Справа № 405/8651/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

11 червня 2025 року м. Дніпросправа № 405/8651/24
(суддя Волоткевич А.В., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Шальєвої В.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 квітня 2025 року у справі №405/8651/24 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП рядового поліції Морозова Даниїла Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 23 грудня 2024 року звернувся до суду з позовом до поліцейського взводу №1 роти №4 Управління патрульної поліції в Кіровоградській області ДПП рядового поліції Морозова Даниїла Юрійовича, Департаменту патрульної поліції в якому, просить:

- визнати дії відповідача по винесенню постанови ЕНА №3694172 від 20.12.2024 року неправомірними;

- постанову відповідача ЕНА №3694172 від 20.12.2024 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст.122 КУпАП України, - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього, - закрити.

Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.122 КУпАП.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 квітня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що відео з камери «Безпечне місто» та роздруківка фото з вказаного відео не підтверджують факту перетину позивачем дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) на забороняючий сигнал світлофора жовтий, оскільки як на вказаному відео так і на фото не зафіксовано розміщення дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) м. Кропивницький (Кіровоград), вулиця Шевченка, 13. В той же час, судом установлено, що позивач ОСОБА_1 13.12.2024 о 10:21:06 м. Кропивницький (Кіровоград), вулиця Шевченка, 13, керуючи ТЗ перетнув дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія) на забороняючий сигнал світлофора - жовтий та не зупинив транспортний засіб у місці, визначеному пунктом 8.10 ПДР України, що беззаперечно підтверджується відеозаписом зі службового автомобіля на компакт-диску DVD-R (а.с. 35). Вказаним відеозаписом спростовується твердження позивача про те, що він 13.12.2024 близько 10:21 год м. Кропивницький (Кіровоград), вулиця Шевченка, 13, керуючи ТЗ перетнув дорожню розмітку 1.12 (стоп-лінія) на дозволяючий сигнал світлофора миготливий зелений. Таким чином, ОСОБА_1 був зобов`язаний зупинити транспортний засіб у місці, визначеному пунктом 8.10 ПДР України, а саме: перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), оскільки на світлофорі відображався забороняючий сигнал світлофора - жовтий, але цього не зробив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що жодного доказу перетину стоп-лінії на жовтий сигнал світлофора на відеореєстраторі не зареєстровано. Перед світлофором, у разі ввімкнення жовтого сигналу, відповідно до п.8.10 ПДР України, позивач повинен був би зупинитися лише у разі відсутності стоп-лінії 1.12. В цьому випадку стоп-лінія в наявності за кілька метрів до світлофору і пішохідного переходу.

Згідно з відзивом на апеляційну скаргу, Департамент патрульної поліції зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з постановою серії ЕНА №3694172 від 20.12.2024 року, 13.12.2024 року о 10 год. 21 хв. в м. Кропивницький, вул. Шевченка, 13 позивач керуючи транспортним засобом, державний номерний знак НОМЕР_1 проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «г» ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с.14).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухваленні оскарженого рішення, виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачене адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до пункту 8.7.3 «ґ» ПДР України жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, доказами є які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Так, положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.

Із матеріалів справи встановлено та в оскаржуваній постанові зазначено, що до постанови, зокрема, додаються відео з бодікамери 47228, відео з бодікамери 73322 та відео реєстратора 70маі_А400 (а.с.14).

В свою чергу, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення відповідачем до відзиву на позовну заяву надано оптичний диск із відеозаписами (а.с.35).

Як вбачається з відеозапису, що міститься на вищезазначеному оптичному диску, 13.12.2024 року о 10:21 год позивач керуючи транспортним засобом CHEVROLET, державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора.

Отже зазначені обставини підтверджують висновки відповідача з якими погодився суд першої інстанції про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.

Наявність іншого відео з камери «Безпечне місто» та роздруківки фото з вказаного відео, що не підтверджують факту перетину позивачем дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) на забороняючий сигнал світлофора жовтий, оскільки як на вказаному відео так і на фото не зафіксовано розміщення дорожньої розмітки 1.12 (стоп-лінія) м. Кропивницький (Кіровоград), вулиця Шевченка, 13 не спростовує зазначений факт проїзду позивачем перехрестя на заборонений «жовтий» сигнал світлофора (а.с.39-43).

Відповідно до п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994 справа «Руїз Торіха проти Іспанії» суд наголошує на тому, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції і зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Щодо доводів позивача в апеляційній скарзі які зводяться до загального, а саме протиправності постанови серії ЕНА №3694172 від 20.12.2024 року, проте враховуючи те, що судовим рішенням у цій справі надано необхідне та достатнє обґрунтування наявності у відповідача законних підстав для притягнення позивача до відповідальності у зв`язку з допущеним позивачем порушенням, при цьому суд дослідив усі основні питання віднесені на його розгляд.

Всі інші аргументи апеляційної скарги колегія суддів вважає не є доречними і не важливими, оскільки вони не спростовують висновок суду щодо допущення позивачем порушення за яке його притягнуто до відповідальності оскаржуваною постановою.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" згідно з висновком якого будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати значної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний, в першу чергу, дотримуватись вимог Правил дорожнього руху, натомість дії позивача фактично призвели до того, що після виїзду на перехрестя на жовтий сигнал світлофору, його транспортний засіб опинився на цьому перехресті на забороняючий сигнал світлофору, що створювало загрозу життю та здоров`ю інших учасників дорожнього руху.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 21 квітня 2025 року у справі №405/8651/24 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено та підписано суддями 11 червня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.А. Шальєва