Справа № 243/3507/25
Суддя: Соловйова О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єд. унік. № 243/3507/25
Провадження № 2-а/243/41/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Соловйова О.О.,

за участю секретаря судового засідання Малахової К.Р.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Прокопцев Сергій Вікторович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

30 квітня 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Прокопцев Сергій Вікторович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що постановою № 286 по справі про адміністративне правопорушення від 28.04.2025, винесеною керівником - начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративне правопорушення, та накладене адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. Постанову разом з протоколом № 286 від 23.04.2025 про порушення ст. 2101 ч. 3 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 отримав 28.04.2025. Зазначив, що оскаржувана постанова була винесена у зв`язку з тим, що позивач не з`явився за повісткою № 2595066 06.03.2025 о 09 годині 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік, визначення призначення на особливий період та направлення для медичного огляду. Проте ОСОБА_1 повістку не отримував, оскільки вона не надходила йому поштою, тому він не міг знати про те, що викликається на 06.03.2025. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 вважає, що вищевказана постанова № 286 по справі про адміністративне правопорушення від 28.04.2025 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на адресу його зареєстрованого місця проживання жодні повістки, в тому числі й № 2595066, не надходили.

Крім того, представник позивача зазначив, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем порушено норми матеріального права. Так, санкція ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Проте у резолютивній частині оскаржуваної постанови відповідач наклав адміністративне стягнення у розмірі 17000 грн. Тобто, в оскаржуваній постанові не зазначено вид адміністративного стягнення, тобто не вказано, що це штраф, та вказано 17000,00 грн., хоча такого розміру штрафу санкцією ч. 3 ст. 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення не передбачено.

У зв`язку з чим, просить суд скасувати постанову № 286 по справі про адміністративне правопорушення від 28.04.2025, винесену керівником - начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 , і закрити провадження у справі.

09 травня 2025 року представником відповідача надано відзив на позовну заяву, за змістом якого позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. Вказано, що 22.02.2025 сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Повістка № 2595066 відправлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням, трек номер поштового відправлення 270. Вказане поштове відправлення не отримано ОСОБА_1 . Відповідно до вказаної повістки військовозобов`язаний зобов`язаний був прибути 06.03.2025. Відомостей щодо зміни адреси (місця мешкання/місця реєстрації) військовозобов`язаним на час направлення повістки до ІНФОРМАЦІЯ_2 не надходило. Відомостей щодо поважності/неможливості прибуття до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 не надавав. Враховуючи викладене до ГУНП направлено електронне звернення, щодо доставлення/супроводження громадянина військовозобов`язаного ОСОБА_1 . 23.04.2025 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 був доставлений/супроводжений працівниками ГУНП. Таким чином в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Враховуючи викладене 23.04.2025 уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Тобто 23.04.2025 року виявлено (встановлено) особу правопорушника та складено протокол, щодо вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП. При складанні протоколу військовозобов`язаний ознайомившись з протоколом був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками визначеними у ст. 63 Конституції України, ст. 256, 268 КУпАП. Військовозобов`язаний копію протоколу отримав особисто, при складанні протоколу надавав особисті пояснення. Відповідно до протоколу до правопорушника доведено про розгляд справи який призначено на 10-00 годину 28.04.2025 року, під особистий підпис. Будучі ознайомленим про час, дату і місце розгляду справи ОСОБА_1 28.04.2025 на розгляд справи прибув. Розгляд справи відбувся за участю належним чином повідомленого правопорушника. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу складеного протоколу та вчиненого правопорушення не надавав. Будь-яких клопотань, заяв, додаткових пояснень з приводу перенесення, відкладення розгляду справи не надавав. За результатами розгляду справи правопорушником отримано постанову 28.04.2025 особисто.

У зв`язку з чим, просить суд у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Прокопцев Сергій Вікторович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити в повному обсязі та розглянути справу за відсутності представника відповідача.

13.05.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив доводи викладені яких є аналогійними, що містяться в позовній заяві.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд, з`ясувавши та оцінивши докази у справі, встановив наступні фактичні обставини.

Згідно долученої представником відповідача повістки № 2595066 від 22.02.2025 вбачається, що 22.02.2025 позивачу на адресу: АДРЕСА_1 було направлено повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ) на «09:00» год. 06.03.2025 року для уточнення даних, однак повернулась до ТЦК з відміткою: «одержувач відсутній за вказаною адресою.

23 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковником ОСОБА_3 складено протокол № 2869 про порушення ч. 3 ст. 2101 КУпАП відносно ОСОБА_1 про те, що 22.02.2025 першим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 направлена Укрпоштою повістка № 2595066 ОСОБА_1 про те, що 06.03.2025 о 09 годині 00 хвилин військовозобов`язаний ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік, визначення призначення на особливий період та направлення для медичного огляду, однак 06.03.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, а був доставлений працівниками Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 23.04.2025, чим порушив вимоги п. 1 ст. 22 та п. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», скоївши дане правопорушення в умовах дії на території України особливого періоду.

