Справа № 260/4525/24
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 260/4525/24 пров. № А/857/10506/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Носа С. П.,

суддів Гінди О. М., Шевчук С. В.;

за участю секретаря судового засідання Демидюк О. В.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі № 260/4525/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лайт Вуд» до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя у І інстанції: Гаврилко С. Є.;

час ухвалення рішення: не зазначено;

місце ухвалення рішенням: м. Ужгород;

дата складення повного тексту рішення: 14.02.2025,

ВСТАНОВИВ:

11 липня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайт Вуд» (далі позивач, ТОВ «Лайт Вуд», Товариство) звернулося у Закарпатський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Закарпатській області, контролюючий орган), в якому з врахуванням заяви про зміну предмету позову просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №7340/07-16-07-06 від 24.07.2024, прийняте ГУ ДПС у Закарпатській області.

Позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що 03 жовтня 2022 року між ТОВ «Лайт Вуд» та нерезидентом - S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) було укладено договір купівлі-продажу №1/10-2022, предметом якого було продаж обрізних пиломатеріалів з деревини бука; напівфабрикатів: заготовок струганих із заокругленими гранями для вішалок одягу; виробів з деревини бука: нижній елемент (поперечний) вішалок для одягу круглої форми. На виконання умов вказаного договору, ТОВ «Лайт Вуд» експортувало товар згідно митних декларацій. За даним договором купівлі-продажу №1/10-2022 від 03 жовтня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайт Вуд» було поставлено нерезиденту S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) товар на загальну суму 133 183,38 Євро. Нерезидентом - «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) здійснено оплату на загальну суму 51642,87 Євро. Заборгованість S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) перед ТОВ «Лайт Вуд» за поставлений товар становила 81540,61 Євро. Також, ТОВ «Лайт Вуд», як постачальником продукції, 28 січня 2020 року було укладено з нерезидентом - компанією «Transit-UA» (Словаччина), як покупцем, договір поставки № 1. Відповідно до умов даного договору ТОВ «Лайт Вуд» взяло на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця дрова паливні твердолистих порід, пиломатеріали та напівфабрикати, а компанія «Transit-UA s.r.o.» - сплатити за цей товар. На виконання даного договору компанією «TRANSIT-UA s.r.o.» було сплачено на користь ТОВ «ЛАЙТ ВУД» суму авансових платежів у розмірі 94015,47 Євро, в тому числі комісія банку у сумі 50 Євро, що підтверджується випискою з банківського рахунку ТОВ «ЛАЙТ ВУД». Позивачем не було поставлено компанії «Transit-UA» (Словаччина) товар. Борг за авансами платежами перед компанією «Transit-UA» (Словаччина) становив 94015,47 Євро. Для врегулювання відносин в позасудовому порядку між ТОВ «ЛАЙТ ВУД», компанією «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) було укладено чотири договори уступки права вимоги: від 19.12.2022 №01/12-22, від 09.02.2023 №02/02-23, від 05.03.2023 №03/03-23 та від 15.04.2023 №04/04-23. За умовами даних трьохсторонніх договорів ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник), борг по якому виник за несплачений товар по договору від 03 жовтня 2022 року №1/10, укладеному між ТОВ «Лайт Вуд» та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» на загальну суму 81540,61 Євро. Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Лайт Вуд» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні операцій з експорту товарів за контрактами від 08.02.2022 №08-02-22 та від 03.10.2022 №1/10-2022, за результатами якої складено акт від 29 березня 2024 року за №3931/07-16-07-06-04/39336019 та на підставі висновків вказаного акту перевірки з урахуванням рішення Державної податкової служби України від 27 червня 2024 року №19816/6/99-00- 06-01-02- 06 прийнято податкове повідомлення-рішення №7340/07-16- 07-06. Позивач не погоджується з прийнятим рішенням відповідача та вважає, що відповідно до укладених договорів, порушень валютного законодавства вдалось уникнути. Також, Товариство звертає увагу на те, що заборона зарахування зустрічних вимог застосовується виключно до операцій з експорту товарів, щодо яких застосовано режим експортного забезпечення, а також на те, що резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідки у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених статтею 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області від 24 липня 2024 року № 7340/07-16-07-06.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС у Закарпатській області подало апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована наступним. Перевіркою встановлено, що фірма Transit-UA s.r.o. (Словаччина) є самостійним контрагентом позивача, з яким здійснюються господарські операції. До перевірки ТОВ «Лайт Вуд» не надано жодних підтверджуючих документів щодо виникнення та наявності кредиторської заборгованості перед фірмою Transit-UA s.r.o. (Словаччина) з липня 2019 року по березень 2023 року, крім фільтрованої виписки з 01.09.2022 по 15.03.2024 щодо зарахування коштів у сумі 15000 Євро 30.09.2022 та 5000 Євро 02.09.2022 по договору №1 від 28.01.2020, про що прямо зазначено в акті перевірки. Судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що надані до перевірки документи не давали можливості підтвердити взаємозалік зустрічних однорідних вимог між ТОВ «Лайт Вуд» та S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія). Документи, які надані Товариством до суду першої інстанції, зокрема, заяви в порядку ст.601 ЦК України про зарахування зустрічних однорідних вимог та акти зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог ні до уповноваженої банківської установи (для завершення валютного нагляду за дотриманням граничних строків розрахунків за операціями), ні під час проведення перевірки, ні до заперечень на акт перевірки, ні до скарги на податкове повідомлення-рішення, ні до позовної заяви Товариством не надавалися. Контролюючий орган вважає, що згідно договорів уступки права вимоги відбулася передача права вимоги від ТОВ «Лайт Вуд» до фірми Transit-UA s.r.o. (Словаччина), але не здійснено фактичну передачу боргу. Крім того слід звернути увагу на те, що відповідно до пункту 14-6 Постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року за № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Підпунктом 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням нерезидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу ІІІ цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Апелянт звертає увагу, що відповідно до пункту 21 Постанови Правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» протягом дії воєнного стану інші нормативно-правові акти Національного банку України діють у частині, що не суперечать цій постанові. Відтак, норми підпункту 5 пункту 10 розділу ІІІ Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням нерезидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7, які дозволяють здійснити завершення валютного нагляду зарахуванням зустрічних однорідних вимог в період запровадження воєнного стану не діють, що стало підставою прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідачем.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги є безпідставними. Тому, з підстав, викладених у відзиві, просить апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив відмовити в її задоволенні.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 03 жовтня 2022 року між ТОВ «Лайт Вуд» та нерезидентом - S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) було укладено договір купівлі-продажу №1/10-2022, предметом якого було продаж обрізних пиломатеріалів з деревини бука; напівфабрикатів: заготовок струганих із заокругленими гранями для вішалок одягу; виробів з деревини бука: нижній елемент (поперечний) вішалок для одягу круглої форми.

На виконання умов вказаного договору, ТОВ «Лайт Вуд» експортувало товар згідно наступних митних декларацій: UA305130/2022/036370 від 08.10.2022 на суму 9954,19 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 05.04.2023; UA305130/2022/038310 від 22.10.2022 на суму 9954,75 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 19.04.2023; UA990U7 від 29.11.2022 на суму 10776,38 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 27.05.2023; UA52 U1 від 03.12.2022 на суму 11566,87 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 31.05.2023; UA46 U9 від 14.12.2022 на суму 10777,80 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 11.06.2023; UA12 U0 від 09.01.2023 на суму 10777,80 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 07.07.2023; UA74 U7 від 03.02.2023 на суму 10777,80 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 01.08.2023; UA16 U1 від 17.02.2023 на суму 10180,47 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 15.08.2023; UA98 U4 від 03.03.2023 на суму 10777,80 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 29.08.2023; UA64 U7 від 17.03.2023 на суму 7592,64 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 12.09.2023; UA38 U1 від 05.04.2023 на суму 9089,43 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 01.10.2023; UA81 U1 від 23.04.2023 на суму 10682,31 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 19.10.2023; UA11 U0 від 03.05.2023 на суму 10275,24 Євро, граничний строк надходження валютної виручки 29.10.2023.

За даним договором купівлі-продажу №1/10-2022 від 03 жовтня 2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Лайт Вуд» було поставлено нерезиденту S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) товару на загальну суму 133183,38 Євро.

Нерезидентом - «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) здійснено оплату на загальну суму 51642,87 Євро. Заборгованість S.C. CH Industrial Prod S.R.L. (Румунія) перед ТОВ «Лайт Вуд» за поставлений товар становила 81540,61 Євро.

Також, ТОВ «Лайт Вуд», як постачальником продукції, 28 січня 2020 року було укладено з нерезидентом - компанією «Transit-UA» (Словаччина), як покупцем, договір поставки № 1.

Відповідно до умов даного договору ТОВ «Лайт Вуд» взяло на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця дрова паливні твердолистих порід, пиломатеріали та напівфабрикати, а компанія «Transit-UA s.r.o.» - сплатити за цей товар.

На виконання даного договору компанією «TRANSIT-UA s.r.o.» було сплачено на користь ТОВ «ЛАЙТ ВУД» суму авансових платежів у розмірі 94015,47 Євро, в тому числі комісія банку у сумі 50 Євро, що підтверджується випискою з банківського рахунку ТОВ «ЛАЙТ ВУД», які були зараховані на валютний рахунок позивача, а саме: 1) згідно платіжної інструкції №1 від 12.08.2022 на суму 10000 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 18-TR/RO 10.08.2022; 2) згідно платіжної інструкції №1 від 23.08.2022 на суму 15000 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 19-TR/RO 23.08.2022; 3) згідно платіжної інструкції №1 від 02.09.2022 на суму 5000 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 20-TR/RO 31.08.2022; 4) згідно платіжної інструкції №1 від 30.09.2022 на суму 15000 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE-PROFORMA 21-TR/RO 29.09.2022; 5) згідно платіжної інструкції №17345 від 28.12.2022 на суму 10767,80 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 22-TR/RO 23.12.2022; 6) згідно платіжної інструкції №12754 від 13.01.2023 на суму 10767,80 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 01-TR/RO 11.01.2023; 7) згідно платіжної інструкції №20890 від 06.02.2023 на суму 10767,80 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 03-TR/RO 31.01.2023; 8) згідно платіжної інструкції №18101 від 17.03.2023 на суму 7582,64 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S. R. O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 05-TR/RO 16.03.2023; 9) згідно платіжної інструкції №11469 від 30.03.2023 на суму 9079,43 Євро, зарахування коштів від TRANSIT-UA S.R.O. (Словаччина) INVOICE PROFORMA 06-TR/RO 29.03.2023

Позивачем не було поставлено компанії «Transit-UA» (Словаччина) товар, борг за авансовими платежами перед компанією «Transit-UA» (Словаччина) становив 94015,47 Євро.

Між ТОВ «ЛАЙТ ВУД», компанією «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) було укладено чотири договори уступки права вимоги: від 19.12.2022 №01/12-22, від 09.02.2023 №02/02-23, від 05.03.2023 №03/03-23 та від 15.04.2023 №04/04-23.

За умовами даних трьохсторонніх договорів ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник), борг по якому виник за несплачений товар по договору від 03 жовтня 2022 року №1/10, укладеному між ТОВ «Лайт Вуд» та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» на загальну суму 81540,61 Євро.

В пунктах 2 цих тристоронніх договорів встановлено, що право вимоги виникло за рахунок заборгованості Цедента перед Цесіонарієм за результатами авансових платежів (передоплат) на користь Цедента від Цессіонарія по Договору поставки від 28 січня 2020 року, які не були погашені.

В пункті 3 цих тристоронніх договорів вказано, що ТОВ «Лайт Вуд» не сплачуватиме на користь «Transit-UA s.r.o.» додаткову плату за відступлення права вимоги.

Також, між ТОВ «Лайт Вуд» та компанією «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) було підписано заяви та акти про зарахування взаємних вимог на загальну суму 81540,61 Євро.

Позивач стверджує, що дані змішані договори були первинними документами на підставі яких сторони домовились про уступку права вимоги з зарахуванням однорідних зустрічних вимог. В зобов`язанні за операцією з експорту товарів відбулась заміна первісного кредитора (вимог ТОВ «Лайт Вуд») на нового кредитора (компанію «Transit-UA s.r.o.»), а валютні кошти, отримані позивачем в якості авансу за непоставлену продукцію що надійшли від нерезидента (компанії «Transit-UA s.r.o.») були зарахованими за зобов`язаннями по договорах уступки права вимоги.

Вказані операції по відступленню права вимоги та зарахуванню зустрічних однорідних вимог ТОВ «Лайт Вуд» відобразило в бухгалтерському обліку. По дебету рахунка 362 по контрагенту «Transit-UA s.r.o.» відображено зменшення кредиторської заборгованості по даному контрагенту на суму зарахованої вимоги. По кредиту рахунку 362 по контрагенту «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) відображено зменшення дебіторської заборгованості по даному контрагенту на суму зарахованої вимоги. У результаті даної господарської операції зменшилась сума заборгованості ТОВ «Лайт Вуд» з попередньо отриманих авансових платежів від «Transit-UA s.r.o.» з одночасним зменшенням заборгованості «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) перед ТОВ «Лайт Вуд» за раніше відвантажену продукцію.

Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Лайт Вуд» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні операцій з експорту товарів за контрактами від 08.02.2022 №08-02-22 та від 03.10.2022 №1/10-2022, за результатами якої складено акт від 29 березня 2024 року за № 3931/07-16-07-06-04/39336019.

Зокрема, перевіркою встановлено порушення ТОВ «Лайт Вуд» частини 2 статті 13 Закону України від 21.06.2018 № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», у результаті чого порушено вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій.

На підставі висновків вказаного акту перевірки відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 29 квітня 2024 року №3863/07-16-07-06. 24 липня 2024 року ГУ ДПС у Закарпатській області з урахуванням рішення Державної податкової служби України від 27 червня 2024 року №19816/6/99-00- 06-01-02- 06 прийнято нове податкове повідомлення-рішення №7340/07-16- 07-06 на суму 1 290 428,36 гривень.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Одним із принципів валютного регулювання, передбаченим пунктом 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII (далі Закон №№2473-VIII) є свобода здійснення валютних операцій, що передбачає, зокрема право фізичних та юридичних осіб - резидентів укладати угоди з резидентами та (або) нерезидентами та виконувати зобов`язання, пов`язані з цими угодами, у національній валюті чи в іноземній валюті, у тому числі відкривати рахунки у фінансових установах інших країн; запровадження обмежень і заходів захисту виключно з підстав та у порядку, визначених законом, з метою забезпечення стабільності фінансової системи і рівноваги платіжного балансу України; недопущення неправомірного і необґрунтованого втручання держави у валютні операції.

Згідно з статтею 3 Закону №2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Питання здійснення валютних операцій, основи валютного регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону.

У разі якщо положення інших законів суперечать положенням цього Закону, застосовуються положення цього Закону.

Закони України та інші нормативно-правові акти валютного законодавства, що встановлюють нові обов`язки для суб`єктів валютних операцій або погіршують їхнє становище, не мають зворотної сили.

У разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акту Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 вказаного Закону валютні операції здійснюються без обмежень відповідно до законодавства України, крім випадків, встановлених законами України, що регулюють відносини у сферах забезпечення національної безпеки, запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму чи фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, виконання взятих Україною зобов`язань за міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також випадків запровадження Національним банком України відповідно до цього Закону заходів захисту.

Свобода здійснення валютних операцій забезпечується шляхом дотримання принципів валютного регулювання, встановлених цим Законом.

Засоби захисту, які можуть запроваджуватись Національним банком України передбачені частиною 1 статті 12 Закону №2473-VIII, до них відносяться: 1) обов`язковий продаж частини надходжень в іноземній валюті у межах, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку України; 2) встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів; 3) встановлення особливостей здійснення операцій, пов`язаних із рухом капіталу; 4) запровадження дозволів та (або) лімітів на проведення окремих валютних операцій; 5) резервування коштів за валютними операціями; 6) заходи відповідно до статті 7-1 Закону України «Про Національний банк України», виключний перелік яких визначається нормативно-правовими актами Національного банку України.

Постановою Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі також - Постанова № 18) встановлено, що банки продовжують роботу з урахуванням обмежень, визначених цією постановою. Банкам забороняється проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження, сприяють або можуть сприяти їх уникненню.

Пунктом 14-2 Постанови № 18 передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 180 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року.

Відповідно до пункту 14-4 Постанови № 18 розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 14-2 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 14-3 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні.

Пунктом 14-6 Постанови № 18 встановлено, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операцією з експорту/імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» зовнішньоекономічний договір (контракт) - домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Статтею 2 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» визначено, що суб`єкти господарської діяльності України та іноземні суб`єкти господарської діяльності при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності керуються такими принципами, серед яких зокрема: 1) принцип свободи зовнішньоекономічного підприємництва, що полягає у: праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності добровільно вступати у зовнішньоекономічні зв`язки; праві суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності здійснювати її в будь-яких формах, які прямо не заборонені чинними законами України; обов`язку додержувати при здійсненні зовнішньоекономічної діяльності порядку, встановленого законами України; 2) принцип верховенства закону, що полягає у: регулюванні зовнішньоекономічної діяльності тільки законами України; забороні застосування підзаконних актів та актів управління місцевих органів, що у будь-який спосіб створюють для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності умови менш сприятливі, ніж ті, які встановлені законами України.

Статтею 5 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» передбачено, що всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України «Про валюту і валютні операції».

Втручання державних органів у зовнішньоекономічну діяльність її суб`єктів у випадках, не передбачених цим Законом, в тому числі і шляхом видання підзаконних актів, які створюють для її здійснення умови гірші від встановлених в цьому Законі, є обмеженням права здійснення зовнішньоекономічної діяльності і як таке забороняється.

Відповідно до положень статті 6 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім тих, які прямо та у виключній формі заборонені законами України.

Зовнішньоекономічний договір (контракт) може бути визнано недійсним у судовому порядку, якщо він не відповідає вимогам законів України або міжнародних договорів України.

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 92 Конституції України правові засади і гарантії підприємництва визначаються виключно Законами України.

Цивільний кодекс України у статті 3 констатує свободу підприємницької діяльності серед загальних засад цивільного законодавства, а Господарський кодекс України визначає її одним із загальних принципів господарювання.

Загальні принципи підприємницької діяльності, сформульовані у статті 44 Господарського кодексу України, відповідно до якої підприємництво здійснюється на основі: вільного вибору підприємцем видів підприємницької діяльності; самостійного формування підприємцем програми діяльності, вибору постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально-технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежено законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільного найму підприємцем працівників; комерційного розрахунку та власного комерційного ризику; вільного розпорядження прибутком, що залишається у підприємця після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом; самостійного здійснення підприємцем зовнішньоекономічної діяльності, використання підприємцем належної йому частки валютної виручки на свій розсуд.

Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одним із способів припинення зобов`язань у цивільному праві є зарахування, при якому погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги (ст. 601 ЦК України).

Аналогічні положення містяться в частині 3 статті 203 Господарського кодексу України, згідно з якою господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, зарахування зустрічних однорідних вимог контрагентів є одним із законних засобів врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань.

Зарахування є односторонньою операцією, для якої достатньо заяви однієї сторони. Проте, воно може здійснюватися за згодою обох сторін - у разі підписання ними угоди про припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що випадки, у яких суб`єктам господарювання забороняється припиняти зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, мають бути визначені виключно в законах України.

При цьому, колегія суддів зазначає, що жодних обмежень на використання такого способу розрахунку за зовнішньоекономічними операціями законами України (у тому числі Закон України «Про зовнішньоекономічну діяльність») не передбачено.

Суд зауважує, що Положення актів Національного банку України не регулюють підприємницьку діяльність суб`єктів господарювання, не встановлюють форми розрахунків за зовнішньоекономічними контрактами, не містять прямої заборони припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних вимог та, як підзаконні акти, не можуть обмежувати дію норм Законів України, якими передбачено вільний вибір сторонами форми розрахунків.

Таким чином, сторони зовнішньоекономічних операцій, здійснюючи експортно-імпортні операції, виходили з того, що законами України передбачено їх право на застосування такої форми розрахунків як зарахування зустрічних однорідних (грошових) вимог, а також обґрунтовано виходили з того, що таке право не може бути скасоване підзаконними актами.

При цьому, підпунктом 5 пункту 10 розділу III Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженої постановою правління НБУ від 02.01.2019 № 7 встановлено, що банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Тобто, постанова Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року №18 (пункт 14-6) та постанова Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 7 (підпункт 5 пункту 10 розділу III) містять суперечливі положення щодо можливості завершення здійснення банками валютного нагляду. Так, підпункт 5 пункту 10 розділу Постанови № 7 вказує на таку можливість, пункт 14-6 Постанови № 18 зазначає, що банк не має права завершити здійснення валютного нагляду на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Як вже зазначалось вище, відповідно до статті 3 Закону №2473-VIII у разі якщо норма цього Закону чи нормативно-правового акту Національного банку України, виданого на підставі цього Закону, або норми інших нормативно-правових актів Національного банку України допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків резидентів та нерезидентів у сфері здійснення валютних операцій або повноважень органів валютного нагляду, така норма трактується в інтересах резидентів та нерезидентів.

Тобто, суперечності щодо можливості завершення здійснення банками валютного нагляду на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, наявні в пункті 14-6 постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 та підпункт 5 пункту 10 розділу III постанови Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 7 повинні трактуватися на користь позивача.

Крім того, обмеження щодо зняття експортних операцій з валютного контролю, запроваджені пунктом 14-6 Постанови Правління Національного банку України від 24 лютого 2022 року № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», адресовані виключно уповноваженим банкам, не означають та не встановлюють заборону суб`єктам господарювання припиняти зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог.

Тож, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені). У разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 1340/3649/18, від 07 лютого 2023 року у справі № 813/1342/16, від 29 липня 2021 року у справі № 817/1200/15.

Як вже вказувалось вище, між ТОВ «ЛАЙТ ВУД», компанією «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) було укладено чотири договори уступки права вимоги: від 19.12.2022 №01/12-22, від 09.02.2023 №02/02-23, від 05.03.2023 №03/03-23 та від 15.04.2023 №04/04-23.

За умовами даних трьохсторонніх договорів ТОВ «Лайт Вуд» (Цедент) передало нерезиденту «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) (Цессіонарій) право вимоги заборгованості нерезидента «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» (Румунія) (Боржник), борг по якому виник за несплачений товар по договору від 03 жовтня 2022 року №1/10, укладеного між ТОВ «Лайт Вуд» та «S.C. CH Industrial Prod s.r.l.» на загальну суму 81540,61 Євро.

В пунктах 2 цих тристоронніх договорів встановлено, що право вимоги виникло за рахунок заборгованості Цедента перед Цесіонарієм за результатами авансових платежів (передоплат) на користь Цедента від Цессіонарія по Договору поставки від 28 січня 2020 року, які не були погашені.

В пункті 3 цих тристоронніх договорів вказано, що ТОВ «Лайт Вуд» не сплачуватиме на користь «Transit-UA s.r.o.» додаткову плату за відступлення права вимоги.

Також, між ТОВ «Лайт Вуд» та компанією «Transit-UA s.r.o.» (Словаччина) було підписано заяви та акти про зарахування взаємних вимог на загальну суму 81540,61 Євро.

Дані змішані договори були первинними документами на підставі яких сторони домовились про уступку права вимоги з зарахуванням однорідних зустрічних вимог.

Відповідно до положень статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

При цьому, колегія суддів, зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази щодо оскарження вказаних правочинів та визнання їх недійсними.

Щодо доводів податкового органу про ненадання позивачем всіх необхідних документів до перевірки з подальшим наданням таких до суду, то відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкове повідомлення рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 250, 308, 310, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі № 260/4525/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді О. М. Гінда
С. М. Шевчук
Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.