Справа № 500/1965/25
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1965/25

05 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ІНФОРМАЦІЯ_2 з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2025 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відповідач), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 та постанову про стягнення виконавчого збору в межах одного виконавчого провадження.

Дану постанову винесено на виконання виконавчого листа №500/5214/24 від 05.03.2025, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення ними першого контракту в розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2023 року, яка була утримана за рахунок коштів належної йому матеріальної допомоги на оздоровлення у 2024 році.

Постанова щодо накладення збору вмотивована тим, що інформації про виконання рішення суду на адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надходила.

ІНФОРМАЦІЯ_4 26.03.2025 року отримано вказану постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору в межах одного виконавчого провадження (НОМЕР_2).

Позивач вважає постанову про відкриття виконавчого провадження (стягнення виконавчого збору) за провадженням НОМЕР_2 протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 09.04.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

16.04.2025 Тернопільським окружним адміністративним судом відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, та призначено судове засідання на 06.05.2025 о 12:00 год.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на через електронний суд із відповідними письмовими доказами 24.04.2025. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

На виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа №500/5214/24 від 05.03.2025, виданого Тернопільським окружним адміністративним Тернопільської області про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення ними першого контракту в розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 01 січня 2023 року, яка була утримана за рахунок коштів належної йому матеріальної допомоги на оздоровлення у 2024 році.

Керуючись статтями 3,4,24,25,26,27 Закону України «Про виконавче провадження», 21.03.2025 державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено на адресу сторін виконавчого провадження.

Керуючись статтями 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», 21.03.2025 державним виконавцем Відділу винесено постанову про стягнення виконавчого збору, копії якої направлено на адресу боржника.

Керуючись статтею 42 Закону України «Про виконавче провадження», 21.03.2025 державним виконавцем Відділу винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження, копії якої направлено на адресу боржника.

Стягувач скористався свої законним правом пред`явити виконавчий документ до виконання.

Зазначений виконавчий лист є чинним і не визнаний таким, що не підлягає виконанню, крім того, його видано на виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Виконавчий лист оформлений відповідно до установлених статтею 4 Закону №1404- VIII вимог до виконавчого документу та звернутий до примусового виконання в межах строку пред`явлення до виконання, визначеного статтею 12 цього ж Закону.

За таких обставин обов`язком державного виконавця було винести постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки інакшого варіанту його правомірної поведінки не існує.

Посилання скаржника на те, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» у даній справі є безпідставним, з огляду на наступне.

01.04.2025 на адресу Відділу надійшов лист №11/2/4899 від 31.03.2025, згідно якого встановлено, що кошти, необхідні для виконання рішення суду включено до «основної заявки-розрахунку на фінансування ІНФОРМАЦІЯ_5 для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» за напрямом грошового забезпечення» на березень 2025 року.

02.04.2024 на адресу Відділу надійшов лист з ідентичним вихідним номером 11/2/4899 від 31.03.2025, де вже вказано, що з метою виконання рішення суду ІНФОРМАЦІЯ_3 замовлені відповідні кошти, передбачені бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», шляхом включення до заявки-розрахунку на фінансування ІНФОРМАЦІЯ_3 на березень 2025 року.

Враховуючи, що виконання рішення судів виконується в обсягах планових бюджетних асигнувань, видатки за яким здійснюються за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» в розмірах, необхідних для виконання судових рішень, боржником підготовлено заявку-розрахунок для потреби в коштах для виконання судових рішень, та деталізовані розрахунки, що обґрунтовують видатків бюджету на березень 2025 року за КЕКВ 2800 для виконання судових рішень.

На переконання позивача, ним вжито законних заходів щодо добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження та в даному випадку підлягала застосуванню п. 3 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII.

Представник відповідача вважає, що підстав для не стягнення державним виконавцем виконавчого збору (відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 27 Закону № 1404-VIII) у цьому випадку не було.

Спірна постанова про стягнення виконавчого збору від 21.03.2025 року ВП № 77578466 та постанова про відкриття виконавчого провадження винесені на підставі виконавчого листа № 500/5214/24 від 05.03.2025 року.

За такого правого регулювання та обставин справи, стягнення виконавчого збору у визначеному Законом розмірі є обов`язком державного виконавця при примусовому виконанні рішення, відтак, враховуючи, що рішення суду виконується на підставі Закону № 1404-VIII, приписами якого прямо передбачено справляння з боржника до бюджету виконавчого збору, підстави для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження в частині стягнення виконавчого збору та постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору відсутні. На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Ухвалою суду від 06.05.2025, постановленою в судовому засіданні, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) оголошено перерву до 05.06.2025 о 12:00 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

У відповіді на відзив позивачем викладені доводи, які за своєю суттю аналогічні мотивам, викладеним у позовній заяві.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити повністю, не заперечив про завершення розгляду справи за правилами письмового провадження.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволення, не заперечила про завершення розгляду справи за правилами письмового провадження.

Сторони в судове засідання 05.06.2025 р. не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їхньої участі в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно п.1 ч.3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.3 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

21.03.2025 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Відповідач), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 та постанову про стягнення виконавчого збору в межах одного виконавчого провадження.

Дану постанову винесено на виконання виконавчого листа №500/5214/24 від 05.03.2025, виданого Тернопільським окружним адміністративним судом про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення ними першого контракту в розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2023 року, яка була утримана за рахунок коштів належної йому матеріальної допомоги на оздоровлення у 2024 році.

