Справа № 320/28718/25
Суддя: Сас Є.В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

11 червня 2025 року м. Київ Справа № 320/28718/25

Суддя Київського окружного адміністративного суду Сас Є.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача про забезпечення позову в адміністративній справі № 320/28718/25

за позовною заявою ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з розгляду відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2

про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у оформлені відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на особливий період), оформленого повідомленням № 586 від 05.05.2025, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач через підсистему «Електронний суд» звернувся до Київського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить суд:

Визнання протиправним та скасування рішення про відмову у оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації (на особливий період), оформленого повідомленням № 586 від 05.05.2025, та протокол Комісії з розгляду відстрочок ІНФОРМАЦІЯ_1 № 0505-2025, на підставі якого було оформлено повідомлення № 586 від 05.05.2025 та зобов`язати Комісію з розгляду відстрочок ІНФОРМАЦІЯ_1 прийняти рішення, яким надати ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 перевірити перебування військовозобов`язаного ОСОБА_1 на військовому обліку, родинні зв`язки військовозобов`язаного та його матері, яку відповідно до законодавства зобов`язаний утримувати військовозобов`язаний або за якою здійснює постійний догляд, наявність інших осіб, місце проживання яких задекларовано/зареєстровано за адресою задекларованого/ зареєстрованого місця проживання військовозобов`язаного або особи, яка перебуває на утриманні або потребує постійного догляду, з використанням відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Державного реєстру актів цивільного стану громадян, інших інформаційних систем, реєстрів та баз даних, у тому числі шляхом інформаційного обміну.

09.06.2025 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про забезпечення позову в якій представник позивача просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

заборони ІНФОРМАЦІЯ_2 вчиняти дії, спрямовані на мобілізацію та призов на військову службу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до набрання законної сили судовим рішенням у даній адміністративній справі.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є військовозобов`язаним і перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується інформацією в Військово-обліковому документі № 9.

Позивач не переховується від ІНФОРМАЦІЯ_7 , пройшов медичний огляд ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 , мав тричі поспіль оформлену відстрочку від призову під час мобілізації за п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

01.05.2025 позивач, маючи право на відстрочку від призову під час мобілізації, оскільки його матір ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , має 1 групу інвалідності та потребує стороннього постійного догляду, який здійснює її син ОСОБА_1 , звернувся повторно до Комісії з розгляду відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 .

29.05.2025 у зв`язку з тим, що тривалий час відстрочка від призову не з`явилась в застосунку Резерв+, позивач вирішив звернутися до відповідача 2 з метою отримання результату розгляду заяви на відстрочку від призову.

29.05.2025 позивач від відповідача 2 отримав повідомлення №856 від 05.05.2025, у якому було вказано, що за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , протоколом від 05.05.2025 № 0505-25 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомила, що ОСОБА_1 підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах.

Причина відмови: заявнику відмовлено у відстрочці від мобілізації, оскільки встановлено наявність інших осіб, які є не військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані утримувати особу з інвалідністю, а також заявник не підтвердив факт неможливості здійснення такою особою утримання особи з інвалідністю, як того вимагає пункт 13 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Позивачу не відомо кого з інших осіб виявив відповідач 1, що стало підставою для відмову відповідача 2 у оформленні відстрочки від призову.

Позивач заявляє, що у його матері народилось двоє дітей: він і його сестра. Його рідна сестра померла в 2014 році (копія свідоцтва надається і також була долучена до заяви на оформлення відстрочки), батько позивача чоловік матері також помер і тому позивач є єдиним сином і також особою 1 лінії споріднення, який утримує та здійснює догляд за своєю хворою матір`ю.

Вище вказану відмову в наданні відстрочки позивач вважає незаконною, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому оскаржує її до адміністративного суду шляхом звернення з позовною заявою в цій справі.

Крім того, саме з 29.05.2025 у позивача в застосунку Резерв + з`явилась червона стрічка і інформація, що він перебуває в розшуку ТЦК та СП.

А також надійшла повістка від ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій визначено явитися до ІНФОРМАЦІЯ_1 на 11.06.2025.

Позивач пройшов військово-лікарську комісію 08.11.2024, яка є чинною на момент звернення останнього з заявою про забезпечення позову.

Наступним етапом має бути вручення повістки щодо призову його на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби.

Тому позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до його мобілізації і як наслідок змінить статус з військовозобов`язаного на військовослужбовця, що в свою чергу унеможливить реалізацію його права на відстрочку, а також виконання рішення суду й визнання процедури мобілізації незаконною.

Розглянувши повторну заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано статтями 150, 151 КАС України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті визначених законом заходів з метою створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи може вжити визначені цією статтею заходи забезпечення адміністративного позову.

Підставою для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини:

- невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачем за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

- очевидність ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Відповідно до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Позивач вказує, що 01.05.2025 позивач звернувся повторно до Комісії з розгляду відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 та отримав відмову.

Підставою відстрочки позивача є п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які мають одного із своїх батьків з інвалідністю I чи II групи або одного з батьків дружини (чоловіка) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших осіб, які не є військовозобов`язаними та відповідно до закону зобов`язані їх утримувати (крім випадків, якщо такі особи самі є особами з інвалідністю, потребують постійного догляду, перебувають під арештом (крім домашнього арешту), відбувають покарання у вигляді обмеження чи позбавлення волі). У разі відсутності невійськовозобов`язаних осіб здійснювати догляд за особою з інвалідністю I чи II групи може лише одна особа з числа військовозобов`язаних за вибором такої особи з інвалідністю.

Питання правомірності відмови у наданні відстрочки є предметом вирішення спору по суті заявленої позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи в частині, що стосується очевидності ознак протиправності рішень суб`єкта владних повноважень, суд зазначає наступне.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 року (справа № 640/9167/19) по-перше: виходячи з процесуального закону, поряд з наявністю очевидних ознак протиправності рішення, яке оскаржується в судовому порядку, законодавець, як обов`язкову умову, для застосування заходів забезпечення позову, визначив існування, внаслідок цього, порушення прав або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням; а по-друге: значення вжитого законотворцем поняття «очевидні ознаки» необхідно розуміти як оціночну характеристику обставин, які сприймаються однозначно, є беззаперечними, не викликають жодних сумнівів й, не потребуючи оцінки доводів і аргументів позовної заяви, висловлених по суті спору, явно свідчать про протиправний характер адміністративного акту, який оскаржується до суду.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, у постанові від 11 березня 2021 року (справа № 640/23179/19), вирішуючи заяву, суд повинен проаналізувати та оцінити ці доводи заявника щодо «очевидності» ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, при цьому, незважаючи на те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх «якість»: вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що доводи позивача в частині очевидної протиправності оскаржуваного рішення фактично не є беззаперечними та потребують оцінки під час розгляду справи по суті спору. Тобто, встановлення наявності/відсутності підстав для прийняття оспорюваного рішення відповідача, є можливим лише під час розгляду справи по суті на підставі повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин у справі.

Таким чином, правова оцінка питань правомірності рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , Комісії з розгляду відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації при ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову позивачу в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації має надаватися судом під час розгляду справи по суті за наслідками дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи. Водночас, не розглядаючи справу по суті, не перевіряючи фактичних обставин справи та не досліджуючи докази, суд позбавлений можливості погодитись із твердженням про очевидну протиправність оскаржуваного рішення.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 22.12.2020 (справа №640/9593/20), та відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Водночас, суд зазначає, що заявник також жодними належними та допустимими доказами не довів, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Так, твердження про можливість істотного ускладнення чи неможливості виконання рішення суду в цій справі у разі невжиття заходів забезпечення адміністративного позову заявник фактично ґрунтує на тому, що позивача можуть призвати на військовому службу, у зв`язку із чим він втратить статус військовозобов`язаного та набуде статус військовослужбовця, що унеможливить отримання ним відстрочки.

Водночас, заявник не надав доказів, що відповідач вживає заходи щодо призову його на військову службу під час мобілізації, зокрема, відсутні докази виклику позивача шляхом направлення відповідної повістки чи мобілізаційного розпорядження.

Крім того, суд зауважує, що долучена позивачем повістка стосується виклику позивача з метою уточнення анкетних даних, а не мобілізації.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність на даний час підстав для задоволення заяви позивача про застосування заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 156, 248, 256 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали надіслати (вручити, надати) заявнику (його представнику).

Ухвала може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання та набирає законної сили після її перегляду в апеляційному порядку або закінчення строку на апеляційне оскарження.

Суддя Сас Є.В.