Справа № 140/14462/24
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/14462/24 пров. № А/857/13367/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Ільчишин Н. В.,

Носа С. П.,

з участю секретаря судового засідання Ханащак С. І.,

представників позивача Антонюка Р.В., Крючкової В. О.,

представника відповідача Роскошнової Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року (прийняте у м. Луцьку суддею Шепелюком В. Л.; дата складення постанови у повному обсязі 13 березня 2025 року) в адміністративній справі № 140/14462/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, вимог та рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування: податкових повідомлень-рішень від 20.06.2024 № , № , № , № ; вимоги від 20 червня 2024 року № Ф-; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 17.09.2024 № Ф-3383-0320У; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 20.06.2024 № .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до наказу № 1672-п від 29.04.2024, виданого ГУ ДПС у Волинській області та повідомлення ГУ ДПС у Волинській області від 29.04.2024 № 643 на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки головним державним інспектором відділу планових та позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС у Волинській області Гайдучик О. Є. проведена документальна позапланова невиїзна перевірка платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 14.08.2019 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період діяльності з 01.01.2011 по 14.08.2019, із врахуванням вимог статті 102 Податкового кодексу України (ПК України).

Окрім цього, у відповідності до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 12.04.2024 № 1358-п призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 .

Вважає, що відповідачем в межах питань своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 14.08.2019 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період діяльності з 01.01.2011 по 14.08.2019 призначено два види перевірок ОСОБА_1 , які абсолютно не пов`язані між собою, та які є по суті своїй взаємовиключними.

Вказано, що позапланова документальна виїзна перевірка ОСОБА_1 , як суб`єкта малого підприємництва, повинна була тривати не більш ніж 7 робочих днів з моменту призначення, однак, відповідач, фактично змінивши один вид перевірки на інший (документальну позапланову виїзну на документальну позапланову невиїзну) здійснив перевірку поза межами строків, що встановлені статтею 82 ПК України.

Окрім цього, відповідний запит податкового органу щодо отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки. Однак, запит ГУ ДПС у Волинській області від 07.07.2023, згідно якого витребовувалися документи щодо господарської діяльності позивачки з 01.01.2017 по 14.08.2019, не стосувався документальної позапланової невиїзної перевірки, що проведена на підставі наказу № 1672-п від 29.04.2024, оскільки наказ на таку перевірку було прийнято майже через 9 місяців після направлення запиту від 07.07.2023.

Зауважено, що нормами податкового законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 ПК України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Наголошено, що відповідачем не витребувано копії первинних документів у контрагентів позивача та відповідно не співставлено таких даних для об`єктивного проведення заходів контролю, у зв`язку з чим прийняті ГУ ДПС у Волинській області за результатами документальної невиїзної перевірки рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржило ГУ ДПС у Волинській області, яке вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та без урахування всіх обставин справи. Тому просило скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що фактична невиїзна перевірка проведена правомірно, наказ про проведення фактичної перевірки відповідає вимогам ПК України, прийнятий з дотриманням визначеної законодавством процедури та за наявності, передбачених ПК України підстав для її проведення.

Стверджує, що контролюючий орган на адресу СГД ОСОБА_1 надсилав усю кореспонденція, яка надалі була повернута за закінченням терміну зберігання.

Щодо встановлених порушень вказує, що на підставі акту про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 14359/03-20-24-07/ від 31.05.2024 ОСОБА_1 прийнято низку рішень ГУ ДПС у Волинській області, а саме: податкове повідомлення-рішення № форми Р від 20.06.2024 за платежем - податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 6 265 008,94 грн, податкове повідомлення-рішення № форми Р від 20.06.2024 за платежем - військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на суму 522 084,08 грн; вимога № Ф- від 20.06.2024 про сплату боргу (недоїмки) за платежем - єдиний соціальний внесок на суму на суму 197 120,44 грн; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № від 20.06.2024 на суму 98 560,23 грн; податкове повідомлення-рішення № форми Р від 20.06.2024 за платежем - податок на додану вартість па суму 6 870 615,40 грн податкове повідомлення-рішення № форми ПС за платежем - адміністративні штрафи та інші санкції на суму 1020 грн.

Також зазначає, що платник податків не може посилатися в судовому процесі на документи, які не були надані під час перевірки або впродовж десяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта перевірки.

Аналіз наданих позивачем документів і їх дослідження під час перевірки є дискреційним повноваження ГУ ДПС у Волинській області, отже Суд не вправі перебирати на себе повноваження контролюючого органу при дослідженні наданого позивачем пакету документів, а тим більше після проведення перевірки.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу ГУ ДПС у Волинській області, вважаючи, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є правомірним, обґрунтованим та винесеним з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Тому просила апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції залишити без задоволення.

Відзив обґрунтований тим, що загальною підставою для винесення відповідачем оскаржуваних рішень стало нібито ненадання позивачем «витребуваних» документів, які підтверджували дані податкової та фінансової звітності позивача. На підтвердження реальності таких даних до позовної заяви позивачем надано копії документів на спростування доводів податкового органу. Так, первинні документи бухгалтерського обліку повністю підтверджують показники податкової звітності позивача і ГУ ДПС до форми та змісту первинних документів не висловлено.

Зазначає, що з об`єктивних причин не могла дізнатись про проведення податкових перевірок та надати необхідні документи, оскільки, починаючи із 2018 року проживає в Республіці Польща, що підтверджується картою побуту від 13.02.2018.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги з аналогічних підстав; просить апеляційну скаргу задовольнити.

Представники позивача, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, на підставі наказу в. о. начальника ГУ ДПС у Волинській області № 1358-п від 12.04.2024 та направлень № 1959 та № 1960 від 12.04.2024 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки працівниками контролюючого органу здійснено виїзд за адресою ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 (а. с. 57 - 58).

При виїзді 12.04.2024, 16.04.2024 та 18.04.2024 встановлено відсутність СГД ОСОБА_1 за вказаною адресою про що складено відповідні акти №№ 1291/03-20-24-07-14, 1393/03-20-24-07-14, 141/03-20-24-07-14 (а. с. 59 зворот, 62 зворот).

ГУ ДПС у Волинській області направлено запит на встановлення місцезнаходження ОСОБА_1 до ГУ НП у Волинській області № 3653/5/03-20-24-07-05 від 18.04.2024 та складено доповідну записку щодо неможливості виконання наказу ГУ ДПС у Волинській області № 1358-п від 12.04.2024 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки (а. с. 62 - 63).

ГУ НП у Волинській області листом № 3/2746/50/04-24 від 16.05.2024 проінформувало ГУ ДПС у Волинській області, що проведеними заходами встановити місцезнаходження СГД ОСОБА_1 не вдалося можливим (а. с. 63 зворот).

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 та п.75.1 ст.75, на підставі п.п.78.1.7, п.78.1 ст.78 із врахуванням п.п. 69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, згідно наказу №1672-п від 29.04.2024 виданого ГУ ДПС у Волинській області та повідомлення від 29.04.2024 року №643 ГУ ДПС у Волинській області прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 року по 14.08.2019 року та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період діяльності з 01.01.2011 року по 14.08.2019 року із врахуванням вимог ст. 102 ПК України платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.71 зворот).

За результатами перевірки складено акт про результати позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 від 31.05.2024 № 14359/03-20-24- 07/ (а.с.73-88).

На підставі акту від 31.05.2024 № 14359/03-20-24- 07/ ГУ ДПС у Волинській області винесені такі податкові повідомлення-рішення від 20.06.2024:

1. № за платежем військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на суму 522 084,08 грн.

Внаслідок заниження суми чистого оподатковуваного доходу та відповідно бази оподаткування військовим збором за 2017 рік на 9 242 619,99 грн, за 2018 рік на 16 500 478,71 грн, за 2019 рік на 5 898 360,53 грн, порушено п.п. 162.1.1, п.162.1, ст.162, п.п. 163.1.1, п.163.1, ст.163, п.п.164.1.3, п. 164.1, ст. 164, підпункт 1.3, пункт 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, внаслідок чого не нараховано та не сплачено до бюджету 474 621,89 грн військового збору, в т. ч. 2017 рік 138 639,30 грн, 2018 рік 247 507,18 грн, 2019 рік 88 475,41 грн (а.с.64).

2. № за платежем податок на додану вартість на суму 6 870 615,4 грн.

В порушення п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6, ст. 198, п. 201.10, ст. 201 ПК України встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ на загальну суму 6 246 014 грн внаслідок включення до складу податкового кредиту податкових накладних, не підтверджених первинними документами (а. с. 65).

3. № за платежем адміністративні штрафи та інші санкції на суму 1020 грн.

