Справа № 420/11475/24
Суддя: Осіпов Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

11 червня 2025 р. м.ОдесаСправа № 420/11475/24
Головуючий І інстанції: Бутенко А. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді-доповідача - Осіпова Ю.В.,

суддів - Коваля М.П., Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12.04.2024р. ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ МВС в Одеській області (Ліквідаційна комісія), в якому просив суд:

- визнати протиправною відмову ГУ МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) у проведенні повторного службового розслідування нещасного випадку, що стався з ним 15.01.1997р., викладеного у листі ГУ МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) від 28.02.2024р. №10/441-ЛК;

- зобов`язати ГУ МВС в Одеській області (Ліквідаційна комісія) призначити і провести повторне службове розслідування нещасного випадку, що стався з ним 15.01.1997р., відповідно до поданого рапорту (від 05.09.2023р. №147) та оформити його результати з урахуванням «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» (затв. наказом МВС України від 27.12.2002р. №1346).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним вище рішенням суду першої інстанції, позивач 08.07.2024р. подав апеляційну скаргу.

17.07.2024р. матеріали справи надійшли до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалами П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09.09.2024р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

13.09.2024р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 із проханням замінити сторони у справі №420/11475/24, а саме відповідача - ГУ МВС України в Одеській області (Ліквідаційна комісія) на її правонаступника - МВС України.

Розглянувши дану заяву про заміну сторони у справі, судова колегія вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судовою колегією встановлено, що 29.07.2024р. до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис №015034669 про державну реєстрацію припинення юридичної особи, у зв`язку із ліквідацією - ГУ МВС України в Одеській області.

Так, відповідно до ч.1 ст.52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Згідно з ч.1 ст.379 КАС України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

За правилами ч.ч.1,5 ст.104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження є припинення юридичної особи та перехід її прав і обов`язків до іншої юридичної особи.

14.04.2015р. МВС України видано наказ «Про заходи щодо реформування органів внутрішніх справ» №431.

16.09.2015р. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» №730, якою було постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції, у тому числі ГУ ПН в Одеській області, та ліквідувати як юридичні особи публічного права територіальні органи МВС, зокрема, ГУ МВС України в Одеській області.

В результаті цього, можна зробити висновок, що вірним правонаступником ГУ МВС України в Одеській області є саме ГУ НП в Одеській області, з огляду на його правовий статус, завдання і обсяг повноважень, а тому доводи ОСОБА_1 у заяві про те, що МВС України є процесуальним правонаступником ГУ МВС України в Одеській області є безпідставними та помилковими.

У контексті зазначеного, колегія суддів звертає увагу на те, що публічне правонаступництво органів державної влади є окремим, особливим видом правонаступництва, під таким терміном розуміється перехід в установлених законом випадках прав та обов`язків одного суб`єкта права іншому. При цьому, обов`язок стосовно відновлення порушених прав особи покладається на орган, компетентний відновити такі права. Такий підхід про перехід до правонаступника обов`язку відновити порушене право відповідає принципу верховенства права, оскільки метою правосуддя є ефективне поновлення порушених прав, свобод і законних інтересів.

У спорах, які виникають з публічних правовідносин, де оскаржуються рішення (бездіяльність чи дії) державного органу, пов`язані зі здійсненням функції від імені держави, стороною є сама держава в особі того чи іншого уповноваженого органу. Функції держави, які реалізовувалися ліквідованим органом, не можуть бути припинені та підлягають передачі іншим державним органам, за винятком того випадку, коли держава відмовляється від таких функцій взагалі.

Таким чином, правонаступництво у сфері управлінської діяльності органів державної влади (публічне правонаступництво) передбачає повне або часткове передання (набуття) адміністративної компетенції одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) іншому або ж внаслідок припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення його адміністративної компетенції.

Відповідну позицію висловлено у постановах Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №2а-23895/09/1270, від 20.02.2019р. у справі №826/16659/15 та від 13.03.2019р. у справі №524/4478/17.

У такому разі відбувається вибуття суб`єкта владних повноважень із публічних правовідносин.

Особливістю адміністративного (публічного) правонаступництва є те, що подія переходу прав та обов`язків, що відбувається із суб`єктами владних повноважень, сама собою повинна бути публічною та врегульованою нормами адміністративного права.

При цьому, можна виділити дві форми адміністративного (публічного) правонаступництва: 1) фактичне (компетенційне адміністративне правонаступництво), тобто таке, де вирішуються питання передачі фактичних повноважень від одного до іншого органу, посадової особи (або повноважень за компетенцією); 2) процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво.

Фактичне (компетенційне) адміністративне (публічне) правонаступництво - це врегульовані нормами адміністративного права умови та порядок передання адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень (суб`єкта публічної адміністрації) до іншого, який набуває певні владні повноваження внаслідок ліквідації органу чи посади суб`єкта владних повноважень, припинення первісного суб`єкта, або внаслідок повного чи часткового припинення компетенції органу публічної адміністрації чи припинення повноважень посадової особи.

Процесуальне адміністративне (публічне) правонаступництво - це унормована можливість заміни адміністративним судом (на будь-якій стадії процесу судового розгляду справи в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій (крім випадків перегляду справи за винятковими чи нововиявленими обставинами)) сторони чи третьої особи іншим суб`єктом, коли права та обов`язки суб`єкта владних повноважень перейшли від сторони (в адміністративній справі) до іншого суб`єкта владних повноважень, а також можливість суб`єкта публічної адміністрації (правонаступника) вступити в судовий процес як сторона чи третя особа.

