Справа № 480/760/25
Суддя: В.І. Бевза
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 480/760/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бевзи В.І., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Сумського окружного адміністративного суду про визнання протиправним та скасування наказу та зобов?язати вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

І. РУХ СПРАВИ

Стислий зміст позовних вимог.

Позивач ОСОБА_1 звернулася 29.01.2025 до Сумського окружного адміністративного суду з позовом, що заявлений до Сумського окружного адміністративного суду, в якому просить суд:

- визнати протиправним наказ Сумського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року № 1-ОС в частині здійснення ОСОБА_1 перерахунку та встановлення надбавки за вислугу років на державній службі у 2025 році (з 01 січня 2025 року) у розмірі 30% та скасувати наказ Сумського окружного адміністративного суду в частині перерахунку та встановлення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службі у 2025 році (з 01 січня 2025 року) в розмірі 30% посадового окладу;

- зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України "Про державну службу" на рівні 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, починаючи з 01 січня 2025 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Позов обґрунтований тим, що на виконання статей 46, 50, 52 Закону України «Про державну службу» наказом відповідача встановлена з 01.01.2025 надбавка за вислугу років на державній службі у розмірі 30 відсотків посадового окладу, як такій, стаж державної служби якої становить понад п`ятнадцять років, на виконання пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджету України на 2025 рік». На переконання позивачки, відповідач протиправно застосував щодо визначення розміру її надбавки за вислугу років на державній службі Закон України «Про Державний бюджету України на 2025 рік», оскільки, відповідно до статті 58 Конституції України, закон не має зворотної дії в часі; скасування чи зміна Законом України про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій, які передбачені спеціальними законами, суперечить статті 6, 19 і 130 Конституції України та профільному Закону України «Про державну службу».

Стислий зміст заперечень відповідача.

Відповідач позов не визнав. У наданому відзиві до суду відповідач зазначив, що оспорюваний наказ прийнятий на виконання та на підставі Закону України "Про Державний бюджету України на 2025 рік", за приписами якого державним службовцям встановлюється надбавка за вислугу років на державній службі до їх посадового окладу на рівні 2 % від посадового окладу за кожний рік стажу державної служби та не більше 30 % посадового окладу. Відповідач також вказує, що встановлення надбавки у вказаному відсотковому значенні узгоджується із чинним законодавством на час воєнного стану. Відтак, на думку відповідача, останнім правомірно застосоване відсоткове значення надбавки за вислугу років від посадового окладу залежно від стажу державної служби. Просив у позові відмовити.

Заяви, клопотання учасників справи.

Відповідачем заявлене клопотання про залучення в якості співвідповідача Державну судову адміністрацію України.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 матеріали адміністративної справи №480/760/25 направлено до Другого апеляційного адміністративного суду для визначення підсудності, у зв`язку з чим в.о. голови Сумського окружного адміністративного суду видав відповідне розпорядження від 05.02.2025 №18.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 визначено підсудність адміністративної справи №480/760/25 за Полтавським окружним адміністративним судом та передано цю адміністративну справу до Сумського окружного адміністративного суду для передачі справи за визначеною підсудністю.

Матеріали справи №480/760/25 направлені до Полтавського окружного адміністративного суду, справа надійшла 08.04.2025 до суду та, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, передана до провадження судді Бевзи В.І.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 прийнята позовна заява до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні); витребувані судом докази від відповідача.

Із 04.06.2025 по 10.06.2025 головуючий суддя перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.06.2025 відмовлено у клопотанні відповідача про залучення в якості співвідповідача - Державну судову адміністрацію України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

ІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Дослідивши заяви по суті справи та наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Позивач працює у Сумському окружному адміністративному суді з 22.04.2009, з 14.04.2016 позивач переведена на посаду секретаря судового засідання відділу організаційного забезпечення розгляду справ Сумського окружного адміністративного суду, на цій посаді працює станом на дату подання позову.

Відповідно до наказу про встановлення надбавки за вислугу років на державній службі працівникам апарату Сумського окружного адміністративного суду від l7.03.2023 №69-ОС позивачу встановлена надбавка за вислугу років на державній службі у розмірі 42 відсотків посадового окладу, стаж на державній службі становить понад 14 років.

14.04.2019 позивачу присвоєний 7 ранг державного службовця в межах категорії "В" відповідно до статті 39 Закону України "Про державну службу" на підставі наказу Черкаського окружного адміністративного суду від 14.04.2022 №58-ОС.

Наказом керівника апарату Черкаського окружного адміністративного суду "Про встановлення надбавок за вислугу років на державній службі" від 03.01.2023 №1-О позивачу встановлена з 12.07.2023 надбавка за вислугу років на державній службі у розмірі 21 % місячного посадового окладу, як такому, стаж державної служби якого становить 7 років.

Виконуючим обов?язки Сумського окружного адміністративного суду виданий наказ від 01.01.2025 року №1-ОС, яким встановлена надбавка позивачу за вислугу років відповідно до абзацу другого пункту 13 розділу «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у максимальному розмірі 30 відсотків посадового окладу, оскільки вислуга років на державній службі становить понад п?ятнадцять років, тобто не більше 30% посадового окладу.

Не погодившись із діями відповідача щодо оплати праці державного службовця, позивач звернулась до суду із цим позовом.

ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВА

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01.01.2025 набрав чинності Закон України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", відповідно до абзацу четвертого пункту 13 розділу "Прикінцеві положення" якого надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Виключно законами України визначаються організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики (пункт 12 частини першої статті 92 Основного Закону України).

Згідно з частинами другою та третьою статті 5 Закону України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (далі Закон №889-VIII) відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 7 Закону України "Про державну службу" державний службовець має право на оплату праці залежно від займаної посади, результатів службової діяльності, стажу державної служби, рангу та умов контракту про проходження державної служби (у разі укладення).

Частиною першою статті 50 Закону України "Про державну службу" визначено, що держава забезпечує достатній рівень оплати праці державних службовців для професійного виконання посадових обов`язків, заохочує їх до результативної, ефективної, доброчесної та ініціативної роботи.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону України "Про державну службу", заробітна плата державного службовця складається з:

1) посадового окладу;

2) надбавки за вислугу років;

3) надбавки за ранг державного службовця;

6) премії.

Стаж державної служби дає право на встановлення державному службовцю надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки (частина перша статті 46 Закону України "Про державну службу").

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про державну службу" надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 3 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 50 відсотків посадового окладу.

Пунктом 13 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено, що у 2025 році заробітна плата державного службовця державного органу, який провів класифікацію посад державної служби, складається з:

1) сталої заробітної плати - посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за ранг державного службовця, грошової допомоги, що виплачується з наданням щорічної основної оплачуваної відпустки, інших доплат, передбачених законами України;

2) варіативної заробітної плати - премій, компенсацій за додаткове навантаження у зв`язку з виконанням обов`язків тимчасово відсутнього державного службовця та за вакантною посадою державної служби, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Грошова допомога, що виплачується державному службовцю під час надання щорічної основної відпустки, визначається у розмірі суми посадового окладу, надбавки за вислугу років та надбавки за ранг державного службовця станом на останній день місяця, що передує першому дню такої відпустки, незалежно від фактично відпрацьованого часу в місяці.

Норми Закону України "Про державну службу" щодо умов та порядку оплати праці державних службовців застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Таким чином, законодавством передбачено наявність у 2025 році двох систем оплати праці державних службовців, кожна з яких передбачає різний розмір надбавки за вислугу років.

Відтак спір у цій справі зводиться до того, що необхідно встановити, в якому розмірі у 2025 році повинні отримувати надбавку за вислугу років державні службовці державного органу, що провів класифікацію посад державної служби, а саме: який встановлений частиною першою статті 52 Закону України "Про державну службу" чи пунктом 13 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік".

Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Посилення заборони поширення нормативно-правового акту в часі назад саме щодо фізичної особи протлумачене Конституційним Судом України у рішенні від 9 лютого 1999 року у справі N 1-7/99 N 1-рп/99, що положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

В абзацах четвертому і п`ятому пункту 5 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 12.07.2019 №5-р (І)/2019 Конституційний Суд України прийшов до висновку, що за змістом частини першої статті 58 Основного Закону України новий акт законодавства застосовується до тих правовідносин, які виникли після набрання ним чинності. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення акта законодавства та продовжують існувати після його ухвалення, то нове нормативне регулювання застосовується з дня набрання ним чинності або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Закон не має зворотної дії в часі, оскільки не поширюється на безстрокові трудові договори, укладені до його прийняття, а передбачає припинення цих договорів з моменту набрання ним чинності та можливість продовження трудових правовідносин на умовах контракту між професійними творчими працівниками (художнім та артистичним персоналом) і державними та комунальними закладами культури. Таким чином, Закон спрямований на регулювання тих правовідносин, які виникнуть після набрання ним чинності, а трудові правовідносини, що виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 43 Закону України "Про державну службу" зміною істотних умов державної служби вважається зміна умов (системи та розмірів) оплати праці або соціально-побутового забезпечення.

Згідно з абзацом першим частини четвертої статті 43 Закону України "Про державну службу" про зміну істотних умов служби керівник державної служби письмово повідомляє державного службовця не пізніш як за 30 календарних днів до зміни істотних умов державної служби, крім випадків підвищення заробітної плати.

З вищевикладеного слідує, що новими актами законодавства можуть змінюватися умови оплати державних службовців (система та розміри), зокрема зменшуватися розміри надбавки за вислугу років на державній службі, а відповідні відносини публічної служби (трудові правовідносини), які виникли раніше, повинні бути приведені у відповідність із новим юридичним регулюванням.

Водночас нове нормативне регулювання розмірів надбавок за вислугу років на державній службі застосовується з дня набрання чинності відповідним нормативно-правовим актом або з дня, встановленого цим нормативно-правовим актом, але не раніше дня його офіційного опублікування.

Нові умови оплати праці державних службовців у 2025 році були встановлені Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", який набрав чинності 01.01.2025.

У рішеннях від 09.07.2007 N 6-рп/2007, від 22.05.2008 N 10-рп/2008 та від 30.11.2010 N 22-рп/2010 Конституційний Суд України дійшов висновку, що законом про Державний бюджет України не можна вносити зміни до інших законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх, оскільки з об`єктивних причин це створює протиріччя у законодавстві; у разі необхідності зупинення дії законів, внесення до них змін і доповнень, визнання їх нечинними мають використовуватися окремі закони.

В абзаці третьому пункту 4 мотивувальної частини рішення від 28.08.2020 N 10-р/2020 Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить статті 6, частині другій статті 19, статті 130 Конституції України.

Відповідно до першого речення частини третьої статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії.

ІV. ВИСНОВКИ СУДУ

Суд, повно виконавши процесуальний обов`язок зі збору доказів, перевіривши доводи сторін добутими доказами, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст належних норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Таким чином, у разі суперечності між правовими нормами Закону України про Державний бюджет України та правовими нормами спеціальних законів України, якими врегульовано ті ж самі правовідносини, застосуванню підлягають правові норми спеціальних законів України.

Тому у спірних правовідносинах застосуванню підлягають правові норми спеціального Закону України, а саме: частини першої статті 52 Закону України "Про державну службу", а не пункту 13 розділу "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік".

Відтак оскаржуваний наказ в частині встановлення надбавки за вислугу років на державній службі позивачці на підставі Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" є протиправним і підлягає скасуванню лише в частині, що стосується позивачки.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 148 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснюють Державна судова адміністрація України щодо фінансового забезпечення діяльності всіх інших судів, діяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, органів суддівського самоврядування, Національної школи суддів України, Служби судової охорони та Державної судової адміністрації України.

Таким чином, повноваження щодо здійснення перерахунку та виплати заробітної плати державним службовцям місцевих спеціалізованих судів належать відповідачу, як розпоряднику коштів Державного бюджету України нижчого рівня щодо забезпечення діяльності суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачці надбавки за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України "Про державну службу" з 01.01.2025 підлягають задоволенню.

У позовній заяві позивачка також просить виплачувати їй надбавку за вислугу років відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» на рівні 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, починаючи з 01 січня 2025 року з урахуванням раніше виплачених сум.

З наведеного слідує, що відповідно до статті 52 Закону України "Про державну службу" надбавка за стаж державної служби позивачки повинна становити з 01.01.2025 у розмірі 45 відсотків посадового окладу, оскільки вислуга позивача більше 15 років.

Абзацом першим частини першої статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі "Chahal проти Об`єднаного королівства" (заява №22414/93) зазначив, що ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі "Афанасьєв проти України").

Також за загальним процесуальним правилом «один спір - одна справа», що відповідає принципу «процесуальної економії», суд повинен ухвалювати одне судове рішення, щоб один спір вирішувався судами лише один раз, якщо є станом на момент ухвалення рішення судом по суті спору всі необхідні для цього підстави та встановлені обставини.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність визнати протиправним і скасувати наказ протиправним наказ Сумського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року №1-ОС в частині встановлення позивачу надбавку за вислугу років на державній службу за стаж державної служби понад 15 років у розмірі 30 відсотків та зобов?язати відповідача здійснити перерахунок та виплату надбавки позивачу за вислугу років на державній службі відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу» на рівні 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, починаючи з 01 січня 2025 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Суд ураховує, що відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті обставин даної справи судом надана оцінка та відповідь на всі доводи позивача та відповідача, які можуть вплинути на правильне вирішення спору.

Враховуючи наведене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково.

V. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні в цій частині.

На підставі викладеного та керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Сумського окружного адміністративного суду (40602, Сумська обл., місто Суми, вулиця Герасима Кондратьєва, 159, ) про визнання протиправним та скасування наказу та зобов`язати вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Сумського окружного адміністративного суду від 01 січня 2025 року №1-ОС в частині встановлення ОСОБА_1 надбавки за вислугу років на державній службу за стаж державної служби понад 15 років у розмірі 30 відсотків.

Зобов`язати Сумський окружний адміністративний суд здійснити перерахунок та виплату надбавки ОСОБА_1 за вислугу років на державній службі, відповідно до статті 52 Закону України «Про державну службу», на рівні 3 відсотків посадового окладу за кожний календарний рік стажу державної служби, починаючи з 01 січня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.І. Бевза