У зв`язку з незабезпеченням надання для перевірки первинних документів за 2017, 2018 та 2019 роки, які підтверджують понесені валові витрати, пов`язані з отриманням доходу було застосовано штраф на суму 1020 грн. Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Згідно п. 44.3 ст. 44 ПК України платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків, але не менш як 1095 днів з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а у разі її неподання з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності. Згідно п. 121.1 ст. 212 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 грн (а. с. 66).

4. № за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на суму 6 265 008,94 грн.

СГД ОСОБА_1 не надала рух коштів по розрахунковим рахунках підприємця, книги обліку доходів та витрат, суми дебіторської та кредиторської заборгованості, вартості та кількості залишків ТМЦ, актів списань, шляхових листів, ТТН, документальної підтверджених витрат на придбання товарно-матеріальних цінностей, вартість виконаних робіт, наданих послуг, в порушення п. 44.1, 44.3, 44.6 ст. 44, п. 177.2, п.п. 177.4.1, 177.4.4, 177.4.5, п. 177.4 ст. 177 ПК України занижено податок з доходів фізичних осіб на загальну суму 5695 462,67 грн, в т. ч. 2017 1 663 671,6 грн, 2018 2 970 086,17 грн, 2019 1 061 704,9 грн (а. с. 67).

Винесено рішення № від 20.06.2024 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску на суму 98 560,23 грн (а. с. 68).

Пред`явлено вимогу № Ф- від 20.06.2024 року про сплату боргу (недоїмки) за платежем - єдиний соціальний внесок на суму на суму 197 120,44 грн (а. с. 69).

Пред`явлено вимогу № Ф-3383-0320У від 17.09.2024 року про сплату боргу (недоїмки) за платежем - єдиний соціальний внесок на суму на суму 287 400,78 грн (а. с. 69).

У зв`язку з несплатою ОСОБА_1 таких ППР виник податковий борг по наступних платежах:

1. За платежем 11011001 військовий збір, що сплачується за результатами річного декларування на суму 522 084,08 грн;

2. За платежем 14010100 податок на додану вартість на суму 6 870 111,9 грн;

3. За платежем 21081103 адміністративні штрафи та інші санкції на суму 1020 грн;

4. За платежем 11010500 податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 6 265 008,94 грн;

5. За платежем 71040000 єдиний соціальний внесок на суму 287 245,58 грн.

Вважаючи вищезазначені податкові повідомлення-рішення, вимоги та рішення протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що допущені контролюючим органом порушення податкового законодавства позбавили можливості надати ОСОБА_1 для перевірки первинні документи бухгалтерського обліку, які у свою чергу були досліджені в ході судового розгляду адміністративної справи, та знаходяться у причинному наслідковому зв`язку з оскаржуваними рішеннями ГУ ДПС у Волинській області.

Водночас, суд зазначив, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 ПК України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Отже враховуючи зазначене, позивач не позбавлений можливості подати будь-які належні та допустимі докази безпосередньо в судове засідання.

Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, які виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, у тому числі податку на прибуток та податку на додану вартість, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.

Згідно п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Відповідно до п.78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Суд зазначає, що відповідно до статті 81 ПК України в наказі про проведення перевірки зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися.

Згідно з правовою позицією, що висловлена колегією суддів у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, зокрема, у постанові Верховного Суду від 21.02.2020 (справа №826/17123/18, провадження № К/9901/25669/19), оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень платник податків може посилатись на порушення порядку проведення такої перевірки (наказу), яким судами, поряд із встановленими в ході перевірки порушеннями податкового та/або іншого законодавства, має бути надана правова оцінка в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

У постанові від 08.09.2021 у справі № 816/228/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні та проведенні перевірки може бути підставою позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та, відповідно, на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Враховуючи вказану позицію Верховного Суду, з урахуванням доводів представника позивача, судом першочергово підлягали дослідженню питання наявності чи відсутності порушень відповідачем вимог законодавства під час призначення та проведення перевірки.

Особливості проведення документальної невиїзної перевірки визначені статтею 79 ПК України.

Згідно з пунктом 79.1 статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Пунктом 78.1 ст.78 ПК України передбачені підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Згідно п.78.1.8 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з ПДВ, яке становить більше 100 000 грн.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету ПДВ та/або з від`ємного значення з ПДВ, яке становить більше 100 000 грн.

Контролюючим органам забороняється проводити документальні позапланові перевірки, які передбачені підпунктами 78.1.1, 78.1.4, 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, у разі, якщо питання, що є предметом такої перевірки, були охоплені під час попередніх перевірок платника податків.

Проте, відповідач в межах питань своєчасності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 14.08.2019 та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за період діяльності з 01.01.2011 по 14.08.2019 призначив два види перевірок ОСОБА_1 , при цьому контролюючий орган не завершив одну перевірку та паралельно призначив іншу з тих самих питань і за той самий період.

У відповідності до п. 82.2. ст. 82 ПК України тривалість перевірок, визначених у статті 78 цього Кодексу, не повинна перевищувати 15 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - 5 робочих днів, для фізичних осіб - підприємців, які не мають найманих працівників, за наявності умов. визначених в абзацах третьому - восьмому цього пункту, - 3 робочі дні, інших платників податків -10 робочих днів.

Продовження строків проведення перевірок, визначених , у статті 78 цього Кодексу, можливе за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу не більш як на 10 робочих днів для великих платників податків, щодо суб`єктів малого підприємництва - не більш як на 2 робочих дні, інших платників податків - не більш як на 5 робочих днів.

Суд зазначає, що позапланова документальна виїзна перевірка ОСОБА_1 (суб`єкт малого підприємництва) повинна була тривати не більш ніж 7 робочих днів з моменту призначення, однак ГУ ДПС у Волинській області фактично змінивши один вид перевірки на інший (документальну позапланову виїзну на документальну позапланову невиїзну) здійснив таку перевірку в порушення строків, встановлених ст. 82 ПК України.

При цьому, у разі наявності у контролюючого органу перешкод з боку платника податків щодо проведення документальної перевірки, при наявності законних підстав для її проведення, контролюючий орган повинен був вжити заходів щодо накладення арешту на майно платника податків.

Відповідно до п.п. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Суд констатує, що арешт майна ОСОБА_1 контролюючий орган не проводив, а прийняв рішення провести документальну невиїзну перевірку без необхідних для проведення такої перевірки документів платника податків.

Щодо тверджень позивача про ненадання податковому органу копій первинних бухгалтерських документів, суд зазначає таке.

В акті про результати документальної позапланової невиїзної перевірки № 14359/03- 20-24-07/ від 31.05.2024 податковий орган зробив висновки, що позивач не надав для контролюючого органу документи, що були предметом податкової перевірки.

Разом з тим, у відповідності до положень п. 85.2.-85.4 статті 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки. При цьому великий платник податків на запит контролюючого органу зобов`язаний також надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" копії таких документів, що створюються ним в електронній формі з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів, не пізніше двох робочих днів, наступних за днем отримання запиту.

Для платників податків, які відповідно до цього пункту зобов`язані надавати інформацію в електронному вигляді, загальний формат та порядок подачі такої інформації визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. У разі невстановлення електронного формату та порядку надання такої інформації платник податків звільняється від обов`язку подання її в електронній формі.

Для проведення електронної перевірки платник податків забезпечує подання до контролюючого органу засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" документів, які відповідно до цього Кодексу пов`язані з обчисленням та сплатою податків і зборів (якщо такі документи створюються таким платником податків в електронній формі та зберігаються на машинних носіях інформації). Загальний формат та порядок подання такої інформації встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Документи, що містять комерційну таємницю або є конфіденційними, передаються окремо із зазначенням посадової (службової) особи, що їх отримала. Передача таких документів для їх огляду, вивчення і їх повернення оформляються актом у довільній формі, який підписують посадова (службова) особа контролюючого органу та платник податків (його представник).

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

Судом встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області скеровано 07.07.2023 запит ОСОБА_1 щодо надання документи господарської діяльності позивачки з 01.01.2017 по 14.08.2019.

Водночас наведений запит не стосувався документальної позапланової невиїзної перевірки, що проведена на підставі наказу № 1672-п від 29.04.2024, оскільки наказ на таку перевірку було прийнято майже через 9 місяців після направлення запиту від 07.07.2023.

Стаття 5 ПК України регламентує отримання документів в межах перевірки, тобто контролюючий орган зобов`язаний, як мінімум, призначити таку перевірку на підставі відповідного наказу. Таким чином, обов`язок платника податків надати документи для податкового органу для проведення перевірки кореспондується із обов`язком податкового органу призначити таку перевірку. Надання документів податковому органу не в межах перевірки регламентується статтею 73 ПК України, однак в запиті від 07.07.2023 посилань ні на статтю 85, ні на статтю 73 ПК України немає.

