Справа № 320/6435/23
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року № 320/6435/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Леонтович А.М., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про визнання протиправним та скасування наказу,

в с т а н о в и в:

I. Зміст позовних вимог.

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати п.2 наказу ІНФОРМАЦІЯ_1 (командира військової частин НОМЕР_1 з адміністративно-господарської діяльності) від 09.12.2022 №488 Про результати службового розслідування у частині накладення на командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення зауваження.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача

ОСОБА_1 в обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем під час притягнення його до дисциплінарної відповідальності не було дотримано правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Зазначає, що відповідач не повідомивши про призначення та проведення службового розслідування відносно нього та не ознайомивши з актом службового розслідування незаконно позбавив останнього прав передбачених та гарантованих ст. 88 Дисциплінарного статуту та п. 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому він заперечує проти задоволення позовних вимог з підстав їх неогрунтованості.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 05.06.2023 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено питання про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.07.2023 на адресу Київського окружного адміністративного суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Частиною 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно з частиною 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання; якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає можливим розглянути та вирішити справу по суті за наявними у ній матеріалами.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

У період з 23.03.2022 року по теперішній час ОСОБА_1 проходить військову службу в військовій частині НОМЕР_2 на посаді командира військової частини НОМЕР_2 , призначений на посаду наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по особовому складу) від 23.03.2022 №33.

Згідно рапорту начальника управління логістики штабу військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_2 (вх. № 15343 від 09.09.2022), старшим офіцером відділу планування логістичного забезпечення управління логістики штабу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 відпрацьовувалась доповідь до Департаменту аудиту логістичного забезпечення про надання інформації про отримання товарів гуманітарної допомоги ввезеної через митний кордон України в умовах воєнного стану та постановки на облік майна, яке зазначалось в гарантійних листах, які надавались від військової частини НОМЕР_1 .

Під час опрацювання вищезазначеної доповіді, з метою отримання необхідних відомостей, підполковник ОСОБА_3 звернулась до начальника складу РАО військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 за наданням прибутково-вибуткових документів на матеріально- технічні засоби отримані в якості гуманітарної допомоги.

Зазначені документи солдат ОСОБА_5 підполковнику ОСОБА_3 не надав, обумовлюючи це тим. що йому їх не передав начальник складу автомобільного та інженерного майна роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_6 , а майно, отримане в якості гуманітарної допомоги, по книгам обліку не прибуткувалося.

У рапорті полковник ОСОБА_2 зазначив, що в ході ревізії на складі було виявлено пусті упаковки від монокулярів ATN OTS XLT160 2.5-10х в кількості 2 одиниць, монокуляру Eye II Е6 в кількості 1 одиниця, квадрокоптерів II Dual V2 в кількості 4 одиниці.

На підставі вищезазначеного рапорту полковника ОСОБА_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.09.2022 № 320 Про призначення службового розслідування", з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність стали причиною втрати оптичних приладів та втрати обліку та контролю з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , було призначено службове розслідування.

Службовим розслідуванням встановлено, що в порушення пункту 1 розділу XII Інструкції, майно, яке надійшло в якості благодійної допомоги, посадовими особами військової частини НОМЕР_2 на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини НОМЕР_2 поставлені не були, що призвело до втрати 2 монокулярів ANT OTS-XLT 160 2.5-1 Ох (№№К0205381 7. К02053548), монокуляру Eye ЕЗ MAX V2 (№2291 A- 2LE2520) та 5 БПЛА (дронів) EVO II Dual 640Т V2 (№№ H9R922187701, H9R922187707, H9R922187746, H9R922187706, H9R9221 87936).

Загальна сума нестачі майна склала 1 649 500,83 грн.

Також службовим розслідуванням встановлено, що позивач, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 з 23.03.2022, відповідно до статей 58, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України особисто відповідав за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів довіреної йому військової частини. Але, в порушення статей 9, 11. 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивач точні відомості про наявні в військовій частині озброєння, бойову та іншу техніку, матеріальні засоби, що є у військовій частині не мав, внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України не встановив, роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу не проводив, заходів для забезпечення збереження бойової та іншої техніки, інших матеріальних засобів не вживав, особисто огляди, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання бойової та іншої техніки, інших матеріальних засобів не організовував та не проводив, накази з оголошенням результатів таких перевірок не видавав, записи до книги огляду (перевірки) озброєння, боєприпасів і технічних засобів не робив, що в подальшому призвело до скоєння начальником складу взводу матеріального забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_6 та начальником служби РАО військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_7 правопорушень.

На підставі п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.12.2022 № 488 Про результати службового розслідування, за неналежне виконання вимог статей 11, 16, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинення дій, що призвели до завдання збитків державі, відповідно до пункту "а статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на позивача було накладено дисциплінарне стягнення зауваження.

Вважаючи протиправним та таким що підлягає скасуванню п.2 наказу командування Сил територіальної оборони Збройних Сил України від 09.12.2022 №488 Про результати службового розслідування у частині накладення на командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення зауваження, позивач звернувся з позовом до суду.

V. Норми права

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає таке.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 17 Конституції України, визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Згідно норм ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Приписами ст. 2 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу, визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг та Законом України Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил, передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

У статті 16 Статуту внутрішньої служби ЗСУ зазначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до статті 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення. За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності. Командири, які у разі виявлення ознак кримінального правопорушення не повідомили про це орган досудового розслідування, несуть відповідальність згідно із законом.

Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів, які не виконали свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі визначено Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженим наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, (далі - Порядок № 608).

Службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення (абзац 4 пункту 2 розділу I Порядку № 608).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктом 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі, зокрема: невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду; невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Враховуючи те, що службове розслідування, за результатами якого прийнято оскаржуваний наказ, прийнято з метою з`ясування причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , чиї дії чи бездіяльність стали причиною втрати стрілецької зброї та боєприпасів, відтак, відсутність у наказі про призначення службового розслідування посилань на осіб, щодо яких воно має бути проведеним не є порушенням порядку проведення службового розслідування.

Відповідно до положень частини першої статті 85 Дисциплінарного статуту службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Пунктом 1 розділу ІІІ Порядку № 608 установлено, що рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Відповідно до змісту абзацу 1 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608, службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування.

Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць. Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців (пункт 13 розділу ІІІ Порядку № 608).

Згідно з положеннями пункту 14 розділу ІІІ Порядку №608 до строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку №608 днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

Згідно до пункту 1 розділу V Порядку №608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування.

За пунктами 5 та 6 розділу V Порядку №608 акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

Пунктом 1 розділу VІ Порядку №608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу. Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до положень пункту 2 розділу VІ Порядку №608 наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник). У разі відмови військовослужбовця поставити свій підпис про ознайомлення з наказом (витягом з наказу) про притягнення його до відповідальності складається акт про відмову. Зміст акта про відмову засвідчується підписами не менше двох свідків цього факту.

Примірники акта службового розслідування надсилаються службовим особам, яких стосуються наведені у висновку пропозиції, та до відповідних структурних підрозділів органів військового управління (пункт 3 розділу VІ Порядку № 608).

VI. Оцінка суду

Надаючи оцінку доводам позивача відносно порушення відповідачем під час притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень, зокрема не повідомлення про призначення та проведення службового розслідування відносно нього та не ознайомивши з актом службового розслідування, внаслідок чого незаконно позбавлено позивача прав передбачених та гарантованих ст. 88 Дисциплінарного статуту та п. 3 розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що згідно рапорту начальника управління логістики штабу військової частини НОМЕР_3 полковника ОСОБА_2 (вх. № 15343 від 09.09.2022), старшим офіцером відділу планування логістичного забезпечення управління логістики штабу військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_3 відпрацьовувалась доповідь до Департаменту аудиту логістичного забезпечення про надання інформації про отримання товарів гуманітарної допомоги ввезеної через митний кордон України в умовах воєнного стану та постановки на облік майна, яке зазначалось в гарантійних листах, які надавались від військової частини НОМЕР_1 .

Під час опрацювання вищезазначеної доповіді, з метою отримання необхідних відомостей, підполковник ОСОБА_3 звернулась до начальника складу РАО військової частини НОМЕР_2 солдата ОСОБА_4 за наданням прибутково-вибуткових документів на матеріально- технічні засоби отримані в якості гуманітарної допомоги.

Зазначені документи солдат ОСОБА_8 підполковнику ОСОБА_3 не надав, обумовлюючи це тим. що йому їх не передав начальник складу автомобільного та інженерного майна роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодший сержант ОСОБА_6 , а майно, отримане в якості гуманітарної допомоги, по книгам обліку не прибуткувалося.

У рапорті полковник ОСОБА_2 зазначив, що в ході ревізії на складі було виявлено пусті упаковки від монокулярів ATN OTS XLT160 2.5-10х в кількості 2 одиниць, монокуляру Eye II Е6 в кількості 1 одиниця, квадрокоптерів II Dual V2 в кількості 4 одиниці.

На підставі вищезазначеного рапорту полковника ОСОБА_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 14.09.2022 № 320 Про призначення службового розслідування", з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення та встановлення ступеня вини посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , чиї дії або бездіяльність стали причиною втрати оптичних приладів та втрати обліку та контролю з боку посадових осіб військової частини НОМЕР_2 , було призначено службове розслідування.

Відповідно до пункту 1 розділу XII Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 №440 (далі - Інструкція), приймання майна, яке надійшло для військових частин, як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, здійснюється комісією військової частини на підставі даних відображених в супровідних документах, зі складанням акту приймання-передачі військового майна. Акт приймання-передачі військового майна є підставою для постановки майна, яке надійшло для військових частин, як міжнародна допомога, від волонтерських організацій, як благодійна, гуманітарна допомога, на облік у службах забезпечення га фінансово-економічному органі військової частини.

Службовим розслідуванням встановлено, що в порушення пункту 1 розділу XII Інструкції, майно, яке надійшло в якості благодійної допомоги, посадовими особами військової частини НОМЕР_2 на облік у службах забезпечення та фінансово-економічному органі військової частини НОМЕР_2 поставлені не були, що призвело до втрати 2 монокулярів ANT OTS-XLT 160 2.5-1 Ох (№№К0205381 7. К02053548), монокуляру Eye ЕЗ MAX V2 (№2291 A- 2LE2520) та 5 БИЛА (дронів) EVO II Dual 640Т V2 (№№ H9R922187701, H9R922187707, H9R922187746, H9R922187706, H9R9221 87936).

Загальна сума нестачі майна склала 1649500,83 грн.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, які перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, не допускати порушень, пов`язаних із дискримінацією за ознакою статі, сексуальним домаганням, насильством за ознакою статі, правопорушень проти статевої свободи та статевої недоторканості; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

На підставі статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Відповідно до статті 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, командир бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону)* в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, укомплектованість особовим складом, успішне виконання бригадою (полком, кораблем 1 і 2 рангу, окремим батальйоном) бойових завдань; бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; внутрішній порядок; стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; стан фінансового господарства; всебічне забезпечення бригади, стан пожежної та екологічної безпеки.

Службовим розслідуванням встановлено, що позивач, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_1 з 23.03.2022, відповідно до статтей 58, 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України особисто відповідав за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів довіреної йому військової частини. Але, в порушення статей 9, 11, 16, 58, 59, 66, 67 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, позивач точні відомості про наявні в військовій частині озброєння, бойову та іншу техніку, матеріальні засоби, що є у військовій частині не мав. внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України не встановив, роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу не проводив, заходів для забезпечення збереження бойової та іншої техніки, інших матеріальних засобів не вживав, особисто огляди, планові та раптові перевірки наявності, стану, збереження і правильного використання бойової та іншої техніки, інших матеріальних засобів не організовував та не проводив, накази з оголошенням результатів таких перевірок не видавав, записи до книги огляду (перевірки) озброєння, боєприпасів і технічних засобів не робив, що в подальшому призвело до скоєння начальником складу взводу матеріального забезпечення роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_2 молодшим сержантом ОСОБА_6 та начальником служби РАС) військової частини НОМЕР_2 полковником ОСОБА_7 правопорушень (копія акту службового розслідування додається).

На підставі п. 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.12.2022 № 488 Про результати службового розслідування, за неналежне виконання вимог статей 1 1. 16. 58. 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статей 1-5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, вчинення дій, що призвели до завдання збитків державі, відповідно до пункту "а статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на позивача було накладено дисциплінарне стягнення зауваження.

Судом встановлено, що згідно акта службового розслідування неправомірні дії полковника ОСОБА_1 полягають в тому, що він, перебуваючи на посаді командира військової частини НОМЕР_2 не організував ведення обліку в підпорядкованій частині, не організував своєчасну постановку на облік матеріальних засобів, що надійшли в військову частину в якості благодійної, гуманітарної допомоги. Вина військовослужбовця ОСОБА_1 виходячи з матеріалів службового розслідування, виражається у формі непрямого умислу.

З огляду на наведене суд зазначає, що висновок відповідача про накладення дисциплінарного стягнення містить конкретизовані підстави для такого притягнення та належне обгрунтування, а отже доводи позивача про те що вказаний висновок прийнятий без наведення обставин, на яких такий висновок ґрунтується та без конкретизації в чому саме полягає порушення тієї чи іншої норми підлягає відхиленню.

Судом встановлено, що позивач був ознайомлений з оскаржуваним наказом командира військової частини НОМЕР_3 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.12.2022 № 488 Про результати службового розслідування", актом службового розслідування, оскільки, на виконання абзацу 2 пункту 2 розділу VI Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 (далі - Порядок), наказ командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.12.2022 № 488 Про результати службового розслідування був доведений до військової частини НОМЕР_2 , що підтверджується аркушем розсилки і виконанням позивачем пунктів 3-8 цього наказу.

Таким чином посилання позивача на не повідомлення ОСОБА_1 про призначення та проведення службового розслідування відносно нього та не ознайомлення з актом службового розслідування спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до абзацу 2 пункту 3 розділу VI Порядку, за зверненням військовослужбовця, стосовно якого проводилось службове розслідування, йому надається завірена копія акта службового розслідування або витяг з акта, в частині, що його стосується, за умови, що вони не містять інформації з обмеженим доступом.

Отже, при накладенні дисциплінарного стягнення позивачу, командир військової частини НОМЕР_3 не вийшов за рамки своїх прав, передбачених статтями 83-87 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, а при обранні виду дисциплінарного стягнення - статтями 7, 8, 12, 56 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

З огляду на встановлені у справі обставини суд вважає, що твердження позивача про недотримання командиром військової частини НОМЕР_1 правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень не знайшли свого підтвердження.

За підсумком наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання незаконними та скасування пункту 2 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 09.12.2022 № 488 Про результати службового розслідування" є безпідставними і необґрунтованими.

VIІ. Висновок суду

Згідно з частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (частини перша та друга статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статей 9, 77 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду докази на підтвердження правомірності своїх дій.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав задоволення адміністративного позову.

VIІI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Враховуючи, що в задоволенні позову належить відмовити підстави розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Леонтович А.М.