Під час складання протоколу позивача ознайомлено зі ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, про що міститься підпис позивача у відповідній графі протоколу. У поясненнях порушника зазначено «з правопорушення не згоден» та міститься підпис позивача. Також, в протоколі зазначено, що розгляд справи відбудеться о 10 год. 00 хв. 28 квітня 2025 року за адресою: АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , каб. № 1, та міститься підпис позивача про повідомлення йому місця та часу розгляду справи, та про отримання копії протоколу.

28 квітня 2025 року керівником-начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 286 по справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у розмірі - 17000 гривень. Згідно постанови суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що 22.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_6 направлена Укрпоштою повістка № 2595066 ОСОБА_1 про те, що 06.03.2025 о 09 годині 00 хвилин військовозобов`язаний ОСОБА_1 зобов`язаний прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 для постановки на військовий облік, визначення призначення на особливий період та направлення для медичного огляду, однак 06.03.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, а був доставлений працівниками Національної поліції України до ІНФОРМАЦІЯ_3 23.04.2025, чим порушив вимоги п. 1 ст. 22 та п. 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП. Копія постанови за результатами розгляду позивачем отримано особисто 28.04.2025.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пунктів 1 8 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з частинами другою, третьою статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доказами є фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт ТЦК про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 2101 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Відповідно, диспозиція наведеної норми є бланкетною, тобто лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права або інших підзаконних актів (інструкцій, переліків, статутів, положень, наказів, правил тощо).

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні (І) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи (ІІ) відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних (І) або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку (ІІ).

Отже, з аналізу наведених норм вбачається, що повернення поштового відправлення із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання є належним доказом вручення повістки.

Як вбачається з матеріалів справи, повістка № 2595066 від 22.02.2025 надіслана позивачу на адресу: АДРЕСА_1 , повернулась до ТЦК з відміткою: «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Постановою Кабінету Міністрів України № 1147 від 08.10.2024 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Згідно абзаців другого, четвертого п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15.03.2009 (далі - Правила №270) рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Однак, всупереч вимогам п. 82 Правил №270, докази сповіщення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні, а тому суд вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначені в повістці місце та строк, і він, незважаючи на це, в приміщення ТЦК та СП не з`явився.

Таким чином, на підставі викладеного, враховуючи вимоги п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення позивача про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 06 березня 2025 року о 09-00 годин.

У зв`язку з чим, неприбуття позивача до ІНФОРМАЦІЯ_1 не утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП, оскільки не встановлено порушення позивачем правил військового обліку в частині прибуття за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з огляду на відсутність належного виклику.

Варто також зазначити, що відповідно до примітки статті 210 КУпАП положення статей 210, 2101 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Водночас, обставин, які підтверджують неможливість отримання ТЦК відомостей щодо персональних даних позивача у спосіб, встановлений у примітці до статті 210 КУпАП, відповідач не надав. Оскаржувана постанова не містить відповідних відомостей (які саме відомості необхідно уточнити) і неможливість їх уточнити у порядку, передбаченому частиною третьою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

Крім того, згідно ст. 24 КУпАП за вчинення адміністративних правопорушень можуть застосовуватись такі адміністративні стягнення, зокрема штраф.

Як вбачається з оскаржуваної постанови № 286 по справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2101 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у розмірі 17000,00 грн.

Водночас, в порушення вимог ст. 24 КУпАП не зазначено який саме вид адміністративного стягнення був застосований.

Окрім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 283 КУпАП оскаржувана постанова № 286 по справі про адміністративне правопорушення не містить відомості про те, що постанова вважатиметься виконаною у разі сплати протягом десяти календарних днів з дня набрання такою постановою законної сили не менше ніж 50 відсотків розміру штрафу.

Суть судового контролю під час розгляду даної справи полягає в тому, щоб оцінити підставу винесення спірної постанови саме на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення. Суд не повинен перебирати на себе не владні функції і фактично здійснювати замість компетентного органу (посадової особи) розслідування або ж дослідження доказів, які не були зібрані, та не могли бути враховані ним до моменту винесення постанови.

Статтею 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав та основних свобод людини передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини тлумачаться на її користь та кожна людина вважається невинною доти, поки її вину не доведено згідно з законом.

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Отже, суд оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що докази (достатні), які б відповідали вимогам ст. 251 КУпАП та об`єктивно фіксували обставини вчинення правопорушення позивачем, відсутні.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вина позивача у порушенні вимог саме ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не доведена належними та достатніми доказами у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, а тому у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 2101 КУпАП, що є підставою для задоволення позову.

Статтею 286 КАС України передбачені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 3 ст. 2101 КУпАП за постановою Керівника - начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 286 від 23 квітня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у розмірі -17000 грн., підлягає закриттю.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, з огляду на задоволення позовних вимог, суд вважає можливим стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 484,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 73-77, 90, 246, 255, 271-272, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Прокопцев Сергій Вікторович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову Керівника - начальника територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 № 286 від 28 квітня 2025 про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 2101 КУпАП - скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код юридичної особи: НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривень 48 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Соловйова