У відповідності до пп. 21.1.2 та 21.1.9 п. 21.1 ст. 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій, використовувати дані та інформацію, отримані через електронний кабінет, необхідні для виконання покладених на них функцій з адміністрування податків, зборів, митних платежів та реалізації державної податкової та державної митної політики в межах наданих їм повноважень.

Відповідно до п. 72.1. ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема, від платників податків та податкових агентів.

Згідно п. 73.3 ст. 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Пунктом 73.4 ст. 73 ПК України передбачено, що інформація про наявність та рух коштів/електронних грошей на рахунках/ електронних гаманцях платника податків надається в обсягах більших, ніж передбачено пунктом 73.3 цієї статті, банками, іншими фінансовими установами, небанківськими надавачами платіжних послуг, емітентами електронних грошей контролюючим органам за рішенням суду. Для отримання такої інформації контролюючий орган звертається до суду.

Відповідно до п. 73.5 ст. 73 ПК України з метою отримання податкової інформації, необхідної у зв`язку з проведенням перевірок, контролюючі органи мають право здійснювати зустрічні звірки даних суб`єктів господарювання щодо платника податків.

Згідно п. 74.1. ст. 74 ПК України податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, зберігається в базах даних Інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем (далі - Інформаційні системи) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику.

Відповідно до п. 74.3. ст. 74 ПК України зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової політики.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що в податкового органу була можливість отримати доступ та дослідити первинні документи бухгалтерського обліку позивача, що були підставою для відображення показників податкової звітності у межах, наданих ПК України повноважень.

Разом з тим, під час дослідження письмових доказів, а саме даних податкової звітності з формування податкових зобов`язань із ПДВ в контексті формування податкового кредиту та податкових зобов`язань встановлено, що ГУ ДПС у Волинській області не вживав жодних заходів щодо дослідження питання формування даних показників позивачем, не витребував та не співставляв показники податкової звітності позивача та його контрагентів.

Так, в п. 1.15. Акту перевірки вказано, що зустрічні звірки (перевірки) з питань взаємовідносин СПД-ФО ОСОБА_1 з іншими суб`єктами - контрагентами за період з 01.01.2017 по 14.08.2019 не проводилися.

Разом з тим, зазначено, що перевірки інших платників податків-контрагентів з питань взаємовідносин з СГД ОСОБА_2 за: період з 01.01.2017 по 14.08.2019 проведені згідно Автоматизованої системи співставлення податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів на рівні ДПС України.

При цьому колегія суддів апеляційного суду враховує, що позивач з об`єктивних причин не могла дізнатися про проведення податкових перевірок та надати необхідні документи, оскільки в цей час перебувала закордоном.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що вищевказані порушення податкового законодавства, допущені контролюючим органом позбавили можливості надати ОСОБА_1 для перевірки первинні документи бухгалтерського обліку, які у свою чергу були досліджені в ході судового розгляду адміністративної справи, та знаходяться у причинному наслідковому зв`язку з оскаржуваними рішеннями ГУ ДПС у Волинській області.

Водночас, слід ураховувати, що норми податкового законодавства не обмежують період подання платником податків необхідних первинних документів лише часом проведення податкової перевірки, оскільки положення пункту 44.6 статті 44 ПК України визначають статус показників податкової звітності, які не підтверджені необхідними документами під час перевірки, однак не обмежують право платника довести у судовому процесі обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, поданням виключно тих доказів, що надавалися ним під час проведення податкової перевірки. Право надавати заперечення щодо висновків податкового органу та долучити до матеріалів справи докази на підтвердження таких заперечень надається платнику як на усіх стадіях податкового контролю, так і на стадіях судового процесу, на яких допускається подання учасником процесу нових доказів. В іншому випадку, обмеження судом предмету дослідження призвело би до неповноти дослідження та порушення справедливого балансу.

Отже враховуючи зазначене, позивач не позбавлений можливості подати будь-які належні та допустимі докази безпосередньо в судове засідання.

При цьому Верховний Суд у постанові від 10.05.2023 у справі № 640/966/20 вказав, що при поданні первинних документів, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку вони повинні бути досліджені в судовому засіданні та їм повинна бути надана правова оцінка.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскаржених рішень відповідача, у зв`язку з чим такі необхідно скасувати.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Тобто, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

За таких обставин колегія суддів дійшла переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини в справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 140/14462/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді Н. В. Ільчишин
С. П. Нос
Повне судове рішення складено 10.06.25