.

Позивач просив суд визнати протиправними дії інспектора 1 взводу 4 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича, які виразилися у винесенні ним 21 лютого 2025 року щодо ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4122436 від 21 лютого 2025 року інспектора 1 взводу 4 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП і накладенні адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн., справу закрити.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 11 березня 2025 року відкрито провадження у адміністративній справі, ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 16 квітня 2025 року.

08 квітня 2025 року від представника відповідача Департамента патрульної поліції Національної поліції України Савоніка Д. надійшов відзив на позовну заяву у якому він просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Вказав, що твердження позивача, викладені у позові, є хибними, а позовні вимогии безпідставними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи предявлення нею документів, що посвідчуют особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право осби у випадку, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Транспортний засіб позивача був зупиненй на блокпосту. Відповідно до п. 10 Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2021 № 1456 (далі Порядок) уповноважена особа має право зупиняти транспортні засоби у разі проїзду транспортних засобів через блокпости та контрольні пункти вїзду-виїзду, порушення воідєм Правил дорожнього руху.

Із відео з нагрудних камер поліцейських вбачається, що позивачу було повідомлено причину зупинки, особу поліцейського, розяснено права та надано можливість скористатися своїми правами згідно ст. 268 КУпАП та згідно ст. 63 Конституції України. Поліцейський доклав максимум зусиль та створив належні умови для реалізації прав особи. Натомість від виконання законних вимог поліцейського про предявлення документів, що посвідчують особу, позивач категорично відмовився.

Відповідно до п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також предявити для перевірки документи, зазаначені у п. 2.1 ПДР.

Відповідно до п. 2.1 ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб;

ґ) поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Саме водій зобовязаний мати при собі та на вимогу поліцейського, предявити для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух»).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Водій ОСОБА_1 на неодноразову вимогу інспектора категорично відмовлявся предявляти посвідчення водія відповідної категорії, що зафіксовано на нагрудну камеру поліцейського 476432.

Позивачу було неодноразово повідомлено причину зупинки відповідно до ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію». При спілкуванні на неодноразову вимогу поліцейського позивач не пред`явив документи зазначені в п. 2.4 «а» ПДР. Окрім цього, останній декілька разів повідомляв поліцейському, що документи у нього є в наявності, але він вважає зупинку незаконною. На думку позивача з цієї підстави він не має пред`являти документи, доки поліцейський не доведе йому, що зупинка транспортного засобу була законною.

Таке посилання позивача на те, що він не зобов`язаний надавати на вимогу поліцейського документи, а саме: водійське посвідчення, реєстраційний документ на транспортний засіб та поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є необґрунтованими.

Право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб кореспондується із обовязком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.

Інспектором за допомогою Інформаційного порталу Національної поліції було встановлено особу водія ОСОБА_1 та здійснено перевірку за наявними базами.

В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектор не перешкоджав реалізації права на отримання правової допомоги на місці розгляду справи чи в телефонному режимі, про що роз`яснена порушнику. Відмова у відкладенні розгляду справи не є такою перешкодою.

Позивача було ознайомлено з винесеною постановою в якій останній відмовився поставити свій підпис про ознайомлення з правами відповідно до ст. 268 КУпАП, та отримання копії постанови.

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справи України від 07.11.2015 року № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Відповідно до ст.ст. 249, 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито і за місцем його вчинення.

Інспектор патрульної поліції, який уповноважений виносити постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності, на місці вчинення адміністративного правопорушення, зокрема у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, має право здійснювати розгляд адміністративної справи де було вчинено таке адміністративне правопорушення та на місці де він несе службу у той час.

Таким чином, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, інспектор діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.

Зазначає, що позивач звернувся з позовною заявою до суду не з метою захистити свої порушені права та інтереси, а з метою уникнути відповідальності за вчинене ним правопорушення.

14 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» позивач подав до суду відповідь на відзив у якому вказав, що права та обов`язки водія транспортного засобу передбачені ЗУ «Про національну поліцію».

Статею 35 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачені підстави для зупинки транспортного засобу та перевірки документів.

Однією з підстав зупинки транспортного засобу є порушення правил дорожнього руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ЗУ «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстав зупинки.

Частина 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» зобов`язує поліцейського дотримуватися законів та не порушувати прав водія. Водій має право на отримання інформації хто саме його зупинив, по якій причині та має право на безперешкодний рух за відсутності законних підстав для його зупинки.

Без доказів порушення правил дорожнього руху поліцейський не має права вимагати документи у водія.

На відео з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано порушення позивачем ПДР, а саме що він рухаючись по автодорозі М01 розмовляв по мобільному телефону, тримаючи його в руці.

Протокольною ухвалою суду від 16 квітня 2025 року відкладено розгляд справи до 13 травня 2025 року у зв`язку з неявкою сторін.

Протокольною ухвалою суду від 13 травня 2025 року в судовому засідання оголошено перерву до 10 червня 2025 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити, вказав, що якщо водію транспортного засобу працівником поліції не підтверджено доказами причину зупинки та подальші дії працівника поліції є незаконними.

Відповідач інспектор 1 взводу 4 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області старший лейтенант поліції Никитюк Є.В. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача Департамента патрульної поліції Національної поліції України в судове засідання не зявився, у відзиві на позовну заяву просив розглядати справу у відсутності представника Департамента патрульної полілії Національної поліції України.

Вислухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.02.2025 року інспектором 1 взводу 4 роти батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль УПП у Київській області старшим лейтенантом поліції Никитюком Є.В. відносно ОСОБА_1 була прийнята постанова про накладення на останнього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4122436 від 21.02.2025 року, якою на підставі ч. 1 ст. 126 КУпАП застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Відповідно до значеної постанови, 21 лютого 2025 року о 16 год. 31 хв. на 58 км. дороги М-01 Київ Чернігів, водій керуючи транспортним засобом не пред?явив для перевірки посвідчення водія та реєстраційні документи на транспортний засіб на вимогу працівника поліції, чим порушив п. 2.4. «а» ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб?єкта владних повноважень порушені її права.

Згідно з ч. 1 ст. 286 КАС України, адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв?язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об?єктивне з?ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КУпАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об?єктивно з?ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доведена у встановленому законом порядку. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (стаття 62 Конституції України).

Тобто, саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2005 визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов?язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 Правил дорожнього руху України закріплено обов?язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1.«а» Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено підстави перевірки документів у особи працівниками поліції. Поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, зокрема у випадк у, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

При цьому ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» визначено перелік підстав для зупинки транспортних засобів працівниками поліції. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту; 11) якщо є наявна інформація, яка свідчить про те, що водій або пасажир транспортного засобу є особою, яка самовільно залишила місце для утримання військовополонених.

Згідно з п. 2.4 ПДР України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред?явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1; дати можливість перевірити номери агрегатів і комплектність транспортного засобу; дати можливість оглянути транспортний засіб відповідно до законодавства за наявності на те законних підстав, у тому числі провести з використанням спеціальних пристроїв (приладів) перевірку технічного стану транспортних засобів, які відповідно до законодавства підлягають обовязковому технічному контролю.

Статтею 9 КУпАП зазначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред?явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п?яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред?явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав). Інших підстав для перевірки документів на право керування ТЗ, у посадової особи відповідача, в спірних правовідносинах не було.

Відносно позивача не виносилася постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ПДР України, яке пред?являлось позивачу перед прийняттям оскаржуваної постанови. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем вказаного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зупинено працівниками поліції, оскільки працівник поліції виявив у його діях адміністративне правопорушення, а саме, що ОСОБА_1 розмовляв за кермом автомобіля по мобільному телефону. На вимогу працівника поліції ОСОБА_1 зупинився та заперечував порушення ним ПДР, просив надати докази, які б підтвердили чи спростували порушення останнім ПДР. Після того, як працівник поліції поспілкувався з невідомою особою по мобільному телефону та отримав рекомендації, ОСОБА_1 погодився на пропозицію працівника поліції проїхати до відділення поліції для ознайомлення з доказами правопорушення. При цьому, працівник поліції не надав жодного доказу на підтвердження чи спростування порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху та не виявив бажання їхати до відділення поліції для надання доказів. Після чого, працівник поліції почав вимагати в особи пред?явити документи.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що працівник поліції має право вимагати у водія пред?явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред?явлення водієм документів є неправомірними.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 15.03.2019 по справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 по справі № 161/7068/16-а.

Отже працівником поліції, було не дотримано вимог визначених Законом України «Про Національну поліцію», а відповідачем не надано суду доказів, на підтвердження факту вчинення позивачем правопорушення, або наявність наміру його вчинити.

Дії позивача є причинно-наслідковим зв?язком відповідно до дій працівника поліції, якими були порушені правові підстави визначені Законом України «Про Національну поліцію».

Відповідачем, не надано доказів, що позивач вчинив або мав намір вчинити правопорушення, яке могло б бути підставою для вимагання працівником поліції пред?явлення документів саме при зупинці транспортного засобу.

При цьому, суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 72 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Не заслуговує на увагу суду посилання представника відповідача, що події мали місце на блокпосту, де здійснюється перевірка відповідно до Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень та житла громадян при забезпеченні заходів правового режиму воєнного стану, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1456, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження, що місце зупинки транспортного засобу Баришовця С.В. визначено як блокпост.

Враховуючи викладене, суд вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 4122436 від 21.02.2025 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, підлягає скасуванню, як незаконна.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб?єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» в розмірі 650,60 грн.

За таких обставин понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 650,60 грн. підлягають стягненню на його користь.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 9, 10, 11, 72, 77, 242, 245, 246, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 взводу 4 роти Батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області старшого лейтенанта поліції Никитюка Євгенія Васильовича, Департамента патрульної полілії Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕНА № 4122436 від 21 лютого 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 червня 2025 року.

Суддя Р.С. Ляшко