Справа № 380/25705/24
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 рокусправа № 380/25705/24

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Морської Галини Михайлівни, розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправною відмову, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі - відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі - відповідач 2), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10.07.2024 №17 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити пенсію за віком з моменту звернення, з урахуванням страхового стажу за період з 01.01.1992 по 30.09.2020;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу період з 01.01.1992 по 30.09.2020 відповідно до пункту 1 статті 76 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.

Ухвалою від 09.01.2025 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 03 липня 2024 року до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу позивачу не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 30.09.2020 в Республіці Білорусь, оскільки Угода між урядом України та урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі Пенсійного забезпечення, підписана 14.12.1995 (набрала чинності для України 11.02.1997) припинила дії з 23.12.2023.

Вважає такі дії відповідачів незаконними, прийнятими усупереч положенням чинного законодавства та просить суд задовольнити позов.

Відповідач 1 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 03.07.2024 про призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності, заява про призначення пенсії від 03.07.2024 та документи додані до цієї заяви розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, не розглядало ані заяви ОСОБА_1 про призначення пенсійної виплати, ані документів доданих до цієї заяви, відповідно й не приймало жодних рішень щодо цього питання, а тому не може виступати відповідачем у даній справі, так як не вчиняло жодних протиправних дій та не порушувало жодних прав позивача. Вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області вчинити дії щодо призначення пенсійної виплати, заявлені позивачем до неналежного відповідача.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 надіслав суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 03 липня 2024 року до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058.

Згідно доданих Позивачем документів до заяви про призначення пенсії за віком стаж роботи на дату звернення складає 14 років 02 місяці 20 днів. За нормами статті 24 Закону №1058, до страхового стажу для обчислення пенсії Позивачу зараховано: періоди трудового стажу до набрання чинності Законом №1058 - на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяли раніше; періоди роботи після набрання чинності Законом №1058 за умови сплати страхових внесків. За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.1992 по 30.09.2020 в Республіці Білорусь, оскільки Угода між урядом України та урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі Пенсійного забезпечення, підписана 14.12.1995 (набрала чинності для України 11.02.1997) припинила дії з 23.12.2023. Відповідно до п.1 ст.4 Закону №1058 законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи на території Республіки Білорусь по 31.12.1991.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Республіки Білорусь, перебуває на території України на підставі посвідки на постійне проживання № НОМЕР_1 , дата видачі 27.05.2021, підстава видачі 03/03, дата закінчення строку 26.05.2031, орган, що видав 4601.

ОСОБА_1 звернувся 03 липня 2024 року до територіального управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком згідно статті 26 Закону №1058.

Постановою Пенсійного Фонду України № 25-1 від 16.12.2020 внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", якою передбачено застосування екстериторіального призначення та перерахунку пенсій.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

На підставі вказаної постанови, за принципом екстериторіальності, заява про призначення пенсії від 03.07.2024 та документи додані до цієї заяви розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10.07.2024 №17 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.

Відмова мотивована наступним:

«… Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 03.07.2024.

Пенсійний вік, визначений частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 60 років.

Вік заявника на дату звернення 61 рік.

Необхідний страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" становить 29 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025- від 22 до 32 років.

У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частинами першою та другою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 65 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 - від 15 до 24 років.

Страховий стаж особи становить 14 років 2 місяці 20 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: - роботи в Республіці Білорусь з 01.01.1992, оскільки з 23.12.2023 припинено дію Угоди між Урядом України та Урядом Республіки Білорусь про гарантії прав громадян в галузі пенсійного забезпечення.

Не працює.

Відмовити в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний страховий стаж.…».

Не погодившись із відмовою, позивач звернувся до суду.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Щодо соціальних виплат стаття 1 Першого протоколу не встановлює жодних обмежень свободи Договірних держав вирішувати, мати чи ні будь-яку форму системи соціального забезпечення та обирати вид або розмір виплат за такою системою. Проте, якщо Договірна держава має чинне законодавство, яке передбачає виплату як право на отримання соціальної допомоги (обумовлене попередньою сплатою внесків чи ні), таке законодавство має вважатися таким, що передбачає майнове право, що підпадає під дію статті 1 Першого протоколу щодо осіб, які відповідають її вимогам (параграф 31).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначено Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV, який набрав чинності 01.01.2004 (далі Закон №1058-ІV).

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону №1058-ІV іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 4 Закону № 1058 визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України та складається поряд з національним законодавством, із міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні. Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань здійснює міжнародне співробітництво, забезпечує виконання зобов`язань, узятих за міжнародними договорами України з питань, що належать до його компетенції (підпункт 13 пункту 4 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою КМУ від 23 липня 2014 року № 280).

Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Частиною 1 статті 58 Конституції України гарантовано, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (далі - Угода від 13 березня 1992 року) встановлено правила обчислення розміру пенсій.

Згідно ст. 1, ст. 6 Угоди від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають. Призначення пенсії громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугою років, громадянам держав-учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу. У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до статті 7 цієї Угоди питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Угода від 13 березня 1992 року поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені або будуть встановлені законодавством держав-учасниць Угоди (стаття 5).

При встановленні права на пенсію необхідні для пенсійного забезпечення документи, видані в належному порядку на території держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав і держав, що входили до складу СРСР до 01 грудня 1991 року, приймаються на території держав-учасниць Співдружності без легалізації (стаття 11 Угоди від 13 березня 1992 року), а Держави-учасниці Співдружності, у свою чергу, беруть на себе зобов`язання інформувати одна одну про діюче в їхніх державах пенсійне законодавство, наступні його зміни, а також вживати необхідних заходів щодо встановлення обставин, які мають вирішальне значення для визначення права на пенсію та її розміру (стаття 10 Угоди від 13 березня 1992 року).

Частиною 2 статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року встановлено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 № 1328 передбачено вихід України з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992.

23 грудня 2022 року набув чинності Закон України від 01 грудня 2022 року № 2783-ІХ Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року.

Отже, пенсійні права громадян держав-учасниць, що виникли відповідно до положень Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, після виходу України із цієї Угоди, тобто після 29 листопада 2022 року, не втратили своєї сили в розумінні ч. 2 ст. 13 цієї Угоди від 13 березня 1992 року.

Отже, наведені положення Угоди передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, враховується при встановленні права на пенсію і її обчисленні. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалася трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться за законодавством держави, на території якого вони проживають. При цьому обчислення пенсій проводиться із заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

Суд зауважує, що доводи відповідача щодо неможливості урахування до страхового стажу періодів роботи позивача у Республіці Білорусь із 01.01.1992 до 30.09.2020 з огляду на припинення дії Угоди, суд вважає необґрунтованими, оскільки у спірний період вказана Угода була чинною та передбачала право на пенсію громадянам держав - учасниць Угоди з врахуванням трудового стажу, набутого на території будь-якої з цих держав. При цьому суд зазначає, що за наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у врахуванні спірного періоду роботи до обрахунку пенсії.

Із урахуванням наведеного суд визнає протиправним та скасовує рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10.07.2024 №17 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання зарахувати до страхового стажу період з 01.01.1992 по 30.09.2020, та призначити пенсію, суд звертає увагу на те, що обчислення загального страхового стажу, яке дає особі право на призначення пенсії є прерогативою пенсійного органу і суд не вправі вдаватись до обчислення страхового стажу та призначати пенсію, замінюючи такими діями пенсійний орган. У той же час, при обчисленні загального страхового стажу відповідач зобов`язаний урахувати висновки суду щодо необхідності зарахування чи не зарахування певного стажу до страхового.

Беручи до уваги наведені вище обставини, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання пенсійний орган повторно розглянути заяву позивача та вирішити питання про зарахування стажу та призначення пенсії за віком з дати звернення із урахуванням висновків суду.

Також суд зауважує, що у справі, що розглядається, для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначене Головне управління ПФУ в Київській області, рішенням якого позивачу відмовлено у призначенні пенсії.

Тому дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що відмовив позивачу у призначенні пенсії, яким, у цьому випадку, є Головне управління ПФУ в Київській області.

До такого висновку дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 08.02.2024 у справі № 500/1216/23, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України та ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд враховує під час вирішення цього спору.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

При вирішенні спорів щодо правомірності рішень, дій пенсійного органу як суб`єкта владних повноважень, необхідно враховувати, що відповідно до вимог ст. 77 КАС України обов`язок доведення відповідних обставин у спорах між особою та суб`єктом владних повноважень покладається на суб`єкта владних повноважень.

Відповідач належними та допустимими доказами не довів правомірності спірного рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії.

З огляду на викладене вище, суд задовольняє позовні вимоги частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 10.07.2024 №17 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (, адреса: вул.Ярослава, 40 ,м.Київ, 04071) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) від 03.07.2024 про призначення пенсії та вирішити питання про зарахування страхового стажу за період з 01.01.1992 по 30.09.2020 і призначення пенсії за віком із дати звернення з урахуванням висновків суду.

У задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, адреса: вул.Ярослава, 40 ,м.Київ, 04071) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять ) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

СуддяМорська Галина Михайлівна