Справа № 560/19652/24
Суддя: Шидловський В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/19652/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Шидловський В.Б.

11 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Шидловського В.Б.

суддів: Курка О. П. Боровицького О. А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просив: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо припинення нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.04.2022 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.04.2022 року довічно.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідно до витягу з наказу від 27.05.2020 №101-ОС "Про особовий склад" позивача виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 31.05.2020. Вислуга років станом на 31.10.2020 становить: календарна - 18 років 09 місяців 04 дні; пільгова - 06 років 01 місяць 02 дні; загальна - 24 роки 10 місяців 06 днів.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.07.2023 у справі №560/6654/23, яке набрало законної сили 11.08.2023, зобов`язано Адміністрацію Державної прикордонної служби України оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи, необхідні для призначення пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до вимог пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання вимог зазначеного рішення суду, Адміністрація Державної прикордонної служби України оформила та направила до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області документи про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ.

Листом від 26.01.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача про відсутність підстав для призначення йому пенсії за вислугу років згідно з пунктом "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ, оскільки на день звільнення у ОСОБА_1 немає календарної вислуги років, необхідної для призначення пенсії. Також, рішенням № 77 від 17.01.2024 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, мотивуючи тим, що позивач звільнений із військової служби з 31.05.2020 року, календарна вислуга років для призначення пенсії складає 18 років 09 місяців 04 дні.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року (залишеним без змін Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.09.2024 року) по справі № 560/2641/24, визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 17.01.2024 про відмову у призначенні Позивачу пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та зобов`язано Відповідача призначити, здійснити нарахування та виплату Позивачу з 01.06.2020 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із заявою від 14.10.2024 року про виконання вищезгаданого судового рішення, якою просив призначити, здійснити нарахування та виплату позивачу з 01.06.2020 пенсію за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

28.10.2024 року представника ОСОБА_1 було повідомлено про призначення на виконання рішення суду позивачу пенсії з 01.06.2020 року по 31.03.2022 року.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із Адвокатським запитом № 43/24 від 01.11.2024 року, та просив надати інформацію щодо причин призначення, нарахування та виплати ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» лише в період з 01.06.2020 року по 31.03.2022 року.

11.11.2024 року позивачем було отримано відповідь на адвокатський запит, згідно якої встановлено, що нарахування ОСОБА_1 пенсії з березня 2022 року зумовлено тим, що позивач з 10.03.2022 року був мобілізований та проходить військову службу в Збройних Силах України й по сьогодні.

У зв`язку із зазначеним, позивач звернувся до ГУ ПФУ в Хмельницькій області із повторною Заявою, якою просив здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.04.2022 року довічно.

Відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 05.12.2024 року, в донарахуванні та виплаті позивачу пенсії з 01.04.2022 року відмовлено, та зазначено, що право на подальше отримання пенсії в позивача виникне лише після звільнення з військової служби.

Позивач не погоджуючись з такими діями відповідача, вважає їх протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини у сфері пенсійного забезпечення є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 № 2262-ХІІ.

Згідно пункту "а" статті 12 Закону № 2262-ХІІ право на пенсійне забезпечення на умовах цього закону мають звільнені зі служби особи офіцерського складу, прапорщики і мічмани, військовослужбовці надстрокової служби та військової служби за контрактом.

Частиною першою статті 2 цього Закону встановлено, що військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії, відповідно до цього Закону, призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", "ж" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та шість місяців і більше.

Згідно ч. 2 ст. 2 Закону України № 2262-ХІІ, пенсіонерам з числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі повторного прийняття їх на військову службу до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, службу до Національної поліції, Державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України, Бюро економічної безпеки України, Служби судової охорони, органів та підрозділів цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби України виплата пенсій на час їх служби припиняється. При наступному звільненні із служби цих осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням загальної вислуги років на день останнього звільнення.

Відповідно до ч.3 ст.2 Закону №2262-ХІІ, пенсіонерам із числа військовослужбовців та осіб, які отримують пенсію за цим Законом, у разі призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийняття за контрактом на військову службу чи службу цивільного захисту, в тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту, до Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, органів та підрозділів цивільного захисту під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється. Після звільнення із служби таких осіб виплата їм пенсій здійснюється з урахуванням додаткової вислуги років від часу призову їх на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або повторного прийняття їх на службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, служби цивільного захисту до дня фактичного звільнення. Якщо новий розмір пенсії цих осіб буде меншим за розмір, який вони отримували до призову або повторного прийняття їх на службу, виплата їм пенсій здійснюється у розмірі, який вони отримували до призову або прийняття на службу в особливий період.

Так, ОСОБА_1 відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 "Про загальну мобілізацію", 08.04.2022 року був призваний до лав Збройних Сил України, що підтверджується Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 № 2/13464 від 19.11.2024 року.

Відтак, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що в даному випадку застосуванню підлягають саме частини 3 статті 2 Закону № 2262-ХІІ, яка передбачає продовження нарахування та виплати пенсій військовослужбовцям раніше звільненим з військової служби та призваним на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період до лав Збройних Сил України.

В оскаржуваному рішенні відповідач, посилаючись на те, що ОСОБА_1 на дату призову на військову службу не перебував як одержувач пенсії, зазначає, що в позивача відсутнє право на нарахування та виплату пенсії починаючи з 10.03.2022 року.

Натомість, слід звернути увагу на те, що пенсія за Законом № 2262-ХІІ призначається і виплачується не тільки особам, зазначеним у ст. 2 цього Закону, якщо вони звільнені зі служби. У разі повторного прийняття особи на службу виплата пенсій на час їх служби припиняється. Проте, у разі повторного прийняття особи на службу під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення виплата пенсій не припиняється.

Згідно статті 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-XII, особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення особливого періоду надано і в статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII), якою передбачено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової).

Статтею 1 Закону № 3543-XII визначено, що мобілізація - це комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Відповідно до абзацу четвертого статті 1 Закону № 3543-ХІІ, завданням мобілізації є, зокрема, здійснення комплексу заходів, спрямованих на переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, організацію і штати воєнного часу.

На підставі Указів Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014, від 06 травня 2014 року №454/2014, від 21 липня 2014 року №607/2014 та від 14 січня 2015 року №15/2015, на Україні діяла часткова мобілізація, отже, з 17 березня 2014 року в Україні діє особливий період.

Сама мобілізація не вичерпує завдань особливого періоду, а лише розпочинає його дію. Закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення такого стану, a тому колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що на час виникнення спірних правовідносин в Україні діяв особливий період. (Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №813/1919/16, від 27 березня 2020 року у справі №806/1286/17.)

Аналіз наведеної норми Закону дає підстави стверджувати, що громадяни України які захищають національну безпеку та цілісність нашої держави можуть бути призвані на строкову службу, мобілізовані або прийняті на службу за контрактом, але в будь якому випадку вони мають гарантії захищені законодавством України.

Як встановлено з матеріалів справи та рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.04.2024 року, підставою для призначення позивачу пенсії було звільнення його зі служби.

Тобто позивачу була призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

При цьому, позивачу припинено виплату пенсії у зв`язку з мобілізацією позивача до лав Збройних Сил України.

Оскільки позивач був прийнятий на військову службу за призовом на військову службу під час мобілізації у зв`язку з виникненням кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, то на нього розповсюджується дія частини 3статті 2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо неприпинення виплати пенсії, що вказує на протиправність дій відповідача, які полягали у припиненні нарахування та виплати позивачу пенсії за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 01.04.2022 року.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі №522/23018/16-а.

Як наслідок, порушене право позивача належним чином відновлене у спосіб зобов`язання здійснити донарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії за вислугу років на підставі пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 01.04.2022 року.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно із п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Шидловський В.Б.

Судді Курко О. П. Боровицький О. А.