Справа № 120/5572/25
Суддя: Заброцька Людмила Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

11 червня 2025 р. Справа № 120/5572/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Заброцької Людмили Олександрівни, розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації про визнання протиправним дій та рішення, зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з адміністративним позовом до Вінницької обласної державної (військової) адміністрації (далі - відповідач) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, в якому просить:

- визнати протиправними дії відповідача щодо недотримання норм ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) та нерозгляду цього звернення по суті;

- визнати протиправними рішення та дії відповідача щодо безпідставної передачі розгляду звернення позивача від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) іншому органу;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення позивача від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) з повним дотримання норм ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», зокрема в частині об`єктивної, всебічної і вчасної перевірки звернень; невідкладного вживання заходів до припинення неправомірних дій або бездіяльності; виявлення і усунення причин та умов, які сприяли порушенням; вирішення питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення; вжиття заходів для усунення причин, що породжують звернення позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03 березня 2025 року позивач надіслав на електронну адресу Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації звернення, яке зареєстрували за вхідним номером 01-О-935-11.

У зверненні від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) позивач повідомив про порушення, яке вчинили посадові особи Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області, а саме про неправомірне відкликання працівника з відпустки та, керуючись ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», просив вирішити питання про відповідальність посадових осіб, які вчинили порушення.

У відповіді на вказане звернення відповідач зазначив про те, що на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» заяву позивача направлено до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці для розгляду по суті.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не розгляду його звернення від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) по суті та передачі його до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 29.04.2025 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Даною ухвалою також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

У встановлений судом строк відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує щодо задоволення даного позову. Представник відповідача зазначає, що Департамент гуманітарної політки Вінницької обласної військової адміністрації правомірно на підставі частини 3 статті 7 Закону України «Про звернення громадян» направив заяву ОСОБА_1 від 03 березня 2024 року № 01-О-935-11 до Центрального-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, отже діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України та жодним чином не порушив права, свободи та інтереси позивача.

Таким чином, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні.

Суд, з`ясувавши доводи сторін, викладені в поданих заявах по суті справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив таке.

03 березня 2025 року позивач надіслав на електронну адресу Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації звернення, яке зареєстрували за вхідним номером 01-О-935-11.

У зверненні від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) позивач повідомив про порушення, яке, на його думку, вчинили посадові особи Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області, а саме про неправомірне відкликання працівника з відпустки та покладання на працівника обов"язків, виконання яких не передбачено його посадою. При цьому, керуючись ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», просив розглянути його звернення, здійснити перевірку та вирішити питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення.

Листом від 12.03.2025 року за №01-0-935-11У відповідач повідомив позивача, що його заяву від 03 березня 2025 року розглянуто та враховуючи суть заяви, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», заяву позивача направлено до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ( лист від 07.03.2025 року ) для розгляду по суті.

Не погоджуючись з діями відповідача щодо не розгляду його звернення від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) по суті та передачі його до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач вважає, що його заяву від 03.03.2025 вх №01-О-935-11 відповідачем розглянуто неналежним чином, чим допущено порушення вимог ст. 19 Закону України "Про звернення громадян", що і зумовило звернення позивача до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд керується таким.

Статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити до органів державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів врегульовані Законом України від 02.10.1996 № 393/96-ВР "Про звернення громадян" (далі - Закон № 393/96-ВР).

Цей Закон також забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Вказані конституційні положення, а також положення Закону України "Про звернення громадян" містять правову процедуру розгляду звернень особи, зокрема до суб`єктів владних повноважень, яка гарантує доступ особи до інформації, обов`язок розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Правова процедура ("fair procedure" - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади, та встановлює межі вчинення повноважень органом публічної влади і, в разі її неналежного дотримання, дає підстави для оскарження таких дій особою, чиї інтереси вона зачіпає, до суду.

Встановлена правова процедура, як складова принципу законності та принципу верховенства права, є важливою гарантією недопущення зловживання з боку органів публічної влади під час прийняття рішень та вчинення дій, які повинні забезпечувати справедливе ставлення до особи.

Ця правова процедура спрямована на забезпечення загального принципу юридичної визначеності, складовою якої є принцип легітимних очікувань як один з елементів принципу верховенства права, тобто особа правомірно очікує отримати у передбачений законом спосіб відповідь на порушене перед суб`єктом, якому адресовано звернення, питання та у спосіб, передбачений законом.

Частиною першою статті 1 Закону № 393/96-ВР визначено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 3 Закону № 393/96-ВР під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 5 цього Закону звернення громадян адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду (ч. 1 ст. 7 Закону № 393/96-ВР).

При цьому частинами третьою, четвертою статті 7 цього Закону передбачено, що якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями.

Забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства звернення громадян мають розглядатися тим органом, до компетенції якого належить вирішення порушених у цих зверненнях питань.

За змістом частини 1, 3, 4 статті 15 Закону № 393/96-ВР органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону № 393/96-ВР скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об`єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

За приписами статті 18 Закону № 393/96-ВР громадянин, який звернувся із заявою чи скаргою до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, посадових осіб, має право:

особисто викласти аргументи особі, що перевіряла заяву чи скаргу, та брати участь у перевірці поданої скарги чи заяви;

знайомитися з матеріалами перевірки;

подавати додаткові матеріали або наполягати на їх запиті органом, який розглядає заяву чи скаргу;

бути присутнім при розгляді заяви чи скарги;

користуватися послугами адвоката або представника трудового колективу, організації, яка здійснює правозахисну функцію, оформивши це уповноваження у встановленому законом порядку;

одержати письмову відповідь про результати розгляду заяви чи скарги;

висловлювати усно або письмово вимогу щодо дотримання таємниці розгляду заяви чи скарги;

вимагати відшкодування збитків, якщо вони стали результатом порушень встановленого порядку розгляду звернень.

Згідно з ст. 19 Закону № 393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

За приписами частини першої, другої статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Таким чином, у разі надходження до органу звернення громадянина, відповідний орган повинен об`єктивно, всебічно і вчасно перевірити викладені у цьому зверненні обставини та письмово повідомити громадянина про результати перевірки заяви і суть прийнятого рішення. Це закономірно означає, що орган, до якого відбулося звернення, зобов`язаний надати мотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову у задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні, скарзі).

Верховний Суд у постанові від 27.04.2020 у справі № 813/4351/16 зазначив, що саме по собі надання будь-якої відповіді на звернення громадянина у визначені законом строки не слід вважати повним і належним виконанням свого обов`язку суб`єктом владних повноважень. Істотною умовою такої відповіді є її належне обґрунтування і вирішення поставлених у зверненні питань (із урахуванням суті відповідного звернення і на підставі його ґрунтовного й всебічного вивчення).

Обгрунтовуючи доводи позову, ОСОБА_1 вказує про те, що відповідач об`єктивно і всебічно не перевірив його заяву від 03.03.2025 року вх. реєстр. №№01-О-935-11, не дотримавшись при цьому вимог ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», і безпідставно направив заяву позивача для розгляду до іншого органу, а саме до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, що призвело до того, що заява позивача не була розглянута по суті.

Позивач вказує, що відповідач у відповіді на звернення неправомірно посилається на ч. 3 ст. 7 Закону України " Про звернення громадян", адже питання, порушені в заяві, на думку позивача, входять до повноважень відповідача. Позивач вважає, що відповідач має право та повноваження для вирішення питання щодо дисциплінарної відповідальності посадових осіб Кузьминецького професійного аграрного ліцею, про що він і просив в поданій 03.03.2025 року заяві.

Надаючи оцінку таким твердженням позивача та доводам відповідача, що розгляд питань, порушених в заяві позивача від 03.03.2025 року, не входить до компетенції відповідача, суд зауважує таке.

Відповідно до змісту заяви позивача від 03 березня 2025 року (вх. №01-О-935-11) позивач повідомляв відповідача про порушення, яке, на його думку, вчинили посадові особи Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області, а саме про неправомірне відкликання іншого працівника з відпустки та покладання на цього працівника обов"язків, виконання яких не передбачено його посадою. При цьому позивач, керуючись ст. 19 Закону України «Про звернення громадян», просив розглянути його звернення, здійснити перевірку викладених фактів шляхом проведення службового розслідування та вирішити питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення.

Листом від 12.03.2025 року за №01-0-935-11У відповідач повідомив позивача, що його заяву від 03 березня 2025 року розглянуто та враховуючи суть заяви, на підставі ч. 3 ст. 7 Закону України «Про звернення громадян», заяву позивача направлено до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці ( лист від 07.03.2025 року ) для розгляду по суті.

В свою чергу, Центрально-Західне Міжрегіональне управління Державної служби з питань праці листом від 13.03.2025 повідомило позивача про те, що оскільки в його зверненні йдеться про порушення не його особистих трудових прав, а працівника Кузьминецького ПАЛ ОСОБА_2 , відтак зазначено про необхідність надати документ, який уповноважує Огородніка О.В. на звернення в інтересах ОСОБА_2 . Вказано, що у разі не надання відповідного документу, заява позивача не розглядатиметься та адміністративне провадження буде закрито на підставі п.п. 7 п. 2 ст. 65 Закону України №2073.

При цьому акцентовано увагу, що відповідно до абз. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України " Про основні засади державного нагляду ( контролю) у сфері господарської діяльності" підставою для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду саме її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). В той час як у зверненні позивача йдеться про порушення не його особистих трудових прав, а прав працівника Кузьминецького ліцею ОСОБА_2 .

В подальшому листом Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 24.03.2025 позивача повідомлено про неможливість здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю), у зв`язку з ненаданням позивачем документу, який уповноважує його на звернення в інтересах ОСОБА_2 , та повідомлено про закриття адміністративного провадження. відповідно до ст. 65 Закону України №2073, зважаючи на відсутність в Міжрегіонального управління повноваження на проведення позапланового заходу державного нагляду за заявою позивача. Водночас, позивача повідомлено, що з метою недопущення порушення законодавства про працю посадовою особою Міжрегіонального управління проведено інформаційно-роз"яснювальну роботу з керівництвом Кузьминецького ПАЛ щодо ефективних засобів дотримання законодавства про працю, в тому числі щодо відкликання з відпусток працівників, а також в подальшому запобігання можливих порушень законодавства про працю та попереджено про відповідальність в разі порушення норм трудового законодавства.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо наявності саме у відповідача повноважень на вирішення питань, порушених в його заяві від 03.03.2025, і що відповідач безпідставно не розглянув подану заяву по суті, суд враховує таке.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25 жовтня 2017 р. № 831-р «Питання управління державними закладами професійної (професійно-технічної) освіти, підпорядкованими Міністерству освіти і науки» Вінницька обласна державна (військова) адміністрація в особі Департаменту гуманітарної політики до завершення процедури передачі з державної у комунальну власність підпорядкованих Міністерству освіти і науки державних закладів професійної (професійно-технічної) освіти, виконує повноваження засновника цих закладів освіти, зокрема щодо:

- оперативного управління майном закладів освіти;

- здійснення матеріально-технічного і фінансового забезпечення закладів освіти, аналізу та контролю за провадженням їх фінансово-господарської діяльності;

- оголошення та проведення конкурсів на заміщення вакантних посад директорів закладів освіти;

- призначення на посаду директорів закладів освіти;

- звільнення з посади директорів закладів освіти;

- заохочення, преміювання та притягнення до дисциплінарної відповідальності призначених директорів закладів освіти.

Крім того, згідно з приписами п. 5 ч. 4 Положення про Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації Департамент відповідно до покладених на нього завдань виконує повноваження з управління державними закладами професійної (професійно - технічної ) освіти щодо заохочення, преміювання та притягнення до дисциплінарної відповідальності призначених директорів закладів освіти.

Отже, саме до повноважень Департаменту гуманітарної політики належить, зокрема питання притягнення до дисциплінарної відповідальності призначених директорів закладів освіти.

При цьому суд зауважує, що позивач в заяві від 03.03.2025 року (вх. №01-О-935-11) повідомляючи відповідача про порушення, яке, на його думку, вчинили посадові особи Кузьминецького професійного аграрного ліцею Вінницької області, просив здійснити перевірку викладених фактів шляхом проведення службового розслідування та вирішити питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення. В свою чергу, в заяві йдеться мова як про керівництво Кузьминецького ліцею ( директора ліцею ОСОБА_3 ), так і про інших посадових осіб ( головного бухгалтера, юрисконсульта та інспектора з кадрів ).

Відтак, суд доходить висновку, що саме Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації уповноважений розглянути заяву позивача по суті.

Разом з тим, Департаментом гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації заява позивача від 03.03.2025 вх. реєстраційний № 01-О-935-11 про притягнення до дисциплінарної відповідальності директора Кузьминецького професійного аграрного ліцею не розглянута, а безпідставно направлена до іншого органу - Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, який в даному випадку не уповноважений вирішувати питання, порушені в зверненні, що свідчить про протиправну бездіяльність відповідача щодо розгляду заяви позивача.

Верховний Суд, в постанові від 24 листопада 2021 року в справі №380/2272/20, аналізуючи приписи Закону України «Про звернення громадян», зауважив, що законодавець, передбачаючи право/обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування пересилати за належністю звернення громадян іншому (відповідному) органу чи посадовій особі, мав на меті забезпечити заявнику об`єктивний та всебічний розгляд його заяви. Водночас, вказаний обов`язок органів державної влади та місцевого самоврядування щодо пересилання звернення може бути реалізований виключно за сукупністю таких умов: 1) питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень; 2) звернення пересилається лише відповідному, а не будь-якому органу чи посадовій особі за належністю, тобто тому органу, до повноваження якого входить вирішення питань, що порушені у зверненні; 3) пересилання повинно відбутися в термін не більше п`яти днів; 4) про факт пересилання обов`язково повідомляється громадянин, який подав звернення.

Застосовуючи наведений правовий висновок до обставин цієї справи суд наголошує, що відповідачем в спірних правовідносинах звернення позивача було направлено для розгляду до неналежного органу, в той час як саме відповідач мав повноваження щодо розгляду порушених у заяві ОСОБА_1 питань.

Таким чином, суд констатує, що відповідач під час розгляду заяви позивача від 03.03.2025 № 01-О-935-11 порушив вимоги ч. 3 ст. 7 Закону України « Про звернення громадян», переславши звернення позивача неналежному органу, та не дотримався вимог статті 19 Закону України « Про звернення громадян», допустивши безпідставну передачу розгляду заяви іншому органу, за наявності власних повноважень для розгляду порушених питань.

Таким чином, відповідач діяв не у спосіб визначений законом.

З огляду на викладене, суд визнає протиправними бездіяльність відповідача щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 03.03.2025 № 01-О-935-11 та дії відповідача щодо пересилання зазначеної заяви для розгляду до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Визначаючись що способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає, що згідно з п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

В даному ж випадку, враховуючи те, що відповідачем протиправно не розглянуто заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 № 01-О-935-11, а тому належним способом для відновлення порушених прав та інтересів позивача буде зобов`язання відповідача розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 № 01-О-935-11 по суті, з дотриманням норм статті 19 Закону України «Про звернення громадян».

При цьому суд наголошує, що питання обгрунтованості поданої заяви має вирішуватись саме відповідачем в ході її розгляду та за результатами перевірки доводів заяви.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши наявні в справі докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову частково відповідно до вищевикладених мотивів.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд не встановив факту понесення позивачем витрат зі сплати судового збору, адже від його сплати позивача звільнено в силу Закону України Про судовий збір від 8 липня 2011 року № 3674-VI.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними бездіяльність Департаменту гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації щодо не розгляду по суті заяви ОСОБА_1 від 03.03.2025 № 01-О-935-11 та дії щодо пересилання зазначеної заяви для розгляду до Центрально-Західного Міжрегіонального управління Державної служби з питань праці.

Зобов`язати Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної військової адміністрації розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2025 № 01-О-935-11 по суті, з дотриманням норм статті 19 Закону України «Про звернення громадян».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач: Департамент гуманітарної політики Вінницької обласної державної адміністрації (вул. Миколи Оводова, 33, м. Вінниця, 21050, )

Суддя Заброцька Людмила Олександрівна