Справа № 380/11465/25
Суддя: Мричко Наталія Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

12 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої Мричко Н.І., розглянувши в м. Львові в письмовому провадженні заяву керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області про забезпечення позову у справі за позовом Франківської окружної прокуратури м. Львова до Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» про визнання протиправною та скасування ухвали

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Франківської окружної прокуратури м. Львова , місцезнаходження: м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 85 (далі за текстом заявник, позивач) до Львівської міської ради , місцезнаходження: 79006, м. Львів, площа Ринок, 1 (далі за текстом відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати ухвалу Львівської міської ради від 16.05.2024 № 4952 «Про надання ТзОВ «Росанбуд» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13».

Ухвалою від 09.06.2025 суддя прийняла позовну заяву та відкрила провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Одночасно до участі у справі залучила третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» , місцезнаходження: 79035, м. Львів, вул. Зелена, 147 (далі за текстом третя особа).

10.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області про забезпечення позову, у якій заявник просив суд:

- зупинити дію індивідуального акту - ухвали Львівської міської ради від 16.05.2024 №4952 «Про надання ТзОВ «Росанбуд» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13» до набрання законної сили рішенням у даній справі;

- накласти заборони відповідачу - Львівській міській раді здійснювати розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13 Товариство з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» та заборони прийняття рішень (ухвал) щодо надання земельної ділянки на вул. Панаса Мирного, 13 Товариству з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» до набрання законної сили рішенням у даній справі;

- заборони іншим особам вчиняти дії щодо набуття права власності чи права користування на земельну ділянку орієнтовною площею 0,6947 га (у тому числі орієнтовною площею 0,2235 га для облаштування громадського простору (скверу) на вул. Панаса Мирного, 13 для будівництва та обслуговування житлових будинків з приміщеннями громадського призначення та підземними паркінгами.

Заява обґрунтована тим, що ухвалою Львівської міської ради від 16.05.2024 №4952 «Про надання ТзОВ «Росанбуд» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13» надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,6947 га (у тому числі орієнтовною площею 0,2235 га для облаштування громадського простору (скверу) на вул. Панаса Мирного, 13 для будівництва та обслуговування житлових будинків з приміщеннями громадського призначення та підземними паркінгами.

Зазначає, що відповідно до генерального плану м. Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради №3924 від 30.09.2010, така земельна ділянка знаходиться в межах територій існуючих навчальних вищих навчальних закладів, технікумів, профтехучилищ. Заявник вважає, що оскаржуваною ухвалою надано дозвіл на відведення земельної ділянки всупереч вимогам Генерального плану м. Львова, чим порушено частину сьому статті 118 Земельного кодексу України.

Крім цього, продовжує заявник, на вказаній земельній ділянці розташовані нежитлові приміщення загальною площею 990,00 кв.м., що перебувають у власності ТзОВ «Росанбуд». Разом з тим, земельна ділянка щодо якої надано дозвіл на виготовлення проекту відедення має площу 0,6947 га, в тому числі 0,2235 га. Відтак, площа запитуваної земельної ділянки більше ніж в сім разів перевищує загальну плошу будівлі. Також, звертає увагу, що земельна ділянка відводиться не для обслуговування наявної будівлі, а для будівництва та обслуговвування житлових будинків з приміщеннями громадського призначення та підземними паркінгами. Таким чином, на думку заявника, питання про відведення спірної земельної ділянки повинно вирішуватися за результатами земельних торгів.

Наведені обставини свідчать про очевидність ознак протиправності ухвали Львівської міської ради від 16.05.2024 №4952 «Про надання ТзОВ «Росанбуд» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13».

В продовження зазначає, що у разі розгляду Львівською міською радою проекту землеустрою та прийняття рішення про надання ТзОВ «Росанбуд», остання матиме правові підстави для реєстрації майнових прав на земельну ділянку, після чого виконання рішення суду у дані справі буде неможливим. До того ж, набуття та реєстрації майнових прав на землю укладнить захист та відновлення порушення інтересів держави, адже вимагатиме вже не попередження вибуття земельної ділянки, а витребування останньої набувача. Відтак, прийняття рішень міською радою з приводу затвердження проекту відведення земельної ділянки та надання її ТзОВ «Росанбуд» унеможливить виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених інтересів держави, за захистом яких звертається прокурор.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з такого.

Відповідно до приписів частини першої статті 153 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом КАС України) заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно частини першої статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахування наведеного положення КАС України, розгляд заяви керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області про забезпечення позову здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Зазначений перелік способів забезпечення позову є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною першою статті 152 КАС України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Аналіз змісту зазначених норм свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Забезпечення позову це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно з частиною другою статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Згідно з частиною шостою статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

Таким чином, ухвала про забезпечення позову повинна бути судом вмотивована, а саме із зазначенням: 1) висновків про існування обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; 2) в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має із урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх доводів, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

У свою чергу, відповідно до вимог пункту 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Предметом дослідження у межах спірних правовідносин є правомірність ухвали Львівської міської ради від 16.05.2024 № 4952 «Про надання ТзОВ «Росанбуд» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13».

Суд зазначає, що у разі забезпечення цього позову шляхом вжиття заходів забезпечення позову, що полягає у зупиненні дії ухвали Львівської міської ради від 16.05.2024 № 4952 «Про надання ТзОВ «Росанбуд» дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13» - до набрання законної сили рішенням у даній справі, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості і адекватності, збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин та не відповідає інституту забезпечення позову в адміністративному процесі.

Щодо вимоги накласти заборони відповідачу - Львівській міській раді здійснювати розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Панаса Мирного,13 Товариство з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» та заборони прийняття рішень (ухвал) щодо надання земельної ділянки на вул. Панаса Мирного, 13 Товариству з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» до набрання законної сили рішенням у даній справі, фактично така покликана на заборону вчиняти певні дії в майбутньому, а тому не може бути задоволена, оскільки захисту підлягає тільки порушене право (постанова Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі № 6-951цс16).

Щодо заборони іншим особам вчиняти дії щодо набуття права власності чи права користування на земельну ділянку орієнтовною площею 0,6947 га (у тому числі орієнтовною площею 0,2235 га для облаштування громадського простору (скверу) на вул. Панаса Мирного, 13 для будівництва та обслуговування житлових будинків з приміщеннями громадського призначення та підземними паркінгами, суд зазначає, що забезпечення позову у такий спосіб не відповідає меті збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, відтак в цій частині також суд відмовляє в забезпеченні позову.

Верховний Суд у постанові від 11.02.2021 у справі № 640/8742/20 вказав, що положеннями частини другої статті 150 КАС України передбачено забезпечення позову не у випадку наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, а у випадку необхідності докладання значних зусиль та витрат для виконання рішення суду або в поновленні порушених прав, або якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд звертає увагу на те, що заявник не надав доказів існування очевидних ознак протиправності оскаржуваного та порушення прав, свобод або інтересів особи яка звернулась до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю та очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача та третім особам до ухвалення рішення в адміністративній справі за поданим позовом до суду, як і не обґрунтував причин неможливості захисту (поновлення) таких прав та інтересів після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття таких заходів, не розкрив у чому полягає необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому.

Враховуючи те, що судом не встановлено і заявником не доведено, в чому саме невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та захист прав, свобод та інтересів позивача стане неможливим без вжиття таких заходів, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 150, 154, 243, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області про забезпечення позову у справі за позовом Франківської окружної прокуратури м. Львова до Львівської міської ради, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Росанбуд» про визнання протиправною та скасування ухвали - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали суду.

Суддя Мричко Н.І.