Справа № 580/3549/25
Суддя: Лариса ТРОФІМОВА
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року справа № 580/3549/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі судді Л.В.Трофімової розглянув у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу №580/3549/25 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, ухвалив рішення.

І. ПРОЦЕДУРА/ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ

02.04.2025 вх.№16599/25 представник позивача адвокат Федоров О.С. (ордер серії АІ №1861034) у позовній заяві просить:

-визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови в задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої (абзац 10 пункт 3 частина 12) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.92 N 2232-ХІІ внаслідок необхідності здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи;

-зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої (абзац 10 пункт 3 частина 12) статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.92 N 2232-ХІІ внаслідок необхідності здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи.

Ухвалою від 08.04.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.258 КАС України). Відповідно до ч. 2. ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті, зміст якої відповідає змісту ч. 4 ст. 12 КАС України. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі під час розгляду справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч.4 ст.229 КАС України).

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що з метою реалізації права на відстрочку на підставі підпункту «г» пункту 3 ч.5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач звернувся 14.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (проте матеріали справи містять рапорт позивача до Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не є учасником справи), позаяк має дружину ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІI групи, відповідач на думку позивача 19.03.2025 протиправно відмовив позивачеві.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

Відповідач правом на подачу відзиву не скористався, копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримав 10.04.2025 в підсистему Електронний суд ЄСІТС, що підтверджується довідкою про доставку в матеріалах справи.

ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Солдат ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у ІНФОРМАЦІЯ_4 на посаді стрільця-помічника гранатометника 1 відділення охорони взводу охорони.

27.11.2024 між позивачем та ОСОБА_3 був зареєстрований шлюб, про що складений відповідний запис №578 та видане свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 27.11.2024.

На підставі витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №213/25/49/Р від 27.01.2025 дружині позивача - ОСОБА_3 встановлено ІІ групу інвалідності, дата повторного оцінювання 27.01.2030.

14.03.2025 позивач подав рапорт про звільнення з військової служби у зв`язку з сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи, до якого додав, зокрема нотаріально засвідчені копії документів, що підтверджують укладення шлюбу, а також витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №213/25/49/Р від 27.01.2025 про встановлення ОСОБА_3 ІІ групи інвалідності, копію висновку №5 від 03.02.2025 про наявність порушень функцій організму через які невиліковні хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, копію довідки ЛКК №5 від 03.02.2025. Відповідач листом за вх. №79/1707 від 19.03.2025 повідомив про відмову в задоволенні рапорту у зв`язку з відсутністю підстави для звільнення позивача з військової служби.

Розглянувши подані документи і матеріали, перевіривши аргументи щодо обставин справи, оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не належить задоволення з огляду на таке.

V. НОРМАТИВНО-ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Відповідно до ст. 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 Про загальну мобілізацію оголошено про проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543). Згідно статті 1 Закону № 3543 мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Відповідно до частини восьмої статті 4 Закону № 3543 з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій. На час особливого періоду дія будь-яких прийнятих до настання цього періоду нормативно-правових актів, що передбачають скорочення чисельності, обмеження комплектування або фінансування Збройних Сил України, інших військових формувань чи правоохоронних органів спеціального призначення, зупиняється.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України Про військову службу і військовий обов`язок від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232). Згідно частин першої-третьої статті 1 Закону № 2232 захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Відповідно до частини сьомої статті 1 Закону № 2232 виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя. Згідно із частиною дев`ятою статті 1 № 2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Відповідно до підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону №2232, військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, звільняються з військової служби під час воєнного стану через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), а саме наявність дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи, за умови що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів. Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Суд зв`язаний предметом і обсягом заявлених вимог (постанова Верховного Суду від 19.02.2019 у справі № 824/399/17-а). Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надаючи оцінку доводам позивача та відповідача, суд зазначає таке.

Позивач (представник позивача) наполягаючи на необхідності здійснення постійного догляду за хворою дружиною, вказує на те, що необхідність такого догляду підтверджена витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 27.01.2025 №213/25/49/Р, проте відповідно до п. 17.1.3 рішення щодо визначення потреби в догляді зазначено: не застосовується. На переконання суду, наданий позивачем висновок не може підтверджувати необхідності здійснення постійного догляду за дружиною.

Позивач не повідомляє та не надає жодного підтвердного документу того, що дружина позивач, яка є особою з інвалідністю не має інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону її доглядати чи утримувати.

Відповідач листом від 19.03.2025 за вх.№79/1707 повідомив, що копія висновку №5 від 03.02.2025 надається для отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, проте не підтверджує потребу в постійному догляді. Згідно рекомендацій, що є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю 213/25/49/1, рекомендації звернутись до структурного підрозділу з питань соціального захисту для визначення потреби та отримання соціальних послуг - немає (п 5.4.2.2.), згідно тих же рекомендацій, здатність дружини до самообслуговування, пересування, орієнтації, спілкування - є легкою, помірною і нормальною (п. 5.1), отже докази потреби у постійному догляді відсутні.

Право бути почутим, або право голосу, є одним із ключових принципів процесуальної справедливості. Ним вимірюється повага до особи, до її гідності, причому не тільки під час якогось процесу. Цей принцип є важливим під час вирішення процедурних питань в управлінській сфері. Якщо право особи бути почутою не забезпечується, то не виконується й процесуальна справедливість, значить, будь-який акт чи дія органів публічної влади є нікчемними (М.Білак. З повагою до особи / https://zib.com.ua/ua/print/132873-osnovni_principi).

Суд встановив, що у листі - відповіді від 19.03.2025 за вх.№79/1707 наявна зрозуміла і достатня інформація для можливості подальшого моделювання правомірної поведінки позивача, тому суд за оцінених доказів не встановив протиправних дій ІНФОРМАЦІЯ_1 у відмові в задоволенні рапорту ОСОБА_1 про звільнення з військової служби на підставі підпункту г пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.92 N 2232-ХІІ.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, що відображають, зокрема, втілення принципів адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог.

Верховний Суд у справі № 640/11938/20 зазначає: порушення вимог Закону рішенням чи діями суб`єкта владних повноважень не є достатньою підставою для визнання їх судом протиправними, оскільки обов`язковою умовою визнання їх протиправними є доведеність позивачем порушення його прав та охоронюваних законом інтересів цими діями чи рішенням з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого поданий позов.

Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності (ст.68 Конституції України).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12 червня 2018 року у справі № 826/4406/16, від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18, від 23 грудня 2019 року у справі № 712/3842/17, від 27 лютого 2020 року у справі № 500/477/15-а.

Суд у цій справі за перевірених доводів і оцінених доказів сукупно дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог і відмову у задоволенні адміністративного позову.

VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 2, 5-16, 73-78, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення набирає закон сили відповідноної до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 КАС України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21.

Копію рішення направити сторонам справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ];

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_1 [ АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ].

Рішення суду складене 11.06.2025 (з урахуванням відпустки судді з 02.06.2025).

Суддя Лариса ТРОФІМОВА