При визначенні процесуального адміністративного (публічного) правонаступництва суд повинен виходити з того, хто є правонаступником у спірних правовідносинах, і враховувати таке: якщо під час розгляду адміністративної справи буде встановлено, що орган державної влади, орган місцевого самоврядування, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржуються, припинили свою діяльність, то суд повинен залучити до участі у справі їхніх правонаступників.

У разі ж відсутності правонаступників суд повинен залучити до участі у справі орган, до компетенції якого належить ухвалення рішення про усунення порушень прав, свобод чи інтересів позивача. У разі зменшення обсягу компетенції суб`єкта владних повноважень, не пов`язаного з припиненням його діяльності, до участі у справі як другого відповідача суд залучає іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого передані або належать функції чи повноваження щодо вирішення питання про відновлення порушених прав, свобод чи інтересів позивача.

З огляду на викладене, підставою для переходу адміністративної компетенції від одного суб`єкта владних повноважень до іншого (тобто набуття адміністративної компетенції) є події, що відбулися із суб`єктом владних повноважень.

Такої ж правової позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.12.2021р. у справі №9901/348/19.

Згідно з п.51 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011р. у справі «Чуйкіна проти України» (Chuykina v. Ukraine), ліквідація державної установи без правонаступництва не може звільнити державу від необхідності виконання рішення щодо ліквідованого органу. У цій справі Суд також зазначив, що «інший висновок дозволить державі використовувати такий підхід, щоб уникати сплати боргів своїх органів, особливо беручи до уваги те, що потреби, які змінюються, змушують державу часто змінювати свою організаційну структуру, включаючи формування нових органів та ліквідацію старих».

У постанові від 11.02.2021р. у справі №826/9815/18 Верховний Суд зазначив, що повноваження відповідних державних органів не є статичними і можуть передаватись від одного органу до іншого у випадку зміни законодавства. При цьому, такий перехід може не збігатися у часі з юридичним припиненням суб`єкта владних повноважень унаслідок реорганізації чи ліквідації. У зв`язку із цим, Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого:

- якщо спір виник з приводу реалізації суб`єктом владних повноважень, що припиняється, його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту його вибуття з правовідносин, щодо яких виник спір, внаслідок, зокрема, передачі відповідним розпорядчим актом адміністративної компетенції іншому (іншим) суб`єктам владних повноважень;

- якщо спір виник у відносинах, що не пов`язані з реалізацією суб`єктом владних повноважень його компетенції, підстави для правонаступництва виникають з моменту припинення сторони - суб`єкта владних повноважень (повне правонаступництво).

Колегія суддів враховує, що спір між сторонами цієї справи фактично виник у відносинах публічної служби - у зв`язку з проходженням позивачем служби в органах внутрішніх справ та не стосується публічно-владних функцій ГУ МВС України в Одеській області.

У свою чергу, обов`язок, покладений на відповідача - ГУ МВС України в Одеській області, не стосується реалізації повноважень у сферах забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності. Тож підстави для правонаступництва у цих правовідносинах виникли саме з моменту державної реєстрації припинення ГУ МВС України в Одеській області.

Однак, це не змінює тієї обставини, що правонаступником ліквідованого ГУ МВС України в Одеській області, у даному випадку, є саме та особа, до якої перейшла адміністративна компетенція суб`єкта владних повноважень, що припинився.

Визначаючись щодо поданої позивачем заяви, колегією суддів також проаналізовано і надано оцінку функціям та завданням, які виконувала міліція і які, наразі, виконують МВС України та Національна поліція.

Так, положеннями ст.ст.1,2 Закону України «Про міліцію» було передбачено, що міліція - це державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань.

Основними завданнями міліції, зокрема було: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень.

Своєю чергою, приписами ст.ст.1,2 Закону України «Про Національну поліцію» установлено, що Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Завданнями поліції, зокрема, є надання поліцейських послуг у сферах: забезпечення публічної безпеки і порядку; охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; протидії злочинності.

Поряд з цим, згідно з «Положенням про МВС України» (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015р. №878), МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. МВС є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах: забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг; захисту державного кордону та охорони суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні; цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності; міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

На підставі співставлення завдань і функцій цих трьох органів можна дійти висновку, що МВС України є органом влади, який формує державну політику, зокрема у сфері забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, а також надання поліцейських послуг. Між тим, реалізація державної політики у вказаній сфері відноситься до компетенції Національної поліції, а до цього вказані завдання та функції держави покладались на міліцію.

Таким чином, правонаступником прав та обов`язків ліквідованого ГУ МВС України в Одеській області, ураховуючи встановлений правовий статус, обсяг повноважень і принцип територіальності, є територіальний орган Національної поліції, а саме ГУ НП в Одеській області.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 23.05.2018р. у справі №П/811/3414/15, від 25.06.2020р. у справі №420/6852/18, від 06.08.2020р. у справі №821/3865/15-а, від 22.10.2020р. у справі №520/5147/19, від 05.11.2020р. у справі №752/2391/17 (2а-14/09), від 04.08.2022р. у справі №824/3161/14-а, від 17.05.2023р. у справі №240/11052/20, від 28.06.2023р. у справі №823/1462/15. від 17.08.2023р. у справі №240/2979/21 та від 28.11.2023р. у справі №806/2056/18.

Враховуючи встановлені обставини та викладені правові норми колегія суддів дійшла висновку, що в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави, передбачені ст.52 КАС України, для заміни відповідача - ГУ МВС України в Одеській області на його правонаступника - ГУ НП в Одеській області.

Керуючись ст.52 КАС України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про заміну відповідача у справі №420/11475/24 - задовольнити частково.

Замінити відповідача - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області () на правонаступника - Головне управління Національної поліції в Одеській області ().

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий у справі суддя-доповідач: Ю.В. Осіпов
Судді: М.П. Коваль
В.О. Скрипченко