Справа № 120/8013/25
Суддя: Крапівницька Н. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

м. Вінниця

12 червня 2025 р. Справа № 120/8013/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Крапівницької Н. Л.,

розглянувши у письмовому провадженні заяву представника позивача про забезпечення позову в справі

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

11.06.2025 представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, як органам військового управління вчиняти будь-які дії щодо призову та мобілізаційних заходів щодо ОСОБА_1 до навчального центру та/або військової частини з метою проходження військової служби (в т.ч. і звернення до правоохоронних органів із вимогами, щодо розшуку, затримання та доставлення останнього до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки) до набранням законної сили судовим рішенням у цій адміністративній справі.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що позивач 15.01.2002 пройшов медичний огляд в ІНФОРМАЦІЯ_3 , за результатами якого, районною призовною комісією ІНФОРМАЦІЯ_4 було прийнято рішення № 1 від 15.01.2002 про встановлення позивачу статусу непридатного до військової служби з виключенням з військового обліку, на підставі статті 11а графи І Розкладу хвороб, станів і фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби в ЗСУ наказу МО України № 2 від 04.01.1994 зі змінами, внесеними згідно з наказом МО України № 207 від 12.07.1999.

Однак, представник позивача вказав, що станом на сьогодні з копії електронного військово-облікового документа військовозобов`язаного, що сформовано з використанням застосунку «Резерв+», вбачається, що позивача взято на військовий облік, а в подальшому за результатами направлення повісток може бути встановлено порушення правил військового обліку.

Отже, зазначає, що якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації в особливий період, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця, що унеможливить реалізацію його права на виключення з військового обліку та звільнення з військової служби, а також унеможливить виконання рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, у зв`язку із чим просить забезпечити позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В даному ж випадку, дослідивши викладенні у заяві мотиви, а також матеріали позовної заяви, на думку суду, наявні підстави для розгляду заяви про забезпечення позову в порядку письмового провадження.

Розглянувши подану представником позивача заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданого позивачем клопотання про забезпечення адміністративного позову останній має обґрунтувати необхідність задоволення такого клопотання та довести, що незадоволення клопотання призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч. 2 ст. 150 КАС України.

Так, положення ст. 150 КАС України передбачають, що передумовою вжиття заходів для забезпечення позову, є клопотання сторони, в тому рахунку, із зазначенням очевидних ознак можливості заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача. Тобто, у випадку звернення позивача з клопотанням про забезпечення позову він повинен обґрунтувати причини звернення з таким клопотанням. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

В даному ж випадку, обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, представник позивача зазначив, що позивач може бути призваний на військову службу під час мобілізації. Вказав, що якщо позивача буде призвано на військову службу під час мобілізації під час дії воєнного стану, він набуде нового юридичного статусу військовослужбовця.

Втім, суд критично оцінює наведені вище посилання позивача, адже вони ґрунтуються виключно на власних припущеннях та не підтвердженні жодними доказами.

Суд зазначає, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів). Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна Правова позиція міститься, зокрема, у Постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 826/16911/18; від 25.04.2019 у справі № 826/10936/18; від 26.06.2019 у справі № 826/13396/18; від 30.09.2019 у справі № 420/5553/18; від 30.09.2019 у справі №640/868/19; від 30.09.2019 у справі № 1840/3517/18; від 29.01.2020 у справі № 640/9167/19 та інших.

Суд звертає увагу на те, що розгляд справи по суті - це безпосередньо вирішення спору судом з ухваленням відповідного рішення. У свою чергу, забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача до вирішення справи по суті з метою створення можливості реального та ефективного виконання рішення суду.

Тому, сам факт прийняття суб`єктом владних повноважень (відповідачем) рішення чи вчинення дій, які на думку заявника порушують його права та інтереси, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення чи дії/бездіяльність є очевидно протиправними і що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання майбутнього рішення суду, адже факт порушення прав та інтересів особи (позивача) підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

Таким чином, аналіз змісту вказаних норм та правових висновків свідчить про те, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваного рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд враховує Правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10 квітня 2019 у справі № 826/16509/18, а саме, щодо "очевидності" ознак протиправності рішення та порушення прав позивача, та попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом. Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому, застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на осіб, на яких поширюються. Такі рішення можуть завдавати шкоди і мати наслідки, які позивач оцінює негативно. Проте, відповідно до ст. 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

При вирішенні заяви позивача про забезпечення позову суд зазначає, що рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях та домислах, оскільки таке рішення суперечитиме законодавчо визначеним принципам і завданням адміністративного судочинства.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки позивачем не наведено підстав наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, не вказано також підстави, які б свідчили про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Відтак, оцінка правомірності дій відповідача щодо взяття позивача на військовий облік підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті та буде надана судом за результатами розгляду справи.

Заборона вчиняти дії пов`язані з призовом позивача на військову службу під час мобілізації (винесення наказу про призов за мобілізацією та відправлення на військову службу), про яке просить представник позивача, на думку суду, не є співмірним (в межах поданої позовної заяви) з питанням визнання протиправними дій щодо взяття позивача на військовий облік.

Окрім того, суд звертає увагу, що представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом заборони вчиняти певні дії не визначеному колу суб`єктів, а саме, районним (міським) територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, що також вказує на відсутність підстав для забезпечення позову.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Наведені заявником доводи й аргументи підлягають судовому дослідженню під час розгляду справи по суті, а тому не є достатніми та переконливими для висновку про необхідність застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-154, 156, 248, 256, 294 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, - відмовити.

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя підпис Крапівницька Н. Л.

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: