Справа № 140/14344/24
Суддя: Шевчук Світлана Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/14344/24 пров. № А/857/11852/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Шевчук С. М.
суддів -Кухтея Р. В.
Носа С. П.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 140/14344/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

місце ухвалення судового рішення м.Луцьк
Розгляд справи здійснено за правиламиспрощеного позовного провадження
суддя у І інстанціїКсензюк А.Я.
дата складання повного тексту рішенняне зазначена

ВСТАНОВИВ:

І. ОПИСОВА ЧАСТИНА

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.11.2024 №, №, №.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 140/14344/24 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В доводах апеляційної скарги вказує, що підставою для проведення перевірки став лист ГУ ДПС у Волинській області від 10.05.2024 Про надання інформації та її документального підтвердження в якому зазначається про надходження інформації від Національного банку України, щодо значних обсягів переказів, між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ р2р-платежів в 2023 році. Цим листом відповідач просив позивача надати пояснення та документальне підтвердження щодо переказів в 2023 році через її рахунок коштів із використанням реквізитів ЕПЗ р2р-ллатежів. До пояснень відповідач просив надати документи про рух коштів по розрахунковим рахункам за 2023 рік з розшифровкою призначення платежу, однак будь якої конкретизації щодо рахунку, установи банку чи номеру розрахунковою рахунку відповідачем не зазначено у даному листі, що позбавило позивача чітко і зрозуміло розуміти відповідне прохання ГУ ДПС у Волинській області.

Позивач вказує, що оскільки вона отримувала різні перекази в 2023 році, на різні рахунки, в різних банківських установах, в т.ч. від свого батька, який проходить військову службу в зоні бойових дій, від своєї матері та сестри, отримувала також грошові кошти від чоловіків з якими перебувала в стосунках, аналогічно робила повернення коштів, які були позичені, то відповідно вона не могла зрозуміти щодо яких саме сум необхідно подати роз`яснення до податкового органу, тому на думку позивача такі дії відповідача позбавляють її можливості надати більш детальну інформацію.

Разом з тим зазначила, що враховуючи, що документальна позапланова невиїзна перевірка була проведена на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, то у наказі про її проведення від 15.08.2024 року обов`язково мало бути посилання на інформацію (лист) від Національного банку України, щодо значних обсягів переказів, між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ р2р-платежів в 2023 році, оскільки пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПКУ чітко передбачає, що така перевірка проводиться виключно після отримання відповідної інформації, проте будь-якої згадки про отримання такої інформації від НБУ наказ про проведення перевірки не містить, незважаючи на те, що Акт Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 №27275-03-20-24-07/ був складений саме на підставі інформації НБУ за 2023 рік.

Стверджує, що єдина інформація, яку можна встановити з наказу №2894-п від 15.08.2024 є ненадання пояснень та доказів на лист ГУ ДПС у Волинській області від 10.05.2024 №1849/12/03-20-24-07, проте цей лист не дає підстав контролюючому органу проводити документальну перевірку позивача на підставі пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України.

Зазначає, що позивач не відмовлявся надати документи, фактично ненадання таких документів відбулося через необізнаність в проведенні перевірки та неконкретизацію відповідачем чіткого переліку документів та інформації, яку необхідно надати контролюючому органу.

Окремо зауважує, що в акті перевірки від 27.09.2024 відповідачем зроблено висновок про отримання позивачем доходів в 2023 році у вигляді грошових переказів від фізичних осіб на загальну суму 998 535 грн. з використанням реквізитів ЕП3 (р2р-платежі), які підлягають декларуванню та які є об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб і військовим збором, однак на думку позивача, отримані платежі в 2023 році не є доходом позивача і не підлягають оподаткуванню. Значна частина коштів була перерахована позивача саме її батьком, який проходить військову службу в зоні бойових дій та на даний час перебуває у полоні, такі кошти ним були перераховані для утримання сім`ї. Відповідач дійшов помилкового висновку, яким відніс такі кошти до інших доходів громадян.

Єдиний дохід, який позивач отримувала у 2023 році є її заробітна плата в розмірі 95 763,57 грн від Горохівської міської ради, з яких було сплачено 17 237,41 грн ПДФО та 1 436,48 грн. військового збору, про що встановлено у акті від 27.09.2024.

Таким чином позивач переконана, що фактично висновки відповідача про порушення позивачем вимог податкового законодавства зроблені лише на підставі інформації від Національного банку України, щодо значних обсягів переказів, між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕП3 р2р-платежів в 2023 році. При цьому, податковий орган не вичинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів. Тобто, контролюючий орган обмежився виключно інформацією про надходження коштів на рахунки без будь-якої перевірки цих фактів.

На підставі вищезазначеного, позивач просить звернути увагу на недостовірність та невідповідність даних, зазначених в Акті перевірки, а також на відсутність чітких доказів формування податкового зобов`язання ОСОБА_1 . Позивач вважає, що результати перевірки є неправомірними і не можуть слугувати підставою для накладення податкових санкцій.

Просить суд урахувати, що з матеріалів справи неможливо встановити, чи отримані позивачем в 2023 р. грошові перекази від фізичних осіб з використанням електронних платіжних засобів в розмірі 998 763.57 грн. є доходами, у розумінні ПК України, що підлягають декларуванню та в подальшому оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб і військовим збором.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач в особі її представника повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що:

-під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури проведення документальної невиїзної перевірки та оформлення акта такої перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності;

-під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), а саме обсяг зарахувань на банківські рахунки позивача склав 998 535,00 грн.

P2P-платежі (з англ. person-to-person) це грошові перекази фізичних осіб з карти на карту. P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.

Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 998 535,00 грн. у вигляді інших доходів. В перевірки податковим органом встановлено, що у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 по платнику податків доходи у сумі 998 535,00 грн., що надійшли на її банківські рахунки, не задекларовані. Враховуючи це та факт ненадання позивачем жодних первинних документів з приводу одержання такої суми коштів, податковий орган цілком слушно вказав на порушення пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.179.7 ст.179 ПК України, у зв`язку з отриманням платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 998 535,00 грн. від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), в результаті чого не був нарахований та сплачений за 2023 рік податок на доходи фізичних осіб у розмірі 179 736,30 грн. (998 535,00 грн. х 18 % = 179 736,30 грн.) та військовий збір у розмірі 14 978,02 грн. (998 535,00 грн. х 1,5% = 14 978,02 грн.);

-з урахуванням обставин неподання позивачем декларації щодо обсягу отриманого доходу за 2023 рік до позивача за порушенняпп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1,пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України згідно зп.120.1 ст.120 Податкового кодексу України правомірно було застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ГУ ДПС у Волинській області відповідно до наказу від 15.08.2024 №2894-п та повідомлення про проведення позапланової невиїзної перевірки №942 від 15.08.2024 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 (а.с.11).

За результатами проведеної перевірки було складено акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки від 27.09.2024 №27275-03-20-24-07/ (а.с.12-16).

Згідно висновків акту перевірки податковим органом встановлено порушення платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 :

- пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.176.1 ст.176, п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами і доповненнями), а саме: неподання податкової декларацій про майновий стан і доходи за 2023 рік;

- пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168 та п.167.1 ст.167 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), а саме: заниження загального річного оподатковуваного доходу внаслідок не декларування грошових коштів, які надійшли від фізичних осіб на банківський рахунок із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у сумі 998 535,00 грн., в результаті визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб за 2023 рік на суму 179 736,30 грн.;

- пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, пп.163.1.1 п.163.1 ст.163, пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.1.2, пп.1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), в результаті визначено суму податкових зобов`язань з військового збору на суму 14 978,02 грн.

На підставі зазначеного акту ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкові повідомлення-рішення:

- від 05.11.2024 № щодо виявлення порушень пп. 164.2.20 п. 164.2 ст . 164, пп. 168.2.1 п.168.2 ст. 168 та п. 167.1. ст. 167 ПК України, яким збільшено податкове зобов`язання на 179 736 грн та встановлено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 17 973,63 грн;

- від 05.11.2024 № щодо виявлення порушень пп. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162. пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163. пп. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, пп. 1.2, пп.1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, яким збільшено податкове зобов`язання на 14 978,02 грн та встановлено грошове зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 1 497,80 грн;

- від 05.11.2024 № щодо виявлення порушень пп. 49.1 8.4 п. 49.18 п.49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 340 грн.

Позивач, вважає оскаржувані податкові повідомлення-рішення протиправними у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі по тексту - ПК України).

Щодо доводів скаржника, які стосуються порушення вимог з приводу формування запиту про надання інформації, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до листа ДПСУ №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 (вхідний ГУ ДПС №1083/8 від 27.03.2024) у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 платник податків ОСОБА_1 окрім отриманих доходів, обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, фактично отримувала доходи від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у розмірі 998 535,00 грн, з яких не сплачено податок з доходів фізичних осіб та військовий збір.

Цим листом також визначено, що при опрацюванні зазначеної інформації слід забезпечити направлення/вручення платникам податків повідомлень про обов`язок подання декларації про майновий стан та доходи за звітний (податковий) рік та залучення до декларування зазначених платників податків, а у разі неподання декларацій забезпечити одержання від згаданих платників податків - фізичних осіб відповідних пояснень та їх документального підтвердження згідно з положеннями п. 73.3 ст. 73 ПК України та у разі підтвердження фактів порушень вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на органи ДПС, забезпечити залучення таких платників податків до декларування одержаних доходів, а у разі невиконання платниками податків податкового обов`язку - здійснення контрольно-перевірочних заходів з урахуванням вимог та обмежень, встановлених Кодексом.

Судом першої інстанції установлено та не спростовано скаржником те, що ГУ ДПС у Волинській області направило на адресу позивача лист від 10.05.2024 №1849/12/03-20-24-07 у зв`язку з ймовірним порушенням норм законодавства в частині ненадання податкової декларації та не включення суми доходів до загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік. Судом апеляційної інстанції також установлено, що надісланий запит №1849/12/03-20-24-07 від 10.05.2024 містить підстави для надіслання такого листа, із зазначенням інформації, яка це підтверджує, перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати, а також печатку контролюючого органу.

Натомість надісланий на адресу фізичної особи ОСОБА_1 письмовий запит податкового органу №1849/12/03-20-24-07 від 10.05.2024, залишений платником податків без відповіді і реагування. З матеріалів справи убачається, що не є спірною та обставина з приводу того, що позивач не надав ні до, ні під час, ні після перевірки жодних пояснень і документів у відповідь на запит податкового органу від 10.05.2024 №1849/12/03-20-24-07.

Колегією суддів ураховано, що фізична особа відкриваючи банківські рахунки зобов`язана знати про стан усіх відкритих нею банківських рахунків на які у 2023 році надходили кошти, доводи позивача про те, що відсутність конкретизації рахунків, установ банку та номеру розрахункового рахунку у вказаному листі запиті позбавило позивача можливості чітко зрозуміти, яку інформацію необхідно було надати на такий лист не є тими обставинами наявність яких була перешкодою в реалізації позивачем обов`язку визначеного п. 44.1, 44.3 ст. 44, пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73, п.85.2 ст.85 ПК України.

Позаяк, згідно п. 44.1, 44.3 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 ст. 44 ПК України, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків.

Відповідно до пп. 73.3.3 п. 73.3 ст. 73 ПК України платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У відповідності до п.85.2 ст.85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Окрім того, отримавши акт перевірки та звернувшись до суду з позовом про оскарження винесених податкових повідомлень рішень, позивач достеменно була обізнана із змістом виявленого порушення та не була позбавлена можливості надати відповідачу та суду первинні документи на підтвердження обставин, що отримані позивачем у період 2023 року суми кошти на її рахунки не були її доходом, який підлягає оподаткуванню.

Водночас про існування відповідного документального підтвердження позивач не зазначила ні при зверненні до суду з відповідним позовом, ні під час розгляду справи як в суді першої так і апеляційної інстанцій, що вказує на неспроможність позивача документально спростувати висновки податкового органу про отримання нею у 2023 році доходів, без їх належного обліку, звітності і оподаткування.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу відсутності підстав та порушення процедури проведення перевірки, то як слідує з матеріалів справи підставою для проведення перевірки позивача слугував лист Державної податкової служби України №8651/7/99-00-24-01-02-07 від 26.03.2024 та інформація, надана Національним банком України щодо значних обсягів переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) у 2023 році.

Згідно положень пп.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Відповідно до положень п.75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з пп.78.1.1 п.78.1 ст.78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до положень п. 79.1, 79.2 ст.79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом. Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Таким чином, вказані обставини обґрунтовано стали підставою для прийняття відповідачем наказу від 15.08.2024 №2894-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1 п.78.1 ст.78, ст.79 ПК України, яким вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з 18.09.2024 року тривалістю 5 робочих днів. Визначено провести перевірку з питань подання до органів ДПС декларації про майновий стан та доходи за період з 01.01.2023 по 31.12.2023, з метою дослідження питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог податкового законодавства (а.с.11).

Положеннями пункту 42.2 ст.42 ПК України встановлено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно з положеннями пункту 42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

Відповідачем повідомлено позивача про проведення перевірки, шляхом надіслання копії наказу на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Позивачем не надано суду доказів, які б спростували факт його належного повідомлення контролюючим органом про проведення позапланової невиїзної перевірки, а тому з урахуванням наведених вище доказів, суд приходить до висновку про безпідставність твердження позивача про те, що ненадання ним документів контролюючому органу відбулося через необізнаність в проведенні перевірки.

За вимогами абзацу другого пункту 79.2 статті 79 ПК України, у разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Документальну позапланову невиїзну перевірку позивача розпочато 18.09.2024, тобто з дотриманням тридцятиденного терміну від дати надсилання йому повідомлення і копії наказу, з урахуванням чого суд констатує, що посадовими особами відповідача були виконані всі умови пункту 79.2 ст.79 ПК України, що надавало їм право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки позивача.

Відповідно до положень підпункту 75.1.2. пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).

27.09.2024 ГУ ДПС у Волинській області складено Акт №27275-03-20-24-07/ Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог чинного законодавства за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 (а.с.12-16).

Вищевказаний акт перевірки, в якому міститься вказівка про те, що у випадку незгоди з висновками перевірки, чи фактами і даними, викладеними у ньому, платник податків може потягом 10 робочих днів подати свої заперечення та/або додаткові документи.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що під час розгляду цієї справи судом не встановлено порушень процедури проведення документальної невиїзної перевірки та оформлення акта такої перевірки, які б могли вплинути на кінцевий результат розгляду відповідачем питання про притягнення позивача до відповідальності.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги з приводу того, що висновки акту перевірки, зроблені на підставі даних контролюючого органу, а не первинних документів, то колегія суддів зазначає таке.

З матеріалів справи та відзиву на позовну заяву убачається, що документальну невиїзну перевірку позивача відповідач провів на підставі відомостей Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023, щодо позивача, відомостей про відсутність поданих до органів ДПС даною особою податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік, а також інформації НБУ про надходження на банківські рахунки позивача у 2023 році грошових коштів у загальній сумі 998 535,00 грн., при цьому як установлено судом вище позивачем ні під час, ні після завершення перевірки не було надано податковому органу жодних пояснень щодо джерела походження зазначених коштів та правову підставу їх отримання, як не надано і жодних документів, які б підтверджували підстави отримання позивачем вказаної суми грошових коштів від фізичних осіб на його банківські рахунки та не здійснення їх декларування, не зважаючи на те, що як до початку перевірки, так і під час її проведення позивачу направлявся відповідний запит податкового органу.

При цьому колегія суддів вважає хибними твердження позивача з приводу того, що саме контролюючий орган має доводити, що отримані позивачем кошти на картковий рахунок є доходом, позаяк відповідно до ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

За змістом статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб та відповідно військового збору серед іншого є:

162.1.1. фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

162.1.2. фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

Згідно п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний:

16.1.1. стати на облік у контролюючих органах в порядку, встановленому законодавством України;

16.1.2. вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів;

16.1.3. подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів;

16.1.4. сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи;

16.1.5. подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи з обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування (податкових зобов`язань), первинні документи, регістри бухгалтерського обліку, фінансову звітність, інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків та зборів. У письмовій вимозі обов`язково зазначаються конкретний перелік документів, які повинен надати платник податків, та підстави для їх надання;

16.1.6. подавати контролюючим органам інформацію, відомості про суми коштів, не сплачених до бюджету в зв`язку з отриманням податкових пільг (суми отриманих пільг) та напрями їх використання (щодо умовних податкових пільг - пільг, що надаються за умови використання коштів, вивільнених у суб`єкта господарювання внаслідок надання пільги, у визначеному державою порядку);

16.1.7. подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством;

16.1.8. виконувати законні вимоги контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів з питань оподаткування та митної справи і підписувати акти (довідки) про проведення перевірки;

16.1.9. не перешкоджати законній діяльності посадової особи контролюючого органу під час виконання нею службових обов`язків та виконувати законні вимоги такої посадової особи;

16.1.10. повідомляти контролюючим органам за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації);

16.1.11. повідомляти контролюючі органи про зміну місцезнаходження юридичної особи та зміну місця проживання фізичної особи - підприємця;

16.1.12. забезпечувати збереження документів, пов`язаних з виконанням податкового обов`язку, протягом строків, установлених цим Кодексом.

Базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб згідно п. 164.1 ст. 164 ПК України є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Стаття 165 ПК України визначає перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Як наслідок, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме на позивача, як платника податків покладається обов`язок доведення того, що отримані нею кошти у період 2023 року не є доходом та об`єктом оподаткування відповідно до ст. 165 ПК України

Натомість позивач не спростувала належними доказами відомостей, відображених контролюючим органом у вказаному вище листі та акті перевірки з приводу того, що отримані на рахунки позивача кошти у період 2023 року не є його доходом який підлягає оподаткуванню згідно ст. 165 ПК України.

Також колегія суддів відхиляє твердження позивача про те, що податковий орган не вчинив належних дій з метою перевірки походження вказаних коштів, встановлення осіб, які їх перераховували, не встановив рахунки, з яких надходили ці кошти, та не звертався до банківських установ щодо розкриття банківської таємниці з метою встановлення походження цих коштів, оскільки, такі обставини не спростовують факту відображеного в інформації НБУ щодо надходження вищевказаних сум грошових коштів на банківські рахунки, які належать саме позивачу, а не будь-яким іншим особам.

Що стосується доводів скаржника з приводу суті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, то колегією суддів ураховано таке

Відповідно допп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно зпп.162.1.1 п.162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно допп.163.1.1 п.163.1 ст.163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. А запп.163.1.2 цього ж пункту об`єктом оподаткування резидента є доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно доп.164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом. Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця. Загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності згідно із статтею 177 цього Кодексу, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність згідно із статтею 178 цього Кодексу.

За правиламипп.164.2.20 п.164.2 ст.164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу. Відповідно до п.164.3 ст.164 ПК України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Відповідно допп.168.2.1 п.168.2 цієї статті, платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно п.167.1 ст.167 ПК України ставка податку становить 18% бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Під час податкової перевірки за відомостями наданими у встановленому порядку Національним банком України встановлено, що у 2023 році наявні значні обсяги переказів між рахунками фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі),а саме обсяг зарахувань на банківські рахунки позивача склав 998 535,00 грн.

P2P-платежі (з англ. person-to-person) це грошові перекази фізичних осіб з карти на карту. P2P-транзакції зазвичай використовуються для оплати послуг або покупок у приватних продавців на онлайн-ринках, також такі платежі можуть використовуватися і для переказів коштів з іншою метою.

Разом з тим, поповнення рахунків однієї фізичної особи з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), різними фізичними особами у значному обсязі та за відсутності в отримувача належного документального обґрунтування підстав для одержання таких грошових коштів свідчить про отримання фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році доходів в розмірі 998 535,00 грн. у вигляді інших доходів.

За даними акту перевірки податковим органом встановлено, що у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 по платнику податків доходи у сумі 998 535,00 грн., що надійшли на її банківські рахунки, не задекларовані.

Враховуючи факт ненадання позивачем жодних первинних документів, які б свідчили що отримані на рахунки позивача кошти у період 2023 року не є його доходом який підлягає оподаткуванню згідно 165 ПК України, відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення позивачем пп.164.2.20 п.164.2 ст.164, пп.168.2.1 п.168.2 ст.168, п.179.7 ст.179 ПК України, у зв`язку з отриманням платником податків-фізичною особою ОСОБА_1 у 2023 році грошових коштів у сумі 998 535,00 грн. від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), в результаті чого не був нарахований та сплачений за 2023 рік податок на доходи фізичних осіб у розмірі 179 736,30 грн. (998 535,00 грн. х 18 % = 179 736,30 грн.).

Крім того доходи, визначені ст.163 ПК України є об`єктом оподаткування військовим збором, ставка якого становить 1,5 % від об`єкта оподаткування (п.161 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України).

Як наслідок податковим органом зроблено правомірні висновки про наявність підстав для нарахування за період 2023 року військового збору у розмірі 14 978,02 грн. (998 535,00 грн. х 1,5% = 14 978,02 грн.).

Крім того судом установлено, що відповідно до пп.16.13 п.16.1 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Пунктом 49.1 статті 49 ПК України передбачено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно зпп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Відповідно доп.179.1 ст.179 ПК України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Натомість отримавши у 2023 році доходи позивач вказаного обов`язку не виконав та не надав контролюючому органу декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) за період 2023 року.

Як наслідок, відповідач правомірно застосував до позивача штраф у розмірі 340,00 грн. за порушенняпп.16.1.3 п.16.1 ст.16, п.49.1,пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України згідно зп.120.1 ст.120 Податкового кодексу України.

Підсумовуючи викладене оскаржувані податкові повідомлення-рішення є такими, що прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, обґрунтовано, добросовісно та розсудливо.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.

Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі № 140/14344/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Шевчук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос