Справа № 461/6002/24
Суддя: Кітов О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/6002/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова

в складі:

головуючого судді Кітова О.В.,

з участю секретаря судового засідання Петрушки І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович (адреса: 79005, м. Львів, вул. Тершаковців, 2-А, оф. 105) до Львівської митниці Державної митної служби України (адреса: 79008, м. Львів, вул. Костюшка, 1; ) про скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович, звернувся в суд із адміністративним позовом до Львівської митниці Державної митної служби України, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил №0619/20900/24 від 02 липня 2024 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 02 липня 2024 року відносно ОСОБА_1 було винесено постанову у справі про порушення митних правил №0619/20900/24, якою останнього визнано винним у вчиненні порушених митних правил, передбаченого ч. 2 ст. 471 Митного кодексу України. На гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості товарів на суму 38 548, 08 грн.. ОСОБА_1 вважає, що постанова у справі про порушення митних правил №0619/20900/24 від 07 травня 2024 року є незаконною, як наслідок такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступні обставини. Підставою для винесення постанови у справі про порушення митних правил №0619/20900/24 від 02 липня 2024 року став протокол про порушення митних правил №0619/20900/24 від 28 травня 2024 року, складений державним інспектором - кінологом управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Парамуд Юрієм Михайловичем, відповідно до якого, 27 травня 2024 року, близько 23 годин 44 хвилин в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes- Benz Sprinter 316 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_2 , де як водій слідував ОСОБА_1 . Як вбачається з протоколу про порушення митних правил №0619/20900/24 від 28 травня 2024 року, при здійсненні митного контролю транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленного догляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля, було виявлено товар, який відповідно до ст. 374, ніби то, перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: ігрова приставка ТМ «Sony» PS5 1 ТЬ в упакування виробника - 4 штуки; ігрова приставка ТМ «Sony» PS5 Digital Edition 1 ТЬ в упакування виробника - 1 штука; відеокарта ТМ «ASUS» Gforce RTX 4060ТІ в упакування виробника - 2 штуки. На підставі вказаного винесено постанову у справі про порушення митних правил №0619/20900/24. На гр. ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 30 відсотків вартості товарів на суму 38 548, 08 грн.. Позивач вказує, що зі змісту п.1 ч.2 ст.265 МК України вбачається, що декларантами не являються громадяни, які переміщують через митний кордон особисті речі, транспортні засоби особистого користування та інші товари для особистих, сімейних чи інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності. Разом з тим, звертає увагу суду, що будь-якої інформації про те, що ОСОБА_1 ввозив ігрові приставки та відеокарти з метою здійснення підприємницької діяльності, немає. Більш того, як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , наявних в матеріалах справи про порушення митних правил, останній повідомив, що придбав для власних потреб 5 (п`ять) Sony Playstation та 2 (два) відеокарти. На підставі викладеного, вищезгадані відеокарти та ігрові приставки є особистою річчю позивача та не пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності та не призначені для відчуження а отже, не підлягали декларуванню. Окрім цього, звертає увагу суду, що санкція ч. 2 ст.471 МК України передбачає накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості товарів, відтак, розмір штрафу покладається в основу рішення суб`єкта владних повноважень, постанова носить обов`язковий характер, підлягає безумовному виконанню, є виконавчим документом та відповідно від встановлення митної вартості переміщуваних речей залежить розмір міри відповідальності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, а також розмір розмитнення товару. В основу визначення розміру штрафних санкцій відповідачем покладено висновок експерта спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби №-0136 від 07 червня 2024 року, згідно якого загальна вартість вилученого товару у справі про порушення митних правил №0619/20900/24 становить 128 493,60 грн.. Проте, видом основної економічної діяльності Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є державне управління загального характеру, до якого, відповідно до Коду КВЕД 84.11, не відноситься діяльність щодо проведення експертиз. Звертає увагу суду, що Спеціалізована лабораторія з питань експертизи та досліджень Державної митної служби України є органом уповноваженим на встановлення характеристик товару, необхідних для його митного оформлення, митного контролю, але не уповноважена на визначення митної вартості переміщуваних речей у справах про порушення митних правил, що в подальшому є підставою для визначення розміру штрафу, який зараховується на рахунок відповідача. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. З урахуванням наведеного, висновки Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи, яка є підрозділом митного органу, побудовані по суті на припущеннях, що виключає можливість їх застосування як належного та допустимого доказу у цій справі. Вказує, що відповідно до Рахунку від 14.05.2024 року, загальна вартість придбаних Позивачем відеокарт та ігрових приставок становить 587,23 €, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 14.05.2024 року становить 25 074 грн. 72 коп.. Таким чином, загальна вартість вилученого товару у справі про порушення митних правил №0619/20900/24 становить 25 074 грн. 72 коп.. З огляду на викладене, вважає, що відповідачем не доведено, що ввезені на територію України відеокарти не являються особистою річчю позивача, та пов`язані із здійсненням підприємницької діяльності чи призначені для відчуження або передачі іншій особі, а тому винесена відносно позивача постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Ухвалою суду від 19 липня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

31 липня 2024 року представником позивача усунуто недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 02.08.2024 відкрито провадження у даній справі та вирішено розгляд справи за правилами розгляду окремих категорій адміністративних справ, відповідно до ст. 286 КАС України.

13 серпня 2024 року до суду від представника відповідача Львівської митниці - Сліпенка С. надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача стверджує, що Львівською митницею правомірне притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

19 серпня 2024 року до суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Качмар І.О. надійшло клопотання про призначення у справі товарознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 22.08.2024 року судом було призначено по справі судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Провадження у справі зупинено до отримання судом висновків експертизи.

19.05.2025 року матеріали справи повернулись до Галицького районного суду м. Львова від судового експерта із повідомленням про залишення без виконання ухвали суду про призначення експертизи.

Ухвалою суду від 20.05.2025 року відновлено провадження у даній справі.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Качмар І.О. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав.

Відповідач (уповноважений представник) в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Неявка відповідача, який є суб`єктом владних повноважень, відповідно до вимог ст. 205 КАС України, не є перешкодою для розгляду справи, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст. 229 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади і їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлено, що 28.05.2024 р. державним інспектором - кінологом управління боротьби з контрабандою та порушеннями митних правил Львівської митниці Парамуд Юрієм Михайловичем було складено протокол про порушення митних правил № 0619/20900/24 щодо порушення митних правил ОСОБА_1 передбачених ч. 2 ст. 471 МК України.

Постановою в.о. заступника начальника Львівської митниці Хомутянського Віталія Володимировича від 02.07.2024 у справі про порушення митних правил №0619/20900/24 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 2 ст. 471 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення - штраф у розмірі 30 відсотків вартості вилучених товарів, що становить 38548,08 грн. Товар, тимчасово вилучений згідно з протоколом про порушення митних правил №1619/20900/24, постановлено повернути ОСОБА_1 . Також, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Львівської митниці 214,06 грн. витрат за зберігання товару на складі митниці.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 27 травня 2024 року близько 23 годин 44 хвилин в зону митного контролю в напрямку в`їзд в Україну, смугою руху «Зелений коридор» пункту пропуску «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці заїхав транспортний засіб марки «Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_3 де, як водій слідував гр. України ОСОБА_1 .

При здійсненні митного контролю даного транспортного засобу виникла підозра щодо наявності в ньому товарів, які підлягають обов`язковому декларуванню та оподаткуванню. Автомобіль було переведено зі смуги спрощеного митного контролю в місце поглибленого огляду транспортних засобів та товарів, де під час проведення огляду автомобіля було виявлено товар, який відповідно до ст. 374 МК України перевищує неоподатковану норму переміщення через митний кордон України, а саме: - Ігрові приставка ТМ «Sony» PS5 1 Tb в упакуванні виробника - 4 штуки; - Ігрова приставка ТМ «Sony» PS5 Digital Edition 1 Tb в упакуванні виробника - 1 штука; - Відеокарти ТМ «ASUS» Gforce НОМЕР_4 в упакуванні виробника - 2 штуки. Даний товар переміщувався без приховування в багажному відділенні автомобіля.

01.07.2024 адвокатом Качмар І.О. у інтересах гр. ОСОБА_1 до Львівської митниці подано пояснення у справі про порушення митних правил та долучено копію PDF рахунка №GVR4092425 від 14.05.2024 щодо вартості тимчасово вилученого товару. Вказана копія рахунка №GVR4092425 від 14.05.2024 не може бути прийнята до уваги при прийнятті рішення в справі, оскільки 27.05.2024 при перетині митного кордону України та під час складення протоколу про порушення митних правил № 0619/20900/24, гр. ОСОБА_1 не було надано митному органу будь-яких документів, які б підтверджували вартість виявлених у нього незадекларованих товарів. Львівська митниця не вважає вказану копію рахунку належним та допустимим доказом, оскільки така копія рахунку не може бути доказом оплати за товар, та опис товару у такій не надає можливості ідентифікувати чи дійсно такий стосується вилученого у справі товару. Окрім того, в зазначеному документі відправниками (отримувачами) виступають треті особи в той час як адвокатом Качмар І.О. не надано будь-яких документів з яких вбачається, що такі особи уповноважили гр. ОСОБА_1 на перевезення зазначеного товару через митний кордон України. Також зазначений рахунок не перекладений на українську мову.

Враховуючи той факт, що при складенні протоколу про порушення митних правил гр. ОСОБА_1 не було надано документів про підтвердження вартості незадекларованого ним товару, митним органом в ході провадження у справі була призначена товарознавча експертиза.

Згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 07.06.2024 №-0136 загальна вартість товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №0619/20900/24, становить 128 493,60 гривень.

Відповідно до ч.2 ст. 366 Митного кодексу України канал, позначений символами зеленого кольору ("зелений коридор"), призначений для декларування шляхом вчинення дій громадянами, які переміщують через митний кордон України товари в обсягах, що не підлягають оподаткуванню митними платежами та не підпадають під встановлені законодавством заборони або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території і не підлягають письмовому декларуванню.

У відповідності до ч. 4 ст. 366 Митного кодексу України громадянин самостійно обирає відповідний канал ("зелений коридор" або "червоний коридор") для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Відповідно до ч. 5. ст 366 Митного кодексу України обрання "зеленого коридору" вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Згідно з ч. 6 ст. 366 МК України, - громадяни, які проходять (проїжджають транспортними засобами особистого користування) через «зелений коридор», звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обов`язку дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України та від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачених Митним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 Митного кодексу України визначено, що товари (за винятком підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 1000 євро, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення, та товари (крім підакцизних), сумарна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 500 євро та сумарна вага яких не перевищує 50 кг, що ввозяться громадянами на митну територію України у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі через інші, ніж відкриті для повітряного сполучення, пункти пропуску через державний кордон України, не підлягають письмовому декларуванню (за винятком товарів, на які відповідно до статті 197 Митного кодексу України встановлено обмеження щодо переміщення громадянами через митний кордон України, і випадків, передбачених частиною другою цієї статті) та не є об`єктами оподаткування митними платежами.

Згідно з ч. 4 ст. 374 Митного кодексу України товари (крім підакцизних), що ввозяться громадянами у ручній поклажі та/або у супроводжуваному багажі, сумарна фактурна вартість та/або загальна вага яких перевищують обмеження, встановлені частиною першою цієї статті, але загальна фактурна вартість яких не перевищує еквівалент 10000 євро, підлягають письмовому декларуванню в порядку, встановленому для громадян, з поданням документів, що видаються державними органами для здійснення митного контролю та митного оформлення таких товарів, та оподатковуються ввізним митом за ставкою 10 відсотків і податком на додану вартість за ставкою, встановленою Податковим кодексом України, в частині, що перевищує еквівалент 1000 євро (при ввезенні товарів на митну територію України через пункти пропуску через державний кордон України, відкриті для повітряного сполучення) та еквівалент 500 євро або вартість товарів, обчислена пропорційно до ваги, що перевищує 50 кг (при ввезенні через інші пункти пропуску через державний кордон України).

Таким чином, оскаржуваною постановою встановлено, що громадянин України ОСОБА_1 вчинив дії щодо недекларування товарів (крім валютних цінностей та товарів, що підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України), та які переміщуються громадянами.

Оцінюючи доводи сторони позивача про те, що виявлені працівниками митниці ігрові приставки є особистими речами позивача та не підлягають декларуванню оскільки не пов`язані з підприємницькою діяльністю, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 36 ч. 1. Ст.. 4 МК України особисті речі - товари, нові і такі, що були у вжитку, призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб фізичної особи, які відповідають меті перебування зазначеної особи відповідно в Україні або за кордоном, переміщуються через митний кордон України у ручній поклажі, супроводжуваному та несупроводжуваному багажі і не призначені для підприємницької діяльності, відчуження або передачі іншим особам.

Перелік товарів, які можуть бути віднесені до особистих речей громадян також визначений ст. 370 МК України та в такій відсутні ігрові приставки подібного типу.

Із зазначеного слідує, що тимчасово вилучені у позивача предмети не підпадають під визначення особистих речей, в розумінні Митного кодексу України, оскільки не є призначені для забезпечення звичайних повсякденних потреб та навіть не є портативними, а потребують стаціонарного встановлення та підключення додаткових пристроїв для їх звичайного використання.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 МК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), декларантами мають право виступати:

1) при переміщенні товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України або при зміні митного режиму щодо товарів на підставі зовнішньоекономічного договору, укладеного резидентом, - резидент, яким або від імені якого укладено цей договір;

2) в інших випадках - особа, яка відповідно до законодавства України має право вчиняти щодо товарів, транспортних засобів комерційного призначення юридично значущі дії від свого імені.»

Пункт 1 частини 2 ст. 265 МК України визначає (конкретизує), що «декларантами можуть бути тільки резиденти, крім випадків переміщення через митний кордон України громадянами - особистих речей, транспортних засобів особистого користування та інших товарів для особистих, сімейних чи інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності»

Виходячи з аналізу наведеної норми в цілому слідує, що у випадку переміщення через митний кордон України громадянами особистих речей, транспортних засобів особистого користування та інших товарів для особистих, сімейних чи інших потреб, не пов`язаних із здійсненням підприємницької діяльності декларантами можуть бути як резиденти так і нерезиденти.

Разом з тим, відповідно до п. 8 ч.1 ст. 4 МК України декларант - особа, яка самостійно здійснює декларування або від імені якої здійснюється декларування.

Враховуючи наведене доводи сторони позивача про те, що позивач не є декларантом помилкові та не відповідають чинному законодавству.

Оцінюючи доводи позивача про те, що висновок спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень від 07.06.2024 №-0136 є неналежним доказом, суд виходить з наступного.

Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 357 Митного кодексу України дослідження (аналізи, експертизи) проводяться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи його відокремленого підрозділу або інших експертних установ (організацій), призначених митним органом. Зазначені дослідження (аналізи, експертизи) проводяться з метою забезпечення здійснення митного контролю та митного оформлення і не є судовими експертизами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 515 Митного кодексу України встановлено, що Експертиза призначається, якщо для з`ясування питань, що виникають у справі про порушення митних правил, виникла потреба у спеціальних знаннях з окремих галузей науки, техніки, мистецтва, релігії тощо. Зазначена експертиза не є судовою експертизою.

Прямо зобов`язуючими нормами права щодо провадження у справах про порушення митних правил, визначеними частиною другою статті 515 МК України, встановлено, що експертиза проводиться експертами спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень (тобто СЛЕД Держмитслужби) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику (тобто Державної митної служби України), його відокремлених підрозділів та інших установ або окремими спеціалістами, які призначаються посадовою особою митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил. Особа, щодо якої порушено зазначену справу, має право на проведення за її рахунок незалежної експертизи.

Згідно норм ст. 516 Митного кодексу України, визнавши за необхідне проведення експертизи, посадова особа митного органу, у провадженні якої знаходиться справа про порушення митних правил, виносить постанову, у якій визначаються підстави для призначення експертизи, прізвище експерта або найменування спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, його відокремленого підрозділу чи іншої відповідної установи, в якій має проводитися експертиза. У цій же постанові ставляться конкретні питання, які мають бути вирішені під час проведення експертизи, а також визначаються матеріали, що передаються у розпорядження експерта.

З огляду на те, що в день вчинення порушення митних правил посадовій особі митниці не надано будь-яких документів щодо вартості на переміщуваний товар, в порядку ст. 516 МК України в справі було призначено експертизу та в межах ст. 515 МК України експертом Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби України було встановлено вартість предметів правопорушення.

Разом з цим, нормами прямої дії, встановленими у частині другій статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 3 Положення про СЛЕД Держмитслужби, затвердженого наказом Держмитслужби від 23.10.2019 № 18, у редакції наказу від 12.11.2019 № 29 (зі змінами), на СЛЕД Держмитслужби покладено завдання з проведення досліджень та здійснення експертної діяльності у митній сфері, а також здійснення відповідно до законодавства попередньої оцінки майна, вилученого, конфіскованого за порушення митного законодавства.

Отже, повноваження СЛЕД Держмитслужби на проведення експертизи в справах про порушення митних правил, в тому числі проведення товарознавчої експертизи із визначенням вартості вилученого майна, що є предметом правопорушення, закріплено Положенням про СЛЕД Держмитслужби, що відповідає вимогам МК України, з урахуванням особливостей, визначених Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12.07.2001 № 2658-ІІІ(далі-Закон № 2658-ІІІ).

Нормативне врегулювання форми висновку, складеного експертами СЛЕД Держмитслужби за результатами експертизи предметів правопорушення з метою визначення їх вартості, визначено підзаконним нормативно-правовим актом головного органу у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію єдиної державної митної політики, а саме наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 1058, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 26.12.2016 за №1693/29823.

Згідно п. 4 розділу III «Формування документації для проведення досліджень (аналізів, експертиз)» Порядку взаємодії структурних підрозділів та територіальних органів Державної фіскальної служби України із Спеціалізованою лабораторією з питань експертизи та досліджень ДФС під час проведення досліджень (аналізів, експертиз) затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.12.2016 № 105, посадовою особою митниці було призначено експертизу та в постанові зазначені завдання для дослідження (аналізу, експертизи) які відповідали меті призначення експертизи та не виходили за межі компетенції та спеціальних знань експерта, оскільки передбачали лише визначення вартості предметів правопорушення.

Окрім вищезазначених нормативно-правових актів, розпорядчими документами СЛЕД Держмитслужби визначено більш детальні вимоги щодо оформлення змісту експертних висновків, в тому числі щодо наведення відомостей щодо використаних джерел з ресурсів мережі Інтернет.

Нормами ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема і висновком експерта.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що висновок від 07.06.2024 №-0136 складений уповноваженим органом, відповідає вимогам закону, є належним та допустимим доказом.

Крім цього, слід зазначити, що за клопотанням представника позивача ухвалою суду від 22.08.2024 у справі було призначено судову товарознавчу експертизу, проведення якої доручено ФОП ОСОБА_2 . Таким чином, позивачу були створені всі умови для реалізації ним своїх прав під час розгляду справи про порушення митних правил. Однак, така експертиза не була проведена у зв`язку із неоплатою позивачем послуг експерта.

Таким чином, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на спростування визначеної висновком експерта СЛЕД Держмитслужби від 07.06.2024 №-0136 загальної вартості товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №0619/20900/24.

Як зазначено вище, згідно висновку експерта СЛЕД Держмитслужби від 07.06.2024 №-0136 загальна вартість товару, тимчасово вилученого протоколом про порушення митних правил №0619/20900/24, становить 128 493,60 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Львівською митницею правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 30 відсотків вартості цих товарів, на суму 38548,08 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд вважає, що правомірність дій при винесенні постанови від 02 липня 2024 року у справі про порушення митних правил № 0619/20900/24 доведена відповідачем, підстави для висновку протилежного у суду відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил слід відмовити у повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 241-246, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Качмар Іван Остапович до Львівської митниці Державної митної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 05.06.2025 року.

Суддя Олександр КІТОВ