Постанова щодо накладення збору вмотивована тим, що інформації про виконання рішення суду на адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції не надходила.

ІНФОРМАЦІЯ_4 26.03.2025 року отримано вказану постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору в межах одного виконавчого провадження (НОМЕР_2).

Не погодившись із протиправною постановою відповідача про відкриття виконавчого провадження (стягнення виконавчого збору) за провадженням НОМЕР_2, представник позивача звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з частини 1, пункту 1 частини 2, частини 4 статті 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною першою статті 27 Закону визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої цієї ж статті, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи (ч. 3 ст. 27 Закону).

Майновим характером наділене рішення щодо вимоги права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що піддається грошовій оцінці.

Об`єктом рішення немайнового характеру навпаки виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Так, з аналізу положень статті 63 Закону вбачається, що рішення, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, є рішенням немайнового характеру, порядок виконання якого встановлений у розділі VIII Закону України "Про виконавче провадження".

Таким чином, рішення немайнового характеру не має ціни, тому розмір виконавчого збору визначається у залежності від суб`єкта боржника з урахуванням положень статті 27 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 10 Закону, заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Іншими заходами примусового характеру, що передбачені цим Законом, у разі виконання рішення немайнового характеру можуть бути заходи, які передбачені статтями 64-67 Закону.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: фактичне виконання судового рішення; вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень.

За своїм змістом виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення, за умови що такі заходи призвели до виконання рішення.

Постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути винесена лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Зазначене відповідає правовій позиції яка висловлена Верховним Судом в постановах від 10 вересня 2019 року по справі № 0840/3476/18, від 19 вересня 2019 року по справі № 686/22631/17, від 07 листопада 2019 року по справі № 420/70/19.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/5214/24, зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу військовослужбовцям після укладення ними першого контракту в розмірі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 01 січня 2023 року, яка була утримана за рахунок коштів належної йому матеріальної допомоги на оздоровлення у 2024 році, про що виданий відповідний виконавчий лист.

Як видно з матеріалів справи, 31.03.2025 за вих. 11/2/4899 на адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції направлено лист, про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснено всі можливі законодавчі дії для виконання судового рішення №500/5214/24 засобами поштового зв`язку, а також на офіційну електронну адресу відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції .

Так, з метою виконання судового рішення, враховуючи те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 є державною установою, яка фінансується виключно з держбюджету України по КЕКВ, є неприбутковою організацією з відсутністю на власних рахунках вільних коштів для фінансування видатків здійснює заявки-розрахунки на фінансування ІНФОРМАЦІЯ_3 на місяць до забезпечувального фінансового органу.

Заявки - розрахунки подаються до 08 числа кожного місяця, відповідно фінансування здійснюється у поточному місяці за минулий.

08.03.2025 за вих. №11/2/3849 (направлено засобами електронного документообігу у ЗСУ «ІНФОРМАЦІЯ_6») ІНФОРМАЦІЯ_4 здійснено основну заявку-розрахунок на фінансування для виплати грошового забезпечення та підйомної допомоги, військовослужбовцям, виконання рішень судів та видатків за КЕКВ «Інші поточні видатки» за напрямком грошового забезпечення на березень місяць. У вказаній заявці, замовлено кошти на виконання рішення суду №500/5214/24 (п.15 заявки).

Станом на день подачі позовної заяви, кошти на рахунки ІНФОРМАЦІЯ_3 не надійшли, що унеможливлює виконання судового рішення з причин незалежних від ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, при надходженні коштів на рахунки, виплата на рахунок ОСОБА_2 будуть зараховані автоматично.

Отже відповідачем до 21.03.2025 р. - відкриття виконавчого провадження було ужито усіх можливих заходів для виконання рішення суду, однак з незалежних від відповідача причин, у зв`язку із відсутністю фінансування рішення суду не виконано.

Також, слід зазначити, що відповіді ІНФОРМАЦІЯ_4 на лист 31.03.2025 за вих. 11/2/4899, стосовно пояснення причин часткового виконання рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження не отримано від Відповідача.

Таким чином, ІНФОРМАЦІЯ_4 (08.03.2025) ще до відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 21.03.2025, здійснив усі можливі заходи для виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду у справі №500/5214/24.

Крім того, суд звертає увагу на частину 5 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначено, що виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

Відповідно до статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є:

державний орган;

державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство);

З огляду на викладені правові норми та фактичні обставини у їх сукупності, суд вважає, що відсутні факти невиконання ІНФОРМАЦІЯ_4 рішення суду без поважних причин, оскільки є документи на підтвердження факту вчинення ІНФОРМАЦІЯ_4 дій на виконання рішення суду, а отже винесена постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (частина перша статті 139 КАС України).

Оскільки, позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 6056.00 грн. згідно квитанції від 14.04.2025.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про відкриття виконавчого провадження (стягнення виконавчого збору) за провадженням НОМЕР_2 від 21.03.2025.

Стягнути на користь ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції сплачений судовий збір в розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн. 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 05 червня 2025 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (місцезнаходження/місце проживання: вул. Галицька, 45,м. Івано-Франківськ,Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н,76019 код ЄДРПОУ/РНОКПП 43316386).

Головуючий суддя Подлісна І.М.