Справа № 160/34531/24
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу,
30.12.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у розмірі 279287,52 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача існує заявлена до стягнення заборгованість, яка у добровільному порядку не сплачена, у зв`язку з чим підлягає стягненню в судовому порядку.
06.01.2025 Дніпропетровським окружним адміністративним судом на виконання вимог ч. 3 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України зроблено запит до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо отримання інформації про місце проживання (реєстрації) відповідача.
29.01.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради надійшла відповідь на запит, у якій зазначено, що згідно даних реєстру територіальної громади міста Дніпра місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 з 20.07.2012 по теперішній час.
10.03.2025 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Татарка О.О. про ознайомлення з матеріалами справи.
02.04.2025 до суду надійшла відповідь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на відзив, де позивач зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за будь-якими офіційно вказаними адресами будь то електронної пошти або місцезнаходження, у разі невиконання цього обов`язку платник не в праві посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника податків наслідків. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення (ф. 119) та згідно довідки щодо причин невручення адресату поштового відправлення (ф. 20) податкове повідомлення-рішення та податкова вимога були повернуті на адресу контролюючого органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Матеріалами справи підтверджується дотримання позивачем процедури листування, встановленої статтею 42 ПК України. Контролюючим органом встановлено, що ОСОБА_1 заяву про зміну адреси місця проживання не надсилав, на момент направлення податкового повідомлення-рішення та податкової вимоги були відсутні відомості щодо зміни платником податкової адреси. Платник податків може мати лише одну податкову адресу, ГУ ДПС у Дніпропетровській області не мало законодавчих підстав для направлення кореспонденції за іншими адресами. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим, а тому твердження про те, що останній не отримував податкові повідомлення-рішення і не був належним чином поінформований про наявність заборгованості, є безпідставним. Також, на момент звернення до суду з позовною заявою інформація щодо оскарження податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відсутня. Твердження відповідача про неузгодженість податкових повідомлень-рішень є недоречним, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження таких тверджень.
18.04.2025 до суду надійшли заперечення представника відповідача на відзив, у яких останній зазначає, що позивачем у відповіді на відзив не відображено та доведено, що адреса: АДРЕСА_4 не була і не є належною адресою для відправлення податкових повідомлень-рішень відповідачу, відповідач до цієї адреси не має жодного відношення. Відповідну заяву про зміну адреси місця проживання відповідач подати не міг, так як до вказаної адреси не мав жодного відношення. Позивач не надав жодних відомостей, чому на думку позивача адреса: АДРЕСА_4 була належною адресою для відправлення кореспонденції відповідачу. Крім того, не зазначено, чому в подальшому податковий орган самостійно змінив адресу для направлення податкових повідомлень-рішень на адресу: АДРЕСА_1 ). На думку відповідача, податкові зобов`язання не є узгодженими, отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Оскільки до матеріалів справи долучені всі необхідні документи та судом вжиті всі необхідні заходи з метою повідомлення учасників справи про розгляд справи, суд перейшов до розгляду справи по суті заявлених позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платник податків.
Судом встановлено, що в інтегрованих картках ОСОБА_1 обліковується заявлений до стягнення податковий борг у розмірі 279287,52 грн по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, який виник на підставі податкових повідомлень-рішень:
Відповідно до долученої до матеріалів справи копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній народився у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, 09.06.1997 був прописаний за адресою: АДРЕСА_3 , знятий з реєстрації місця проживання 29.08.2008.
У подальшому, 20.07.2012 місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .
Спірним в цій справі є питання дотримання контролюючим органом порядку погашення податкового боргу як підстави для стягнення судом такого податкового боргу.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податковий борг сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Статтею 67 ПК України встановлено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до положень пункту 19-1.1 статті 19 ПК України контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: 19-1.1.22. здійснюють погашення податкового боргу, стягнення своєчасно ненарахованих та/або несплачених сум єдиного внеску та інших платежів; 19-1.1.45. звертаються до суду у випадках, передбачених законодавством.
Згідно пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо:
54.3.3. згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно із пунктом 54.5 статті 54 ПК України якщо згідно з нормами цієї статті сума грошового зобов`язання розраховується контролюючим органом, платник податків не несе відповідальності за своєчасність, достовірність і повноту нарахування такої суми, проте несе відповідальність за своєчасне та повне погашення нарахованого узгодженого грошового зобов`язання і має право оскаржити зазначену суму в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Стосовно питання узгодження суми податкових зобов`язань, визначених контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, відповідно, набуття такими сумами статусу податкового боргу суд зазначає таке.
Судом встановлено, що податкові повідомлення-рішення надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку рекомендованими поштовими відправленнями за адресою: АДРЕСА_1 , поштові відправлення не вручені адресату та повернуті поштовим відділенням із відміткою про невручення (за закінченням терміну зберігання).
Пунктом 58.1 статті 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Статтею 56 ПК України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до пункту 58.2 статті 58 ПК України форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Пунктом 58.3 статті 58 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 42.1 статті 42 ПК України податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Згідно з пунктом 42.2 статті 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Відповідно до пункту 42.5 статті 42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Відповідно до пункту 45.1 статті 45 ПК України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.
Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
Пунктом 70.1 статті 70 ПК України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).
До Державного реєстру вноситься інформація про осіб, які є: громадянами України; іноземцями та особами без громадянства, які постійно проживають в Україні; іноземцями та особами без громадянства, які не мають постійного місця проживання в Україні, але відповідно до законодавства зобов`язані сплачувати податки в Україні або є засновниками юридичних осіб, створених на території України, або набули статусу електронного резидента (е-резидента).
За положеннями пункту 70.2 статті 70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься така інформація, зокрема, прізвище, ім`я та по батькові; дата народження; місце народження (країна, область, район, населений пункт); місце проживання, а для іноземних громадян - також громадянство; серія, номер свідоцтва про народження, паспорта (аналогічні дані іншого документа, що посвідчує особу), ким і коли виданий; унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі (у разі внесення інформації про особу до Єдиного державного демографічного реєстру).
За приписами пункту 70.6 статті 70 ПК України органи державної реєстрації актів цивільного стану, органи внутрішніх справ, органи, що здійснюють реєстрацію фізичних осіб зобов`язані подавати відповідним контролюючим органам інформацію щодо зміни даних, які включаються до облікової картки фізичної особи - платника податків, щомісяця, але не пізніше 10 числа наступного місяця.
Порядок подання такої інформації та взаємодії суб`єктів інформаційних відносин визначається Кабінетом Міністрів України.
Фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику (пункт 70.7 статті 70 ПК України).
Відповідно до пункту 70.8 статті 70 ПК України про проведення державної реєстрації фізичної особи - платника податків у Державному реєстрі та внесення змін до даних, які містяться у Державному реєстрі, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, інформує територіальний орган, зокрема, за місцем обліку фізичної особи.
Відтак, виходячи з приведених приписів ПК України, дійсно, на фізичну особу - платника податків покладено обов`язок із повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси, проте на органи державної реєстрації також покладено обов`язок із повідомлення територіального органу, що реалізує державну податкову політику, про внесення змін до даних, які вносяться до ЄДР.
При цьому відомості в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (ДРФО) стосовно платників податків мають відповідати відомостям, внесеним в ЄДР.
В цьому випадку податкові повідомлення-рішення направлені на зареєстровану адресу відповідача у встановленому порядку, платником податків не оскаржені, отже, набули статусу узгодженого податкового боргу.
Поряд з цим, позивачем не надано суду доказів та не встановлено на підставі матеріалів справи, що адреса, визначена у податковій вимозі ( АДРЕСА_6 ) та на яку така вимога була направлена, відноситься до відповідача.
Зважаючи на те, що податкова вимога надіслана відповідачу на невірну адресу, внаслідок чого не отримана ОСОБА_1 , суд робить висновок, що у контролюючого органу не виникло права на звернення до суду із позовом про стягнення податкового боргу, а доводи позивача про недотримання саме відповідачем як платником податків обов`язку про повідомлення про зміну податкової адреси є безпідставними та не спростовують того факту, що саме контролюючим органом при формуванні та надісланні податкової вимоги не перевірено правильність зазначення в ДРФО відомостей про податкову адресу платника податків.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з вимогами ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд робить висновок про те, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України,
УХВАЛИВ:
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський