Справа № 560/1718/25
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/1718/25
РІШЕННЯ

іменем України

11 червня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в задоволенні рапорту від 09.05.2024 щодо його звільнення з військової служби, викладене у листі від 10.11.2024 №1561/3566, зобов`язати повторно розглянути рапорт про звільнення з військової служби. В обґрунтування позову зазначає, що засобами поштового зв`язку подав командиру військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення його з військової служби згідно з підпунктом "г" п. 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" (у зв`язку з перебуванням на його утриманні трьох дітей віком до 18 років) Вказує на те, що відповідач протиправно відмовив у задоволенні рапорту, оскільки ним був наданий весь пакет необхідних документів.

У відзиві військова частина НОМЕР_1 просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що позивач не надав жодного документу із зазначенням свого батьківства або рішення суду про встановлення факту перебування дитини/дітей на його утриманні. Також звертає увагу на те, що на цей час ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка значена серед дітей, не підпадає під визначення "дитина до 18 років", оскільки їй уже виповнилось 18 років.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 09.05.2024 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення його з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом «г».

До рапорту позивач додав такі документи: копії паспорта ОСОБА_3 ; картки платника податків ОСОБА_3 ; витяг з Реєстру на ОСОБА_3 , номер витягу 2023/010314091; копію свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 30.12.2023, паспорта ОСОБА_4 ; копію картки платника податків ОСОБА_4 ; витяг з Реєстру щодо ОСОБА_4 номер витягу 2024/000769866, копію свідоцтва про народження Єкатерини Мейхер серія НОМЕР_3 від 11.07.1988, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №4; рішення суду про розірвання шлюбу від 30.08.2013, свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_4 від 10.2014, рішення суду про розірвання шлюбу від 14.11.2018, копію свідоцтва про багатодітну родину серія НОМЕР_5 від 01.02.2024, свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 18.01.2007, витяг з Реєстру на Ксенію Папу номер витягу 2024/003460891, свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 від 01.06.2009, витяг з Реєстру на ОСОБА_5 номер витягу 000, свідоцтва про народження серія НОМЕР_8 від 15.10.2014, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_2 №6806- від 07.04.2023, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_6 №6806-700Ц57513 від 07.04.2023, копія довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_7 №6806- від 07.04.2023, довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи на ОСОБА_8 №6806- від 07.04.2023, довідки про спільне проживання з дружиною та дітьми №146 від 19.04.2024, довідки про несплату аліментів на утримання неповнолітніх дітей щодо ОСОБА_9 №19.27:11005 від 01.04.2024, довідки про несплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини щодо ОСОБА_10 №19.27/12731 від 15.04.2024.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 у справі №560/9692/24 визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невирішення рапорту ОСОБА_1 від 09.05.2024. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_1 від 09.05.2024 про звільнення з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" за підпунктом «г» у зв`язку з перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох дітей віком до 18 років, та повідомити ОСОБА_1 про результати розгляду.

На виконання рішення суду командування військової частини НОМЕР_1 розглянуло рапорт позивача, за результатами чого прийняте рішення про відмову у його задоволенні через відсутність необхідних документів та копій документів, наявність яких передбачена діючим законодавством. У повідомленні зазначається також перелік документів, які необхідно надати до рапорту для вирішення питання звільнення зі служби.

Відповідно до ч. 1 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Згідно з частинами другою, четвертою статті 2 Закону проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби під час дії воєнного стану через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) Пунктом 4 ч. 3 ст. 26 Закону передбачено, що військовослужбовці звільняються з військової служби через перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Пункт 233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 №1153/2008 (далі Положення № 1153/2008) передбачає, що військовослужбовці, які бажають звільнитись з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Частиною третьою статті 11 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III "Про охорону дитинства" (далі - Закон № 2402-III) встановлено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом частин першої та другої статті 15 Закону № 2402-III дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. За приписами частин першої третьої статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною першою статті 260 Сімейного кодексу України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до статті 265 Сімейного кодексу України баба, дід зобов`язані утримувати своїх малолітніх, неповнолітніх внуків, якщо у них немає матері, батька або якщо батьки не можуть з поважних причин надавати їм належного утримання, за умови, що баба, дід можуть надавати матеріальну допомогу. Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (частина перша статті 268 Сімейного кодексу України).

Проаналізувавши наведені норми у подібних правовідносинах (звільнення з військової служби під час воєнного стану у зв`язку з перебуванням у військовослужбовця на утриманні трьох і більше дітей), Верховний Суд у постанові від 14.12.2023 у справі №160/11228/23 дійшов правового висновку про те, що військовослужбовець, перебуваючи у шлюбі, має право на участь у вихованні дітей його дружини (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо у дітей немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, сформульованої у вказаній вище постанові, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, покладений саме на батьків дитини.

Згідно зі ст. 260 Сімейного кодексу України вітчим, якій проживає однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, має право брати участь у їх вихованні.

Водночас прямого обов`язку утримувати падчерку/пасинка у позивача відповідно до Сімейного законодавства немає. Зазначене право може бути реалізоване особою добровільно, однак якщо такі обставини покладаються в основу наміру отримати право на звільнення з військової служби, особа повинна довести, що саме вона здійснює утримання неповнолітніх дітей, які не є її рідними дітьми, а у останніх відсутні особи (коло яких визначене законом), які б могли надавати дитині/дітям таке утримання. Сам факт спільного проживання чоловіка з матір`ю дитини/дітей, навіть за наявності зареєстрованого шлюбу, а також спільного проживання з дітьми, не створює автоматичної підстави для звільнення військовослужбовця зі служби.

Водночас, зі змісту наданих відповідачу документів не вбачаються ті, що прямо підтверджують не лише спільне проживання позивача з неповнолітніми дітьми, але і те, що саме він здійснює їх утримання за відсутності інших осіб, на яких відповідно до закону покладається такий обов`язок, у тому числі але не виключно рішення суду про встановлення факту утримання трьох неповнолітніх дітей.

Наявні у справі документи свідчать про те, що військовою частиною рапорт позивача був розглянутий, надані ним документи досліджені та проаналізовані, документи, які не були подані, однак які могли підтвердити підставу для звільнення, зазначені у наданому позивачу повідомленні про прийняте рішення ( виділені по тексту)

З огляду на це, рішення, яке було прийняте відповідачем за наслідками розгляду рапорту позивача, не виходить за межі вимог закону та наданих відповідачу повноважень.

Відповідачем, крім того, надані докази того, що позивач вважається таким, що самовільно залишив військову частину ( витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, дата реєстрації матеріалів 18.11.2024; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 06.11.2024 № 313, витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.11.2024 № 309) Зазначена обставина, підтверджена вказаними доказами, фактично унеможливлює звільнення позивача за підставою, на яку він покликався у своєму рапорті.

Крім того судом встановлено, що на час звернення до суду з цим позовом одна з дітей дружини позивача - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 досягла 18 - річного віку, відтак не є дитиною до 18 років.

З огляду на вказане, відповідачем доведено правомірність дій щодо розгляду рапорту позивача, відтак позов не є обґрунтований та не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 11 червня 2025 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_9 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 (польова пошта, АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_10 )

Головуючий суддя І.С. Козачок