Справа № 560/2367/25
Суддя: Блонський В.К.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/2367/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Блонського В.К. розглянувши адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" звернулося в суд із позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22 січня 2025 року № ВХ 001-25 про накладання штрафу на позивача у розмірі 102 000 гривень.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 06 грудня 2024 року № 002/40-24 ПВ.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що указані постанова та рішення були прийняті без дотримання законодавства та урахування фактичних обставин, порушують наші майнові права та інтереси, оскільки під час проведення перевірки та складанні Акта перевірки відповідач не оглядав продукцію на предмет наявності маркування знаком офіційного затвердження типу (у формі літери Е) та/або інформації про сертифікат типу і якості обладнання, виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Женевської Угоди 1958 року або держави члена Європейського Союзу.

Відповідач при перевірці застосував положення Порядку № 521, яким затверджені Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання та Порядок ведення реєстру сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання і виданих виробниками сертифікатів відповідності транспортних засобів або обладнання. При цьому відповідач не взяв до уваги, що окремі положення Порядку № 521 не відповідають Постанові № 738, статті З Женевської Угоди 1958 року.

Вказує, що відповідач не надав (не надсилав) позивачеві проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення тощо, тобто не дотримався вимог частини одинадцятої статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції». За таких обставин наявне порушення відділом процедури прийняття оскаржуваних рішень, тому ці рішення протиправні і підлягають скасуванню.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" про забезпечення позову в адміністративній справі № 560/2367/25.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 13.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та надати відповідачу строк для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі. справи.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що при складанні актів перевірки та прийнятті рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, відповідачем було встановлено невідповідність характеристик продукції вимогам саме Наказу № 521. Товариством не виконано рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів щодо приведення продукції у відповідність до встановлених вимог від 06.12.2024 № 002/40-24/ПВ, чим порушено вимогу пункту 2 частини 4 статті 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Вказує, що з 01 січня 2016 року в Україні оцінка відповідності колісних транспортних здійснюється відповідно до Порядку затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 17 серпня 2012 року №521, зареєстрованим в Міністерством юстиції України від 14 вересня 2012 року №1586/21898 (далі - Порядок затвердження конструкції), який запроваджує в Україні процедури допуску КТЗ до експлуатації, адаптовані до законодавства ЄС і передбачені міжнародними договорами, ратифікованими Верховною Радою України, зокрема, Конвенцією про дорожній рух 1968 року та Женевською угодою 1958 року з доданими до неї аналогічними директивами ЄС.

Звертає увагу, що відповідно до покладених на службу завдань у сфері державного ринкового нагляду, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 «Про затвердження переліку видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд» (далі Постанова №1069), Укртрансбезпека здійснює нагляд за продукцією, яка зазначена у секторальному плані ринкового нагляду на відповідний календарний рік. Цією постановою Кабінет Міністрів визначив і нормативно-правовий акт, а саме Порядок затвердження конструкції транспортних засобів, їх частин та обладнання № 521, вимогам якого повинна відповідати продукція, на яку він поширюється. На підставі викладеного просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, у якій з доводами відповідача не погоджується та вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що норми наказу Мінінфраструктури № 521, якими апелює відповідач, не можуть суперечити Постанові № 738. Вказує, що Постанова № 738 має вищу юридичну силу, ніж наказ Мінінфраструктури № 521, а також норми Постанови № 738 є новішими. Зміни в частині скасування необхідності повторної (дублюючої) сертифікації в Україні автозапчастин, а саме редакція пункту 1-1, були внесені 27 березня 2019 року. На гальмівних накладках «ROULUNDS» артикул RL571687N10A8 наявне маркування знаком офіційного затвердження типу Європейського Союзу, нанесеного відповідно до вимог директив та регламентів Європейського Союзу, що встановлюють технічні приписи для обладнання. Крім того, позивач додатково надав копію сертифіката типу на накладки. Враховуючи наведене, просить задовольнити позовні вимоги.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини.

Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті (Відділ, відповідач) на підставі наказу Державної служби з безпеки на транспорті від 03.12.2024 № 1091 була проведена з 03 по 06 грудня 2024 року у ТОВ «INTER CARS UKRAINE» позапланова перевірка характеристик продукції, митне оформлення якої призупинено, за місцем зберігання на митному пості «Хмельницький» Хмельницької митниці UA 40040, розташованому за адресою: вул. Північна, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000, а саме: накладки гальмівні, колодки гальмівні причепа, диски гальмівні, колодки гальмівні, ричаги підвіски, пальці ричага (кульові опори), амортизатори підвіски, рульові наконечники, тяги підвіски рульові.

За результатами перевірки був складені акт від 06.12.2024 № 002/40-24. Згідно з актом від 06.12.2024 № 002/40-24 було встановлено, що під час проведення позапланової перевірки митне оформлення якої призупинено (рішення Хмельницької митниці про призупинення митного оформлення продукції за результатами державного контролю продукції від 29.11.2024 № 4) за місцем зберігання на митному пості «Хмельницький» Хмельницької митниця, UA 40040, розташованому за адресою: вул. Північна, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000, встановлено відсутність документації яка має супроводжувати продукцію, а саме: сертифікатів відповідності за формою та змістом згідно з додатком 9 до порядку № 521, виданим на підставі сертифіката типу (за формою наведеною в додатку 6 до Порядку № 521), або наявність сертифіката відповідності, виданого призначеним органом із сертифікації колісних транспортних засобів, партій, частин та/або обладнання.

За результатами розгляду акту 06.12.2024 № 002/40-24 було прийнято рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів в яких відображено зміст та детальний, що саме потрібно виконати суб`єкту господарювання для позитивного виконання вищезазначених рішень.

Державною службою України з безпеки на транспорті на підставі частини шостої статті 27 та статтей 33, 34 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», Порядку здійснення контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.10.2011 № 1017, та за результатами експертизи (випробовування), аналізу повідомлення суб`єкта господарювання про виконання рішення(нь) про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, прийнято рішення від 07.01.2025 року № 002/42-25/СР в якому частина рішень про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів визнано результативним.

06.01.2025 ТОВ «INTER CARS UKRAINE» надало повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів від 03.01.2025 з супровідним листом № 6 від 03.01.2025, зареєстрований Державною службою України з безпеки на транспорті № 479/0/22-25 від 06.01.2025.

Після розгляду повідомлення про виконання усіх рішень відділом 73 з них було скасовано та чинним залишилось одне рішення від 06.12.2024 № 002/40-24 ПВ щодо комплекту накладок гальмівних «ROULUNDS», артикул RL571687N10A8, в яке були внесені зміни.

На підставі Акта перевірки та протоколу від 08.01.2025 відповідачем була прийнята постанова від 22.01.2025 № ВХ001-25 (Постанова) про накладання адміністративно-господарського штрафу на позивача в сумі 102 000 гривень.

Вважаючи спірні рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Нормативно-правовим актом, який встановлює правові та організаційні засади здійснення державного ринкового нагляду і контролю нехарчової продукції, є Закон України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» від 02.12.2010№2735-VI (далі - Закон №2735-VI).

Відповідно до ст.3 Закону №2735-VI законодавство України про державний ринковий нагляд і контроль продукції складається з цього Закону, Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини в цій сфері, у тому числі технічних регламентів.

Згідно зі ст.1 Закону № 2735 орган державного ринкового нагляду - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного ринкового нагляду у межах сфери своєї відповідальності, державний колегіальний орган, що визначається відповідно до цього Закону (далі - орган ринкового нагляду).

У разі якщо орган ринкового нагляду здійснює визначені цим Законом та Законом України «Про загальну безпечність нехарчової продукції» повноваження також через свої територіальні органи, термін «орган ринкового нагляду» позначає також його територіальні органи;

державний ринковий нагляд (далі - ринковий нагляд) - діяльність органів ринкового нагляду з метою забезпечення відповідності продукції встановленим вимогам, а також забезпечення відсутності загроз суспільним інтересам;

сфера відповідальності органу ринкового нагляду - перелік видів продукції, затверджений відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України, щодо яких відповідний орган ринкового нагляду здійснює ринковий нагляд.

За нормами ч.1 ст.4 Закону №2735 метою здійснення ринкового нагляду є вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів з відповідним інформуванням про це громадськості щодо продукції, яка при її використанні за призначенням або за обґрунтовано передбачуваних умов і при належному встановленні та технічному обслуговуванні становить загрозу суспільним інтересам чи яка в інший спосіб не відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.10 Закону №2735 ринковий нагляд здійснюється органами ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності. Органи ринкового нагляду становлять єдину систему. Сфери відповідальності органів ринкового нагляду включають види продукції, що є об`єктами технічних регламентів, і можуть включати види продукції, що не є об`єктами технічних регламентів.

Так, за приписами Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі Положення № 103), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно із підпунктом 15-1 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює державний ринковий нагляд у межах сфери своєї відповідальності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 грудня 2016 року №1069 (далі - Постанова № 1069) затверджено Перелік видів продукції, щодо яких органи державного ринкового нагляду здійснюють державний ринковий нагляд, пунктами третім, четвертим, п`ятим якого визначено види продукції, щодо яких державний ринковий нагляд здійснюється Укртрансбезпекою, а також найменування нормативно - правового акта, дія якого поширюється на відповідний вид продукції.

Згідно з положеннями ст.8 Закону №2735 обов`язки суб`єктів господарювання під час здійснення ринкового нагляду та контролю продукції встановлюються цим Законом, Законом України "Про загальну безпечність нехарчової продукції", виданими відповідно до них іншими нормативно-правовими актами, технічними регламентами.

Суб`єкти господарювання зобов`язані при здійсненні господарської діяльності ефективно взаємодіяти між собою під час вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених цим Законом.

Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати на запит органів ринкового нагляду документацію, що дає змогу ідентифікувати:

1) суб`єкта господарювання, який поставив їм продукцію;

2) суб`єкта господарювання, якому вони поставили продукцію.

Зазначена документація надається у випадках, передбачених частиною дванадцятою статті 23 та частиною третьою статті 24 цього Закону.

Суб`єкти господарювання зобов`язані надавати документацію, визначену частиною п`ятою цієї статті, протягом строку, встановленого відповідним технічним регламентом, а якщо такий строк технічним регламентом не встановлено - протягом десяти років після того, як їм було поставлено відповідну продукцію, та протягом десяти років після того, як вони поставили відповідну продукцію.

У разі якщо виробник продукції не може бути ідентифікований органом ринкового нагляду, для цілей цього Закону особою, що ввела таку продукцію в обіг, вважається кожен суб`єкт господарювання в ланцюгу постачання відповідної продукції, який протягом строку проведення перевірки не надав документацію, що дає змогу встановити найменування та місцезнаходження виробника або особи, яка поставила суб`єкту господарювання цю продукцію.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.11 Закону № 2735 до повноважень органів ринкового нагляду, з метою здійснення ринкового нагляду, в межах сфер їх відповідальності, зокрема, належить проводити перевірки характеристик продукції, в тому числі відбирати зразки продукції та забезпечувати проведення їх експертизи (випробування).

За змістом ч.3 ч.4 ст.23 Закону № 2735 органи ринкового нагляду проводять планові та позапланові перевірки характеристик продукції. Планові перевірки характеристик продукції проводяться у розповсюджувачів цієї продукції, а позапланові - у розповсюджувачів та виробників такої продукції. Предметом таких перевірок є характеристики продукції певного виду (типу), категорії та/або групи. Під час проведення перевірок продукції певного виду (типу), категорії та/або групи забороняється перевіряти продукцію іншого виду (типу), категорії та/або групи.

Згідно із ч.1 ст.22 Закону №2735 заходами ринкового нагляду є: 1) перевірки характеристик продукції, у тому числі відбір зразків продукції та їх експертиза (випробування); 2) обмежувальні (корегувальні) заходи, що включають: а) обмеження надання продукції на ринку; б) заборону надання продукції на ринку; в) вилучення продукції з обігу; г) відкликання продукції; 3) контроль стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів; 4) попередження органами ринкового нагляду споживачів (користувачів) про виявлену цими органами небезпеку, що становить продукція.

Відповідно до ч.5 ст.23-1 Закону № 2735-VI за результатами здійснення планової або позапланової перевірки характеристик продукції посадова особа органу ринкового нагляду складає акт. Посадова особа органу ринкового нагляду зазначає в акті детальний опис порушень вимог законодавства, виявлених під час перевірки, з посиланням на відповідну вимогу законодавства. Один примірник акту вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі, у тому числі фізичній особі - підприємцю, або уповноваженій нею особі в останній день перевірки, а другий зберігається в органі ринкового нагляду.

Відповідно до ч.1 ст.28 Закону № 2735-VІ Якщо орган ринкового нагляду встановив, що продукція становить серйозний ризик, він невідкладно вимагає відповідно до методики вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, затвердженої Кабінетом Міністрів України, від відповідного суб`єкта господарювання вилучити таку продукцію з обігу, відкликати її та/або знищити або привести її в інший спосіб до стану, що виключає її використання, чи забороняє надання такої продукції на ринку.

Нормами ч.1 та ч.2 ст.29 Закону № 2735-VI визначено, що у разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам (крім випадків, передбачених статтею 28 цього Закону, та формальної невідповідності), орган ринкового нагляду невідкладно вимагає від відповідного суб`єкта господарювання вжити протягом визначеного строку заходів щодо приведення такої продукції у відповідність із встановленими вимогами.

У разі якщо органом ринкового нагляду встановлено, що продукція не відповідає встановленим вимогам та одночасно становить серйозний ризик, орган ринкового нагляду вживає обмежувальних (корегувальних) заходів, передбачених частиною першою статті 28 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону №2735-VI обмеження надання продукції на ринку здійснюються шляхом: 1) приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами (згідно із частинами першою і четвертою статті 29 цього Закону); 2) усунення формальної невідповідності (згідно із частиною третьою статті 29 цього Закону); 3) тимчасової заборони надання продукції на ринку.

За правилами ч.7 ст.33 Закону № 2735-VI у рішенні органу ринкового нагляду про заборону чи обмеження надання продукції на ринку, вилучення продукції з обігу або її відкликання зазначаються: 1) обґрунтування підстав прийняття такого рішення; 2) конкретні обмежувальні (корегувальні) заходи та пов`язані з ними дії, що має виконати суб`єкт господарювання, до якого застосовуються такі заходи; 3) потреба у вжитті відповідних обмежувальних (корегувальних) заходів щодо всього обсягу продукції певної марки (моделі, артикулу, модифікації) або її окремих партій чи серій; 4) строк виконання рішення; 5) способи, порядок і строки оскарження суб`єктом господарювання цього рішення; 6) строк повідомлення відповідним суб`єктом господарювання органу ринкового нагляду про виконання рішення.

Згідно з приписами частин 1-3 ст.34 Закону №2735-VI з метою контролю стану виконання рішень про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів органи ринкового нагляду: 1) аналізують повідомлення про виконання цих рішень, надані (надіслані) суб`єктами господарювання, яких стосувалися такі рішення; 2) проводять перевірки стану виконання суб`єктами господарювання цих рішень; 3) здійснюють моніторинг результативності вжитих обмежувальних (корегувальних) заходів.

Суб`єкт господарювання, якого стосується рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, має у визначений у такому рішенні строк надати (надіслати) органу ринкового нагляду, що прийняв відповідне рішення, повідомлення про його виконання. До цього повідомлення суб`єкт господарювання може додавати документи або їх копії, що підтверджують виконання рішення.

У разі якщо інформація, що міститься в повідомленні суб`єкта господарювання про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, та долучені до рішення документи є недостатніми для підтвердження результативності виконання цього рішення, а також за наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності цієї інформації відповідний орган ринкового нагляду проводить перевірку стану виконання суб`єктом господарювання такого рішення.

Отже, органом ринкового нагляду в межах сфер їх відповідальності за результатом проведення планової чи позапланової перевірки характеристик продукції, у тому числі відбору зразків продукції та їх експертизи, може прийматися рішення про вжиття обмежувальних (коригувальних) заходів, зокрема, щодо обмеження чи заборони надання продукції на ринку. Водночас суб`єкт господарювання відповідно до Закону має право надати (надіслати) свої пояснення, заперечення та/або інформацію до такого рішення в будь-який час після його прийняття, але до закінчення визначеного строку виконання такого рішення.

Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 11.02.2025 у справі №340/1859/22.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.44 Закону № 2735-VI до суб`єкта господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу в разі невиконання або неповного виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів, визначених статтею 29 цього Закону, крім усунення формальної невідповідності, передбаченої частиною третьою статті 29 цього Закону, - у розмірі шести тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для осіб, які ввели продукцію в обіг або відповідно до цього Закону вважаються такими, що ввели продукцію в обіг, та у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для розповсюджувачів.

З матеріалів справи суд встановив, що 03.01.2025 позивач листом направив відповідачу повідомлення про виконання рішення про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів по Рішенню № 002/40-24 ПВ, в якому надав інформацію про сертифікат типу та фото продукції, яке підтверджує його маркування знаком офіційного затвердження типу відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 Постанови Кабміну від 09 червня 2011 року № 738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання».

Однак відповідач, посилаючись на положення Порядку № 521, не визнав Рішення № 002/40-24 ПВ виконаним та новим рішенням від 07.01.2025 № 003/42-24/ВЗ вніс до нього зміни про: 1) заборону надання продукції на ринку; 2) вжиття заходів щодо заборони надання продукції на ринку; 3) новий термін виконання рішення 03.03.2025 та 4) новий строк повідомлення про виконання зміненого рішення до 04.03.2025.

Підставою зміни Рішення № 002/40-24 ПВ стало ненадання сертифікату відповідності на комплект накладок гальмівних «ROULUNDS», артикул RL571687N10A8.

Окрім того, 08.01.2025 відповідач склав протокол № 001/42-25 «Про виявлене(і) порушення вимог Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції» та Закону України «Про загальну безпечність нехарчової продукції», яким встановив порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 44 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції».

Позивач до протоколу № 001/42-25 двічі надавав зауваження листом від 15.01.2025 № 56 та листом від 20.01.2025 № 60 з долученням фотографій зі знаком офіційного затвердження типу та копією сертифікату типу.

Однак, відповідач вказані документи до уваги не взяв.

Суд зауважує, що постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27 березня 2019 року «Деякі питання дерегуляції господарської діяльності» (надалі Постанова №367) внесено зміни до Постанови КМУ від 09.06.2011 №738 та скасовано вимогу отримання в Україні сертифікату типу або сертифікату відповідності, виданого уповноваженим органом України для автозапчастин, що були офіційно затверджені за типом конструкції у країнах ЄС або в одній із Договірних Сторін Угоди про прийняття єдиних технічних приписів для колісних транспортних засобів, предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені та/або використані на колісних транспортних засобах, і про умови взаємного визнання офіційних затверджень, виданих на основі цих приписів (Женевська Угода 1958 року).

Чинна редакція постанови КМУ від 09.06.2011 року №738 не містить вимоги отримання сертифікату відповідності на партію обладнання та частин для надання їх на ринку.

Відповідно до діючої редакції постанови КМУ № 738 (зі змінами, внесеними згідно з Постанови КМУ від 27 березня 2019 р. № 367) надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення (далі - обладнання), вимоги щодо типу яких встановлені прийнятими до застосування в Україні єдиними технічними приписами (Правилами Європейської Економічної Комісії Організації Об`єднаних Націй, що є додатками до Угоди), дозволяється за наявності:

- маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Угоди); або

- маркування знаком офіційного затвердження типу Європейського Союзу, нанесеного відповідно до вимог директив та регламентів Європейського Союзу, що встановлюють технічні приписи для обладнання; або

- інформації про сертифікат типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди (зокрема України); або

- інформації про сертифікат Європейського Союзу про затвердження типу обладнання (або сертифікат типу транспортного засобу, якщо обладнання є ідентичним тому, яке встановлено на такому транспортному засобі), виданий уповноваженим органом держави - члена Європейського Союзу.

Таким чином, надання на ринку предметів обладнання та частин, які можуть бути встановлені на транспортному засобі та/або використані для його оснащення, може здійснюватися на підставі маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання, нанесеного відповідно до вимог Женевської угоди 1958 року/директив та регламентів Європейського Союзу або інформації про сертифікат типу обладнання, виданий компетентним органом будь-якої Договірної Сторони Угоди /держави члена Європейського Союзу, що встановлено постановою КМУ від 09.06.2011 №738 «Деякі питання сертифікації транспортних засобів, їх частин та обладнання».

Органом державного ринкового нагляду в акті перевірки та, відповідно, в рішеннях в частині обґрунтування підстав їх прийняття, не встановлено невідповідність характеристик продукції відповідним вимогам, встановленим постановою КМУ №738 для надання їх на ринку. Не встановлено відсутність як одночасно і відповідного маркування знаком офіційного затвердження типу обладнання і інформації про сертифікат типу обладнання так і будь-чого окремо з них. Тому, виявлена органом ринкового нагляду під час перевірки відсутність сертифікату відповідності на обладнання відповідно пунктів 1.2, 1.3 Порядку № 521, не є встановленою вимогою щодо обмеження надання продукції на ринку шляхом приведення продукції у відповідність із встановленими вимогами.

Таким чином, доводи відповідача про ненадання позивачем відповідних документів щодо походження і введення в обіг продукції спростовуються матеріалами справи.

Суд також зауважує, що відповідач не надав (не надсилав) позивачеві проект відповідного рішення з пропозицією надати в письмовій формі свої пояснення, заперечення до проекту рішення тощо, тобто не дотримався вимог частини одинадцятої статті 33 Закону України «Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції», що свідчить про порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваних рішень.

Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про протиправність прийнятих відповідачем рішень та наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для задоволення позову у спосіб визначений судом.

Частинами 1 та 3 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед інших, і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову у повному обсязі на користь позивача необхідно стягнути витрати зі сплати судового збору в розмірі 4844,80 грн.

Згідно з частинами 1-3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частин 5, 6, 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, потребують дослідження на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 січня 2020 року у справі № 300/941/19 вказав, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України", від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України", від 30.03.2004 у справі "Меріт проти України" заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Суд встановив, що згідно з договором про надання правової допомоги від 27.01.2025 Адвокатське Бюро «Олександра Стьопіна «Регіум», в особі Керуючого бюро Стьопіна Олександра Юрійовича, що діє на підставі Статуту, (далі - Виконавець), з однієї сторони, та Товариство з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE», в особі директора Головача Василя Васильовича, що діє на підставі статуту (надалі за текстом - Клієнт), з іншої сторони, уклали даний договір про наступне:

1. Предмет договору

1.1 Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення про надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «INTER CARS UKRAINE» (надалі по тексту Клієнт) з питань оскарження в суді Постанови про накладання штрафу від 22.01.2025р. № ВХ 001-25 про накладання штрафу, Рішення від 06 грудня 2024 року № 002/40-24 ПВ винесених Відділом державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби з безпеки на транспорті, а також здійснення представництва та захисту інтересів Клієнта у судах всіх інстанцій (надалі за текстом - Справа).

1.2 Виконавець консультує Клієнта, готує позовну заяву та заяву про забезпечення позову (проекти) та пакет документів до неї, представляє (захищає) права та інтереси Клієнта в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій.

3.1. За надання правничої допомоги при підготовці справи до подання до суду та здійснення представництва у суді першої інстанції Клієнт сплачує Виконавцю фіксований гонорар в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

Відповідно до Опису робіт від 11.02.2025 адвокатом надані такі послуги:

1. Вивчення документів адвокатом, первинна консультація щодо даної справи, укладення договору про надання правничої допомоги.

2. Аналіз законодавства та судової практики щодо даної справи, аналіз міжнародних договорів, узгодження правової позиції, підготовка позовної заяви та заяви про забезпечення позову, формування доказової бази, групування доказів - додатків до позовної заяви.

3. Детальне консультування позивача з приводу справи та передача проекту позовної заяви та заяви про забезпечення позову для подачі позивачем через електронний кабінет у системі ЄСІКС.

На переконання суду вказана сума витрат є співмірною зі складністю справи, обсягом опрацьованих документів та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами).

Крім того, слід зауважити, що від відповідача заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не надходило.

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає, що обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, обсягу виконаних робіт та частини задоволених позовних вимог, розміром витрат на правничу допомогу є сума 5000 грн, яка відповідатиме критеріям співмірності та вимогам розумності.

Таким чином, за результатами розгляду справи на користь позивача належить стягнути понесені ним витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті від 22 січня 2025 року № ВХ001-25 про накладення штрафу на товариство з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" у розмірі 102 000 грн.

Визнати протиправним та скасувати рішення відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті про вжиття обмежувальних (корегувальних) заходів від 06 грудня 2024 року № 002/40-24/ПВ.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4844,80 за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "INTER CARS UKRAINE" (вул. Романа Шухевича, 8/9,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29025 , код ЄДРПОУ - 30865632)
Відповідач:Відділ державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Соборна, 75,м. Хмельницький,Хмельницький р-н, Хмельницька обл.,29005 , код ЄДРПОУ - 39816845)

Головуючий суддя В.К. Блонський