Справа № 480/4684/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2025 року Справа № 480/4684/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4684/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Сумської області повторно розглянути питання призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" із зарахуванням до спеціального стажу всього періоду роботи з 02.12,1993 року по 24 квітня 2024 року та періоду навчання.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає про те, що за її підрахунками вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маю право на пенсію за вислугу років на підставі п. "е" ет. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення", оскільки має педагогічний стаж 30 років 4 місяці та 22 дні без урахування навчання у Сумському державному педагогічному інституті ім. А.С. Макаренка - 4 роки 9 місяців 15 днів.
Позивачка звертає увагу суду на те, що 24 квітня 2024 року вона звернулася до Лебединського відділу обслуговування громадян Головного управління ПФУ в Сумській області із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст, 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".
Відмова у призначенні пенсії мотивована тим, що для призначення пенсії вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" спеціальний стаж на 10.10.2017 року має бути 26 років 6 місяців, тобто для визначення права на пенсію враховується лише період по 10.10.2017 року.
Відповідачем обраховано спеціальний стаж по 11.10.2017 року - 21 рік 4 місяці 8 днів та не враховано до спеціального стажу період навчання у Сумському державному педагогічному інституті ім. А.С. Макаренка.
Вважаючи дії відповідача щодо відмови в призначенні пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" протиправними, позивачка звернулась до суду з даним позовом.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області письмового відзиву на позов не надав, на вимогу суду наданій документи з електронної пенсійної справи позивача.
Отже, Головне управління ПФУ в Херсонській області вважає прийняте рішення про відмову законним, прийнятим з дотриманням норм діючого законодавства та таким, що скасуванню не підлягає.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Як свідчить з матеріалів справи, 24 квітня 2024 року Позивачка звернулася до Відповідача - ГУ ПФУ в Сумській області із заявою про призначення пенсії за вислугу років, як працівнику освіти, за нормами Закону № 1788 (далі заява від 24.04.2024).
До заяви додала, зокрема, наступні документи:
копію паспорту громадянки України серії НОМЕР_1 , виданого Лебединським
МРВУМВС України в Сумській області 26.01.2000 (далі паспорт);
копію трудової книжки серії НОМЕР_2 від 02.12.1993 (далі трудова книжка);
довідку № 01-17/40 від 21.12.2023, видану Комунальним закладом Сумської обласної ради «Лебединський педагогічний фаховий коледж імені А.С. Макаренко» (далі довідка № 01-17/40);
довідку № 8-13/277 від 16.10.2023, видану Управлінням освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Лебединської міської ради , далі довідка № 8-13/277);
диплом серії НОМЕР_3 від 16.06.1994, виданий Сумським державним педагогічним інститутом ім. А.С. Макаренка (далі -диплом).
На виконання принципу екстериторіальності заява Позивача від 24.04.2024 розглянуто Відповідачем-1 - ГУ ПФУ в Херськнській області.
При цьому, за результатом розгляду наданих документів Відповідачем-1 встановлено:
- вік Позивача: 51 рік 6 місяців 20 днів.
- за наданими документами та відомостями реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування страховий стаж склав 29 років 8 місяців 28 днів;
- спеціальний стаж, що дає право на призначення пенсії за вислугу років на 11.10.2017 (дата внесення змін до Закону №1058) - становить 21 рік 4 місяці 8 днів.
Спеціальний стаж Позивачеві зарахований за записами трудової книжки та наданими довідками: № 01-17/40 та № 8-13/277 та складає, як вже було вказано вище, 21 рік 4 місяці 8 днів.
Щодо зарахування періоду навчання за наданим дипломом:
Як вже зазначено вище, до заяви від 24.04.2024 Позивачем додано диплом про навчання.
Так, згідно його записів ОСОБА_1 у 1989 році вступила та у 1994 році закінчила Сумський державний педагогічний інститут ім. А.С. Макаренка.
При цьому, згідно позиції відповідача, період навчання зараховується до стажу виключно у випадку денної форми навчання, проте, відповідно до записів трудової книжки Позивач працювала у наступні періоди:
з 02.12.1993 вчителем хімії Михайлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів запис про звільнення, переведення - відсутній;
Тобто, після запису про прийняття на роботу йде наступний запис:
з 15.02.1994 31.03.1999 вчителем хімії та біології Михайлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів.
Отже, вказані періоди перетинаються з періодом навчання за дипломом, у зв`язку з чим неможливо встановити чи дійсно Позивач навчалася на денній формі навчання. При цьому, уточнюючих період навчання довідок Позивачем не надано.
Позивачка не погоджується з такою позицією відповідача та звернулась до суду з даним позовом в якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ та зобов`язати двох відповідачів
- і Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області
- і Головне управління Пенсійного фонду України в Сумської області
повторно розглянути питання призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" із зарахуванням до спеціального стажу в с ь о г о періоду роботи з 02.12,1993 року по 24 квітня 2024 року
- а також зарахувати до спеціального стажу період навчання ( при цьому, позивачка не вказує який саме період навчання просить зарахувати, але суд сприймає дану вимогу, як таку, що стосується періоду навчання з 1989 року по 1994 році у Сумському державному педагогічному інституті ім. А.С. Макаренка, який відповідачем-1 не був врахований при розгляді заяви позивачки).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі - Закон №1058- ІV), іншими законами і нормативно-правовими актами та міжнародними договорами (угодами), що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення.
Відповідно до статті 1 Закону №1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
У преамбулі Закону №1788-XII зазначено, що цей Закон відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Згідно із статті 2 Закону №1788-XII за цим Законом призначаються трудові пенсії: до яких відносяться пенсії за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Відповідно до статті 7 Закону №1788-XII звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком і по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу на час звернення за пенсією чи вона продовжується. Пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
Отже, особливістю пенсій за вислугу років є зменшення пенсійного віку, необхідного для призначення, а умовою для призначення - наявність, як правило, відповідного стажу роботи за спеціальністю.
Відповідно до статті 51 Закону № 1788-XII пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Пунктом ''е'' статті 55 Закону №1788-XII в редакції Законів України №213-VIII від 02.03.2015 та №911-VIII від 24.12.2015, передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати, зокрема: з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.
04.06.2019 Конституційним Судом України було ухвалено Рішення № 2-р/2019, яким визнано неконституційними положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII.
До внесення змін Законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII пункт "е" ст. 55 ЗУ №1788-ХІІ передбачав наступні вимоги для призначення пенсії за вислугу років: ''Право на пенсію за вислугу років мають: е) працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку''.
Отже, рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 №2-р/2019 у справі №1-13/2018(1844/16, 3011/16) визнано неконституційними положення про наявність стажу роботи за вислугу років 26 років 6 місяців, а також про віковий ценз.
Конституційний Суд України зазначив, що зміни у сфері пенсійного забезпечення мають бути достатньо обґрунтованими, здійснюватися поступово, обачно й у заздалегідь обміркований спосіб, базуватися на об`єктивних критеріях, бути пропорційними меті зміни юридичного регулювання, забезпечувати справедливий баланс між загальними інтересами суспільства й обов`язком захищати права людини, не порушуючи при цьому сутності права на соціальний захист.
Відповідно до статті 51 Закону № 1788-XI пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
Тобто, у зазначеній нормі йдеться про роботи, які мають безпосередній вплив на здоров`я працівника і можуть призвести до втрати професійної працездатності (здатності виконувати роботу за професією) до настання віку, що дає право на пенсію за віком, а отже, до неможливості ефективно виконувати роботу без шкоди для власного здоров`я і безпеки оточуючих.
З наведеного випливає, що втрата професійної працездатності або придатності не пов`язана з досягненням працівником певного віку, тому не може бути умовою для призначення пенсії за вислугу років.
Конституційний Суд України вказав, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XI зі змінами, внесеними Законом № 911 у частині встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення віку 50 років для працівників, зазначених у пункті "а" статті 54 Закону № 1788-XI, та 55 років для осіб, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788-XI, слід визнати такими, що нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.
Також Конституційний Суд України зазначив, що положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XI зі змінами, внесеними Законом № 213 щодо підвищення на п`ять років віку виходу на пенсію для жінок, а також збільшення на п`ять років загального та спеціального стажу роботи, необхідного для призначення пенсії за вислугу років для окремих категорій працівників, є такими, що позбавляють вказаних осіб права на соціальний захист і не відповідають конституційним принципам прав і свобод людини, соціальної держави, з огляду на що, оспорювані положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону № 1788-XI зі змінами, внесеними Законом № 213, суперечать положенням статей 1, 3, 46 Основного Закону України.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 04.06.2019 при призначенні пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом № 213 та Законом № 911.
Отже, на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії за вислугу років, пунктом "е" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи не менше 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
Згідно із записами трудової книжки позивача від 02.12.1993 року (копія в справі) та наданих позивачем до матеріалів справи довідок та Диплому спеціаліста, трудова діяльність позивача складається з наступних періодів:
- з 01 вересня 1989 року по 16 червня 1994 року позивачка навчалася у Сумському державному педагогічному інституті ім. А.С. Макаренка.
З 02 грудня 1993 року по 14 листопада 2007 року працювала на посаді вчителя хімії та з 15 лютого 1994 року по 14 листопада 2007 року вчителя біології Михайлівської ЗОН І 1-І 11 ступенів.
31 березня 1994 року атестаційною комісією ОСОБА_1 було встановлено кваліфікаційну категорію «спеціаліст І категорії»
22 березня 2004 року атестаційною комісією позивачці було встановлено вищу категорію та присвоєно звання «старший вчитель».
З 15 листопада 2007 року по 17 травня 2010 року була аспірантом Сумського державного педагогічного університету ім. А.С. Макаренка та працювала на посаді вчителя хімії Михайлівської ЗОНІ 1-111 ступенів за сумісництвом по 15 травня 2010 року.
08 квітня 2009 року атестаційною комісією було підтверджено вищу кваліфікаційну категорію та встановлено звання «вчитель методист».
З 15 травня 2010 року по 31 серпня 2010 року працювала на посаді вчителя хімії Михайлівської ЗОШ І-Ш ступенів.
З 01 вересня 2010 року працювала на посаді викладача хімії вищого комунального навчального закладу Сумської обласної ради «Лебединське педагогічне училище імені А.С.Макаренка» по 24 квітня 2024 року.
На підтвердження права на пенсію за вислугу років позивачкою було надано трудову книжку серії НОМЕР_4 від 02.12.1993 року, диплом спеціаліста серії № НОМЕР_5 від 16.06.1994 року, довідку комунального закладу Сумської обласної ради «Лебединський педагогічний фаховий коледж імені А.С. Макаренка» про підтвердження наявності стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відсутності записів у ній № 01-17/40 від 21.12.2023 року, довідку виконавчого комітету Лебединської міської ради про підтвердження періоду роботи на пенсію за вислугою років № 08-13/277 від 16.10,2023 року, довідку виконавчого комітету Лебединської міської ради про реорганізацію № 08-13/271 від 28.09.2023 року.
Відповідачем відмова у призначенні пенсії мотивована тим, що для призначення пенсії вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" спеціальний стаж на 10.10.2017 року має бути 26 років 6 місяців, тобто для визначення права на пенсію враховується лише період по 10.10.2017 року.
При цьому, відповідачем обраховано спеціальний стаж по 11.10.2017 року - 21 рік 4 місяці 8 днів та не враховано до спеціального стажу період навчання у Сумському державному педагогічному інституті ім. А.С. Макаренка.
Суд вважає за доцільне зазначити, що частиною 1 статті 56 Законом України ''Про пенсійне забезпечення'' визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Згідно зі статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника, а, відповідно до статті 62 Закону №1788-XII - основним документом, що підтверджує стаж роботи.
Оскільки наявні записи у трудовій книжці свідчать про те, що позивачка має безперервний педагогічний стаж з 02.12.1993 року по 24 квітня 2024 року понад 30 років, то період з 02.12.1993 року по 24 квітня 2024 року підлягає зарахуванню зарахуванню до спеціального стажу ОСОБА_1 .
Слід зазначити, що у суду відсутні підстави та повноваження для остаточного підрахунку страхового та спеціального стажу позивача на день подання заяви про призначення пенсії, оскільки ГУ ПФУ в Херсонській області повинно зарахувати спірний період і здійснити відповідний розрахунок спеціального стажу позивачки із врахуванням спірного періоду, враховуючи дискреційні повноваження щодо відповідного підрахунку, і лише в разі відсутності після повторного підрахунку та відсутності у позивача необхідного стажу відмовляти у призначенні пенсії чи вирішити питання про наявність такого права у позивачки щодо призначення пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення".
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам. Рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства.
Разом із тим, судом відмовляється у задоволенні вимог позивача щодо зобов`язання одного з відповідачів, а саме - Головного управління пенсійного фонду України в Сумської області вчиняти дії щодо повторного розгляду питання призначення пенії ОСОБА_1 враховуючи те, що ГУ ПФУ в Сумській області заява позивача позивачки від 24.04.2024р. не розглядалася, ГУ ПФУ в Сумській області не здійснювався підрахунок стажу позивачки, спірний період не враховано іншим територіальним органом, зокрема - ГУ ПФУ в Херсонській області, який рішенням від 01.05.2024р. відмовив у зарахуванні спірного стажу та відмовив позивачці у призначенні пенсії.
Щодо вимоги позивачки стосовно зобов`язання відповідачів Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області та Головне Управління Пенсійного фонду України в Сумської області зарахувати до спеціального стажу всього періоду навчання, суд зазначає, що дані вимоги не підлягають задоволенню зважаючи на наступне:
По-перше, період навчання може бути зараховано лише до до страхового стажу.
По-друге, матеріали справи свідчать про правомірність висновків відповідача стосовно того, що періоди навчання та періоди роботи перетинаються.
Так, до заяви від 24.04.2024 Позивачем додано диплом про навчання. Згідно його записів ОСОБА_1 у 1989 році вступила та у 1994 році закінчила Сумський державний педагогічний інститут ім. А.С. Макаренка.
Як вже було вказано, період навчання зараховується до стажу виключно у випадку денної форми навчання, проте, відповідно до записів трудової книжки Позивач працювала у наступні періоди:
з 02.12.1993 вчителем хімії Михайлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів запис про звільнення, переведення - відсутній;
Тобто, після запису про прийняття на роботу йде наступний запис:
з 15.02.1994 по 31.03.1999 вчителем хімії та біології Михайлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів.
Вищезазначене свідчить про те, що вказані періоди дійсно перетинаються з періодом навчання за дипломом, у зв`язку з чим неможливо встановити чи дійсно Позивач навчалася на денній формі навчання.
При цьому, уточнюючих період навчання довідок Позивачем не надано.
Отже, до органів пенсійного фонду та до матеріалів справи не надано будь-яких доказів того, що позивачка дійсно навчалася на денній форму навчання.
При цьому, згідно з частинами другою, четвертою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з пунктом д частини 3 статті 56 Закону України Про пенсійне забезпеченнядо стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.
Отже, законодавець передбачав можливість зарахування до страхового стажу періоду навчання і визначив для цього певні умови та порядок.
Аналогічна норма була передбачена п.п. з п. 109 розділу VIII Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.12.1972 №590.
Відповідно до статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання зазначеного закону, постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Надалі у пунктах з 3 по 16 Порядку №637 визначено документи, що підтверджують трудових стаж. З аналізу положень цих пунктів слідує, що мається на увазі перелік відповідних документів, які підтверджують ті чи інші періоди роботи у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу.
Пунктом 8 Порядку №637 визначено, що період навчання за д е н н о ю формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується д и п л о м а м и, посвідченнями, свідоцтвами, а також д о в і д к а м и та і н ш и м и документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.
Отже, період навчання у вищому навчальному закладі підлягає до зарахування до страхового стажу і такий період має бути підтверджено дипломом, посвідченням, свідоцтвом, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.
Як встановлено судом, на підтвердження навчання позивачкою надано відповідний диплом, у якому не вказано про форму навчання (денна чи заочна), а також надано трудову книжку, у яких не містяться записи про навчання.
На думку суду, вказаним Дипломом підтверджено період навчання позивача період з 01.09.1989 року по 16.06.1994 року у вказаному навчальному закладі, однак не надано відповідних доказів на підтвердження наявності правових підстав для включення даного періоду до страхового стажу.
Відтак, період навчання позивачки в Сумському державному педагогічному інституті ім. А.С. Макаренка може бути включено до страхового стажу лише за умови надання відповідних довідок на підтвердження денної форми навчання у даному закладі. При цьому, відповідний період навчання (з 01.09.1989 року по 16.06.1994 року) обмежується датою прийняття на роботу - вчителя хімії Михайлівської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 02.12.1993.
Позивачкою не надано відповідних правових обґрунтувань на спростування позиції відповідача - ГУ ПФУ в Херсонській області стосовно наявності періодів які перетинаються з періодом навчання за дипломом, у зв`язку з чим неможливо встановити чи дійсно Позивач навчалася на денній формі навчання.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які п і д л я г а ю т ь відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Згідно із ч. 8 ст. 139 КАС України у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Відповідно до квитанції від 31.05.2025 позивачем сплачений судовий збір у сумі 1211, 20 грн. (а.с. 46).
Враховуючи зазначене, керуючись приписами ч.ч. 1, 8 ст. 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача-1 - ГУ ПФУ в Херсонській області на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Херсонській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 24.04.2024 року про призначення пенсії за вислугу років на підставі п. "е" ст. 55 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" із зарахуванням до спеціального стажу всього періоду роботи з 02.12.1993 року по 24 квітня 2024 року та прийняти рішення по суті заяви з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець