Справа № 520/6330/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. Справа № 520/6330/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Маяк" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 (суддя Бідонько А.В.; м. Харків) по справі № 520/6330/25

за позовом Фермерського господарства "Маяк"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Маяк" звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (надалі також - відповідач, ГУДПС у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області, оформленого листом № 39810/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024, про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

- зобов`язати Головне управління Державної податкової служби у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України повторно розглянути повідомлення від 05.08.2024 року за N05-04/8 про знищення первинних документів на відповідність ФГ «Маяк» п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 зазначена позовна заява була залишена без руху та надано строк десять днів з моменту отримання ухвали на усунення недоліків шляхом надання до суду обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

На виконання вимог цієї ухвали позивач 02.04.2025 подав заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій позивач не заперечував факту пропуску строку, та зазначив, що дійсно, оскаржуване рішення ГУ ДПС у Харківській області №39810/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024 було отримане позивачем 04.09.2024, проте в ньому не було зазначено, що цей лист є рішенням.

Вказав, що 15.10.2024 від ГУ ДПС у Харківській області був отриманий лист №45831/6/20-40-07- 10-10 від 15.10.2024, в якому зазначено, що лист №39810/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024р. є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України із зазначенням підстави та доказів такої відмови в розумінні цієї ж статті.

Таким чином, 15.10.2024 ФГ «Маяк» стало відомо, що лист №39810/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024 про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України є рішенням в розумінні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України.

Як на поважність причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом позивач послався на обставини місцезнаходження ФГ «Маяк» в с. Чернещина на території Борівської селищної територіальної громади, яка відноситься до територій активних бойових дій, та розташована від лінії бойових дій менше ніж 5 км, постійні обстріли зі сторони російської федерації, відсутність електроенергії, інтернету, не працює Укрпошта. Зазначив, що вказані обставини унеможливили своєчасно направити позовну заяву та зібрані документи для подання позовної заяви, в тому числі докази, які підтверджують повне знищення будинку, в якому було орендоване приміщення для розташування офісу та зберігання первинних документів та основних засобів, при цьому тільки 11.03.2025 від власника знищеного об`єкту нерухомого майна позивач отримав копії документів, що підтверджують повне знищення будинку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року у задоволенні клопотання позивача про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку - відмовлено.

Позовну заяву Фермерського господарства "Маяк" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії - повернуто позивачу.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 та ухвалити рішення про направлення справи до Харківського окружного адміністративного суду для відкриття провадження у справі та судового розгляду позовної заяви. Вирішити питання стосовно повернення сплаченого судового збору у розмірі 3028,0 грн за подання апеляційної скарги у відповідності до чинного законодавства України.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач зазначає, що ФГ «Маяк» у строк, встановлений судом, усунув недоліки позовної заяви шляхом направлення заяви про визнання поважними підстав пропуску звернення з позовною заявою до суду та поновлення строку звернення до суду, при цьому всі перелічені в заяві обставини, за яких ФГ «Маяк» не мало можливості своєчасно подати позовну заяву, були залишені судом поза увагою.

Вказує, що суд першої інстанції не врахував регіон місцезнаходження позивача, що, у сукупності з іншими обставинами, є безумовно важливим при вирішенні питання «поважності» або «неповажності» причин пропущеного строку звернення до суду, оскільки місцезнаходженням позивача є село Чернещина, що відноситься до Борівської селищної територіальної громади та межує з Луганською областю відстань до лінії бойових дій менше 5 км. Село Чернещина станом на теперішній момент відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. №309 відноситься до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Протягом останнього року село Чернещина, як і вся Борівська селищна територіальна громада, піддається артилерійським та мінометним обстрілам, скиданням КАБ зі сторони російської федерації, що є загальновідомим фактом та беззаперечно здійснення будь якої господарської діяльності у селі пов`язане з ризиком для здоров`я та життя.

Також суд першої інстанції не врахував, що через постійні обстріли зі сторони російської федерації, на території Чернещинського старостинського округу, в тому числі в селі Чернещина, з березня 2024 року відсутня електроенергія, інтернет та не працює Укрпошта, що також підтверджуються листом Борівської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області №479 від 28.03.2025.

Через відсутність інтернету та не працюючі відділення Укрпошти, через неможливість без загрози життю та здоров`ю вільно переміщатись як на території Чернещинського старостинського округу, так і в цілому на території Борівської громади, ФГ «Маяк» не мало можливості до 04.03.2025р. надати позовну заяву. Також вищезазначені обставини ускладнили процес збирання доказів та документів для належної підготовки позовної заяви, в тому числі доказів, які підтверджують факт повного знищення будинку №17, що розташований за адресою: Харківська область, Ізюмський район, селище міського типу Борова, вул. Київська, в якому ФГ «Маяк» було орендоване приміщення для розташування офісу та зберігання первинних документів та основних засобів.

Також позивач вказує, що судом першої інстанції не було враховано, що тільки 11 березня 2025, тобто після закінчення строку звернення з позовною заявою до суду, від власника знищеного об`єкту нерухомого майна площею 90,2 кв.м., що знаходився за адресою: Харківська область, Борівська територіальна громада, смт Борова, вул. Київська, буд.17 (об`єкту оренди) ОСОБА_1 були отримані копії документів, що підтверджують повне знищення будинку. Це і акт комісійного обстеження об`єкта, пошкодженого внаслідок збройної агресії російської федерації №898 від 12.07.2024 і витяг з Державного реєстру майна, пошкодженого та знищеного внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією російської федерації проти України від 24.10.2024.

Окрім зазначеного суд першої інстанції не врахував, що однією з поважних причин подання позовної заяви з пропущеним строком є неодноразові спроби отримання від Харківської обласної прокуратури та СВ УСБУ в Харківській області (з наданням копій звернень від 15.12.2024 та 06.02.2025) копії заяви від 31.07.2024 власника ФГ «Маяк» ОСОБА_2 до правоохоронних органів з приводу знищення первинних документів ФГ «Маяк» внаслідок ворожого обстрілу КАБ, які приєднані до матеріалів кримінального провадження за №0000933 від 12.07.2024, в якості доказів повідомлення правоохоронних органів про знищення первинних документів внаслідок знищення будинку КАБ (об`єкту оренди).

ФГ «Маяк» вважає, що в повному обсязі обґрунтував поважність причин пропуску звернення з зазначеною позовною заявою до суду, що цілком узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, а суд першої інстанції залишив поза увагою всі перелічені вище фактичні обставини справи, зазначив тільки, що воєнний стан в Україні не є безумовною поважною причиною для пропуску строків, чим обмежив право та можливість вільного доступу до правосуддя.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

За приписами ч. 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5-7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Враховуючи обставини цієї справи, а також те, що апеляційна скарга подана на ухвалу, перегляд якої можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, з таких підстав.

Судом встановлено, предметом оскарження у цій справі є рішення ГУ ДПС у Харківській області, оформлене листом № 39810/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024, про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України.

Позивач 16.09.2024 звернувся за відповідними роз`ясненнями до ГУ ДПС у Харківській області.

15.10.2024 позивачем від ГУ ДПС у Харківській області був отриманий лист № 45831/6/20-40-07-10-10 від 15.10.2024, в якому зазначено, що лист № 39810/6/20-40- 07-10-10 від 04.09.2024 є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п. 69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України.

За захистом свого порушеного права позивач звернувся з даним позовом до суду лише 18.03.2025, тобто поза межами шестимісячного строку звернення до суду, встановленого ст. 122 КАС України.

Повертаючи позовну заяву ФГ "Маяк", суд першої інстанції виходив з того, що лист № 39810/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024 є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України із зазначенням підстави та доказів такої відмови в розумінні цієї ж статті, який отримано позивачем 04.09.2024, отже, про порушення своїх прав позивач дізнався 04.09.2024.

За висновком суду, отримана відповідь від ГУ ДПС у Харківській області №45831/6/20-40-07-10-10 від 15.10.2024 не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав. Ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації.

Щодо посилання позивача, як на поважну причину пропуску строку, встановлення в Україні воєнного стану, суд першої інстанції зазначив, що ця обставина не є беззаперечною підставою для визнання строку пропущеним з поважних причин. Для того, щоб встановити наявність поважних причин пропуску недостатньо зазначити загальні формулювання та факти, позивач повинен обґрунтувати, яким чином дія в Україні воєнного стану завадили йому захистити свої порушені права в межах строків визначених ст. 122 КАС України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстави викладені позивачем в заяві про поновлення строку є неповажними, а отже позов підлягає поверненню відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає таке.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Проте процесуальним законом передбачені певні обмеження такого права, зокрема, шляхом встановлення строку звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав.

Частиною першою статті 118 КАС України визначено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Згідно з частиною першою статті 120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи подано адміністративний позов у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Згідно з частинами першою-другою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що копію оскаржуваного у цій справі рішення відповідача, оформленого листом № 39810/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024, позивач отримав 04.09.2024.

Отже, перебіг шестимісячного строку звернення до суду з цим позовом розпочався з 04.09.2024 дати та сплинув 03.03.2025.

З адміністративним позовом до суду позивач звернувся 18.03.2025, тобто з пропуском встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України строку на 15 календарних днів.

Наслідки пропуску строків звернення до адміністративного суду встановлені статтею 123 КАС України, частинами першою-другою якої встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Разом з цим, системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що звернення до адміністративного суду з позовом після закінчення строків, установлених законом, не має безумовним наслідком повернення позовної заяви або залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За усталеною практикою Великої Палати Верховного Суду застосування ч.1 ст.121 КАС України, уперше сформульованою у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 9901/405/19, правовий інститут строків звернення до адміністративного суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Однак, закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Тому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані із дійсними, істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам:

1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк;

2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк;

3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено;

4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин, якщо ці відносини стали спірними.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Установлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень в адміністративних справах) та інших осіб того, що зі сплином установленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії в часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Зазначені висновки щодо питання поновлення пропущеного процесуального строку сформовано Верховним Судом у постанові від 31.05.2023 року у справі №160/9356/22.

Як убачається із поданої позивачем до суду першої інстанції заяви про поновлення строку, позивач, обґрунтовуючи поважність причин пропуску ним строку звернення до суду з цим позовом, позивач, зокрема, зазначив, що ФГ «Маяк» зареєстровано за адресою: Харківська область, Ізюмський район, село Чернещина, яке з 01.07.2023 по теперішній момент відноситься до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси. Село Чернещина знаходиться на межі Харківської та Луганської областей, від лінії бойових дій менше ніж 5 км, майже щоденно, протягом останнього року, як і вся Борівська селищна територіальна громада, піддається артилерійським та мінометним обстрілам, скиданням КАБ зі сторони російської федерації, що є загальновідомим фактом та беззаперечно здійснення будь якої господарської діяльності у селі пов`язане з ризиком для здоров`я та життя. З травня 2024. господарська діяльність ФГ «Маяк» повністю припинена.

Також, через постійні обстріли зі сторони російської федерації, на території Чернещинського старостинського округу, в тому числі в селі Чернещина, відсутня електроенергія, інтернет та не працює Укрпошта, що також підтверджуються листом Борівської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області № 479 від 28.03.2025. Вищезазначені обставини унеможливили своєчасно направити позовну заяву та зібрати документи для подання позовної заяви, в тому числі докази, які підтверджують факт повного знищення будинку №17, що розташований за адресою: Харківська область, Ізюмський район, селище міського типу Борова, вул. Київська, в якому було орендоване приміщення для розташування офісу та зберігання первинних документів та основних засобів. Тільки 11 березня 2025р. від власника знищеного об`єкту нерухомого майна площею 90,2 кв.м. були отримані копії документів, що підтверджують повне знищення будинку.

Також, однією з поважних причин подання позовної заяви з пропущеним строком позивач зазначив неодноразові спроби отримання від Харківської обласної прокуратури та СВ УСБУ в Харківській області копії заяви від 31.07.2024 власника ФГ «Маяк» ОСОБА_2 до правоохоронних органів з приводу знищення первинних документів ФГ «Маяк» внаслідок ворожого обстрілу КАБ та копії додатків, які були надані до заяви, з повним переліком знищених первинних документів та майна ФГ «Маяк», які приєднані до матеріалів кримінального провадження за №0000933 від 12.07.2024, як докази повідомлення правоохоронних органів про знищення первинних документів внаслідок знищення будинку КАБ (об`єкту оренди).

Колегія суддів зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупиняє перебіг процесуальних строків у судових справах. Сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що під час оцінки поважності причин пропуску процесуального строку з підстави введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду та порядок його функціонування; місце проживання / місцезнаходження скаржника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території; посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати закінчення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідною заявою / клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску); інші доречні обставини.

У постанові від 28 листопада 2022 року у справі № 140/11951/21 Верховний Суд указав, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

У контексті доводів, якими позивач обґрунтовував поважність причин пропуску строку на звернення до суду, колегія суддів зазначає, що загальновідомим є факт, що з 24.02.2022 і по теперішній час триває повномасштабне вторгнення рф на територію України.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22.12.2022 №309, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2022 року за №1668/39004, затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.

Відповідно до підпункту 3.5 розділу 3 Переліку установлено, що Борівська селищна територіальна громада, віднесена до територій активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси.

Ведення активних бойових дій на території Борівської селищної територіальної громади, не вибіркові ракетно-бомбові удари по його інфраструктурі та населенню, всеохоплюючі та тривалі відключення електроенергії протягом строку звернення до суду є загальновідомими обставинами, що постійно висвітлювалися у засобах масової інформації, і за своїм характером ці обставини могли стати на заваді своєчасному зверненню до суду.

До того ж, на підтвердження факту відсутності з березня 2024 року і по теперішній час, через постійні обстріли зі сторони рф, на території Чернещинського старостинського округу, в тому числі с. Чернещина, послуг електроенергії, інтернету та Укрпошти, позивач додав до заяви про поновлення строку лист начальника Борівської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 28.03.2025 № 479.

Колегія суддів зазначає, що заява позивача містить посилання на сукупність обставин, які об`єктивно перешкоджали ФГ "Маяк" реалізувати своє право на звернення до суду у межах визначеного процесуального строку. До заяви позивач додав докази, якими вказані обставини підтверджуються.

Проте суд першої інстанції належної оцінки жодній із обставин, на які посилається позивач, та поданим позивачем доказам, не надав, чи завадили ці події вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду, не врахував тривалість строку, який пропущений, натомість обмежився лише посиланням на те, що встановлення в Україні воєнного стану не є беззаперечною підставою для визнання строку пропущеним з поважних причин.

З огляду на недослідження судом першої інстанції всіх обставин, незалежних від сторони, які унеможливили звернення до суду з вказаним адміністративним позовом, колегія суддів указує на передчасність висновків суду першої інстанції про неповажність наведених позивачем причин пропуску строку звернення до суду та повернення позовної заяви на підставі ч. 2 ст. 123 КАС України.

Відтак, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

Також, варто зазначити, що при обмеженні, зокрема, права звернення до суду порушується принцип справедливого та публічного суду, що суперечить Європейській конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, яка ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97.

Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що "у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet v. Fгапсе Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

За приписами ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Підсумовуючи викладене з урахуванням встановлених обставин у справі, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.312 КАС України підлягає скасуванню з направленням до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Стосовно заявленого позивачем клопотання щодо вирішення питання про повернення сплаченого судового збору у розмірі 3028,0 грн за подання апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, повернення сплаченої суми судового збору за наслідками розгляду апеляційної скарги, крім випадків закриття провадження у справі (за виключенням прийняття судом відмови від позову), законом не передбачено.

Крім того, згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частиною 6 ст.139 КАС України передбачено, що, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Аналіз наведених норм Кодексу вказує на те, що питання про розподіл судових витрат між учасниками справи вирішується одночасно із постановленням судового рішення, яким закінчується розгляд справи або після прийняття такого рішення.

З наведених норм права вбачається, що питання розподілу судових витрат вирішується судом у рішенні, прийнятому за наслідками розгляду та вирішення судової справи по суті.

Колегія суддів зазначає, що судове рішення про направлення справи для продовження розгляду не є рішенням, прийнятим на користь однієї із сторін у справі, оскільки передбачає повторну передачу справи до суду відповідної інстанції для продовження розгляду.

Таким чином, при ухваленні судового рішення про направлення справи для продовження розгляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом в ухвалах від 27.07.2022 року у справі №280/1447/19, від 20.12.2019 року у справі №826/4788/17.

З урахуванням тієї обставини, що колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи до суду для продовження розгляду, відсутні правові підстави для стягнення судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 312, 320, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Маяк" - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 520/6330/25 - скасувати.

Справу № 520/6330/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко Т.С. Перцова