Справа № 520/2376/25
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 р. Справа № 520/2376/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025, головуючий суддя І інстанції: Горшкова О.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/2376/25

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі ГУ ПФУ в Харківській області, відповідач), в якому просив:

- визнати дії ГУ ПФУ в Харківській області які полягають у зменшенні пенсії ОСОБА_1 яка підлягає виплаті з 40481,11 грн до 29581,32 грн шляхом застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 № 1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.01.2025 протиправними;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 в повному обсязі її нарахування в сумі 40481,11 грн без застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення визначених в пункті 1 постанови Кабінету міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» з 01.01.2025.

07.02.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

05.05.2025 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду провадження у справі зупинено до набрання законної сили рішенням Київського окружного адміністративного суду у справі № 320/2229/25.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про зупинення провадження у справі ОСОБА_1 було подано на неї апеляційну скаргу, в якій апелянт, посилаючись на порушення норм процесуального права і неповне з`ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі № 520/2376/25 не навів обґрунтування такого зупинення, не зазначив, у чому полягає об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи № 320/2229/25. Оскаржувана ухвала не містить мотивування наявності конкретних обставин, що унеможливлюють прийняття судом першої інстанції відповідного рішення з оцінкою наявних фактів і обставини справи. В оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції не конкретизував, які саме обставини, що можуть бути встановлені під час розгляду справи № 320/2229/25, мають суттєве значення для вирішення справи № 520/2376/25.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно з частиною 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розгляд апеляційної скарги проведено в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Харківській області. З 01.02.2022 йому призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) в розмірі 90% грошового забезпечення, як особі яка звільнена з військової служби.

ОСОБА_1 було нараховано пенсію в загальному розмірі 40481,11 грн, до виплати призначено пенсію в розмірі 40481,11 грн. Водночас у січні 2025 року позивач отримав на банківський рахунок пенсію в меншому розмірі - 29581,32 грн.

На особистому прийомі в ГУ ПФУ в Харківській області ОСОБА_1 було надано копії перерахунку пенсії з 01.02.2025 року за пенсійною справою №, відповідно до якого позивачу нараховано пенсію в загальному розмірі 40481,11 грн, а потім застосовано понижуючий коефіцієнт, внаслідок чого фактично виплачено пенсію в розмірі 29581,32 грн з 01.01.2025. Також позивачу було повідомлено, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» (далі Постанова від 03.01.2025 №1) до суми пенсії, що підлягає виплаті позивачу з 01.01.2025 (в розмірі 40481,11 грн), було застосовано спеціальні понижуючі коефіцієнти визначені у пункті 1 Постанови від 03.01.2025 №1, внаслідок чого було знижено суму пенсії, яка виплачується, з 40481,11 грн до 29581,32 грн.

Вважаючи дії відповідача щодо зменшення йому пенсії протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що предметом позову у справі № 320/2229/25 є визнання протиправним та скасування абзацу 1 пункту 1 Постанови від 03.01.2025 №1 в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону № 2262-XII, коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. При цьому саме на підставі оспорюваних норм Постанови від 03.01.2025 №1 позивачу з 01.01.2025 пенсію було обмежено максимальним розміром із застосування коефіцієнтів до відповідних сум перевищення, визначених в пункті 1 Постанови від 03.01.2025 №1, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом. Отже, правовідносини в справі № 520/2376/25 є взаємопов`язаними з правовідносинам в адміністративній справі №320/2229/25, судове рішення в якій безпосередньо вплине на розгляд цієї справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Підстави зупинення провадження у справі визначені статтею 236 КАС України. Перелік цих підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Під неможливістю розгляду справи до вирішення іншої справи слід розуміти те, що обставини, які розглядаються в іншій справі, не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог тощо.

Також об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої полягає в тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Обставини неможливості розгляду справи судом встановлюються у кожному конкретному випадку залежно від предмета позову.

Отже, для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається адміністративним судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі та зазначити чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 420/15146/24.

Колегія суддів зазначає, що підстави для зупинення провадження у справі мають бути не лише законними, але й достатніми, з тим, щоб сам факт зупинення провадження у справі не міг бути інтерпретований як зволікання із розглядом справи та, відповідно, не давав приводів вважати, що під загрозу поставлене саме право на справедливий суд (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), яке включає, зокрема, право на остаточне рішення протягом розумного строку.

Предметом розгляду у цій справі є правомірність дій відповідача, які полягають у застосуванні до пенсії ОСОБА_1 коефіцієнтів, встановлених пунктом 1 Постанови від 03.01.2025 №1. Відтак, предметом доказування в цій справі є правомірність зменшення суми пенсії позивача та наявність або відсутність для цього правових підстав.

При цьому предметом розгляду у справі № 320/2229/25 є визнання протиправним та скасування абзацу 1 пункту 1 Постанови № 1 від 03.01.2025 в частині застосування до осіб, яким пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до Закону № 2262-XII, коефіцієнтів до відповідних сум перевищення пенсії, розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Зупиняючи провадження у справі № 520/2376/25, суд першої інстанції не обґрунтував, які ж саме обставини не можуть бути встановлені в межах цієї справи, натомість можуть бути встановлені в межах справи № 320/2229/25 і матимуть значення у справі № 520/2376/25.

Відповідно до частин 1-3 статті 7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Колегія суддів звертає увагу на сталу практику Верховного Суду з цього питання. Так, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що суди не повинні застосовувати положення нормативно-правових актів, які не відповідають Конституції та законам України, незалежно від того, чи оскаржувались такі акти в судовому порядку та чи є вони чинними на момент розгляду справи, тобто згідно з правовою позицією Верховного Суду такі правові акти (як закони, так і підзаконні акти) не можуть застосовуватися навіть у випадках, коли вони є чинними (постанови від 12.03.2019 у справі № 913/204/18, від 10.03.2020 у справі №160/1088/19; постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.06.2022 у справі № 520/2098/19).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції має об`єктивну можливість розглянути справу № 520/2376/25 без зупинення провадження у справі, оскільки у випадку встановлення того, що положення Постанови від 03.01.2025 № 1 не відповідають нормам Конституції та законів України, суд вправі не застосовувати вказану Постанову навіть з урахуванням того, що станом на даний час вона є чинною, а отже немає підстав для зупинення провадження у справі № 520/2376/25 до набрання законної сили судового рішення у справі № 320/2229/25.

Ухвалюючи це судове рішення, колегія суддів керується положеннями статті 322 КАС України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини, а саме рішенням «Серявін та інші проти України», та пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04) згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищезазначене, дослідивши фактичні обставини та питання права, які лежать в основі цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.

За змістом статті 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права і неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, а тому ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 05.05.2025 підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 236, 294, 312, 320, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05 травня 2025 року по справі № 520/2376/25 - скасувати.

Справу № 520/2376/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін