Справа № 686/21304/24
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 686/21304/24

Головуючий у 1-й інстанції: Продан Б.Г.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

10 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Боровицького О. А. Курка О. П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся із позовом до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в якому просив: скасувати постанову про адміністративне правопорушення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.04.2025 позов задоволено.

Вирішено скасувати Постанову серії РАП № від 16.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 .

Застосувати до порушника ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, провадження по справі закрити.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Зазначено, що аналогічне правопорушення позивачем уже вчинялося, аналогічна постанова відносно позивача приймалася, при цьому судовим рішенням у справі №686/21305/24 залишено в силі постанову про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2024 винесено постанову серії РАП №, якою ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 340 грн. за недотримання вимог п. 33 ПДР України та Закону України «Про дорожній рух», за здійснення о 11:55 год. в м. Хмельницькому по вул. Героїв Майдану 9/1 зупинки тз Hundai Getz НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з того, що до позивача можливо застосувати ст. 22 КУпАП та обмежитись усним зауваженням, оскільки хоч і в діях позивача наявний формальний склад інкримінованого правопорушення, однак із врахуванням обставин справи, постанову РАП № від 16.05.2024 слід скасувати та оголосити ОСОБА_1 усне зауваження. Провадження по справі закрити.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 № 3353-XII учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.3. ПДР, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 33 ПДР передбачено, що знак 3.34 «Зупинку заборонено» забороняє зупинку і стоянку транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Не поширюється дія знаку на транспортні засоби, що рухаються за встановленими маршрутами; за наявності під знаком 3.34 "Зупинку заборонено" таблички 7.18 "Крім осіб з інвалідністю" на водіїв з інвалідністю, що керують мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», на водіїв, які перевозять пасажирів з інвалідністю, за умови наявності документів, що підтверджують інвалідність пасажира (крім пасажирів з явними ознаками інвалідності).

Отже дія знаку 3.34 в сукупності зі знаком 7.18. не поширюється на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Водій з інвалідністю".

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно матеріалів справи позивач 16.05.2024 о 11:55 год. в м. Хмельницькому по вул. Героїв Майдану 9/1 здійснила зупинки тз Hundai Getz НОМЕР_1 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено» із табличкою 7.18 "Крім осіб з інвалідністю".

При цьому автомобіль Hyundai GETZ номерний знак НОМЕР_1 , який було припарковано в зоні дії знаку 3.34 « 3упинку заборонено», не був позначений знаком «Водій з інвалідністю».

Вказана обставина підтверджується копією дислокації технічних засобів регулювання дорожнього руху по вулиці Героїв Майдану та копіями фотоматеріалів.

Позивач при цьому вказує про те, що має ІІ групу інвалідності, а тому паркування автомобіля не має ознак порушень. Відповідний розпізнавальний знак на авто не прикріпила, так як ним також користується її син. Фактично позивач свою вину у вчиненні даного правопорушення в позові заперечила.

Згідно з пунктом 2.8. Правил дорожнього руху передбачено, що водій з інвалідністю, що керує мотоколяскою або автомобілем, позначеними розпізнавальним знаком Водій з інвалідністю, або водій, що перевозить пасажира з інвалідністю, може відступати від вимог дорожніх знаків 3.1, 3.2 і 3.35 - 3.38, а також знака 3.34 за наявності під ним таблички 7.18.

Таким чином, для можливості відступу від вимог дорожнього знаку 3.34 за наявності під ним таблички 7.18, транспортний засіб позивача має бути позначеним розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю».

Враховуючи, що транспортний засіб позивача не позначений розпізнавальним знаком «Водій з інвалідністю», відповідач правомірно виніс постанову серії РАП № від 16.05.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 .

Крім того колегія суддів враховує, що позивачем уже було допущено аналогічне порушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, при цьому постанова про адміністративне правопорушення залишена в силі за результатами судового розгляду (справа №686/21305/24).

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама її незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

За таких обставин, постанова у справі про накладення адміністративного стягнення серії РАП № від 16.05.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП є правомірною, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині застосування судом першої інстанції ст. 22 КУпАП колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 22 КУпАП встановлено, що при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

Водночас, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (стаття 9 КУпАП).

Отже доцільним є поширення сфери застосування статті 22 КУпАП (звільнення особи від адміністративної відповідальності за малозначності вчиненого правопорушення) не тільки на орган, уповноважений вирішувати справу, але і на суд.

При цьому покарання за адміністративне правопорушення є судовою функцією, а передача законодавцем цих повноважень іншим органам, не свідчить, що суд не є органом, що уповноважений вирішувати справу у розумінні приписів статі 22 КУпАП.

Таким чином, суд вправі застосовувати ст. 22 КУпАП із закриттям провадження у справі, однак таке рішення повинно бути вмотивоване обставинами, які б свідчили про малозначність вчиненого адміністративного правопорушення. Крім того сам позивач заперечує факт вчинення ним правопорушення.

Проте, суд першої інстанції не перевірив наявність підстав, а в матеріалах справи відсутні докази малозначності вчиненого позивачем адміністративного правопорушення.

Суд першої інстанції жодним чином не мотивував застосування ст. 22 КУпАП.

Натомість встановлені апеляційним судом обставини вказують на неодноразові допущення позивачем аналогічного правопорушення, що також виключає можливість застосування ст. 22 КУпАП.

Відтак, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, доводи апеляційної скарги спростовують висновки рішення суду, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління транспорту та зв`язку Хмельницької міської ради задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

В задоволенні позову відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття і не може бути оскаржена відповідно до частини 3 статті 272 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Боровицький О. А. Курко О. П.