Справа № 749/640/25
Суддя: Чигвінцев М. С.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 749/640/25
Номер провадження 2-а/749/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року Сновський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Чигвінцева М.С.

за участю секретаря Михалевич М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сновськ адміністративну справу №749/640/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якому просить скасувати постанову № 168, винесену 14 квітня 2025 року начальником територіального центру комплектування та соціальної підтримки ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 2101 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що не мав можливості прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 на розгляд справи про адміністративне правопорушення, оскільки не був обізнаний, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. При винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не було враховано наявність пом`якшуючих вину обставин, а саме: наявність на утриманні позивача неповнолітньої дитини, матері похилого віку, його матеріальний стан позивач не працює. У паспорті громадянина України позивача в розділі особливі відмітки стоїть штамп «не військовозобов`язаний». У військовому квитку серії НОМЕР_1 , належному позивачу, стоїть відмітка від 20.11.2015 р. про вилучення мобілізаційного розпорядження, що свідчить про те, що громадянин звільняється від військової служби при оголошенні воєнного стану, війни та мобілізації. Крім того, у військовому квитку міститься відмітка про зняття з військового обліку від 04.01.2013 р. та зняття з військового обліку 30.06.2016 р., що за доводами позивача свідчить, що особа повністю звільнена від військової служби та не підлягає мобілізації. Крім того, оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства, оскільки в ній зазначено стягнення у виді штрафу без визначення розміру стягнення у неоподаткованих мінімумах доходів громадян.

Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 05.05.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 15.05.2025 р.

14.05.2025 р. від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що про час, місце та дату розгляду справи позивачу було доведено, оскільки від підписання протоколу та отримання другого примірнику позивач відмовився, що підтверджено свідками. При цьому зі слів позивача до пояснень до змісту протоколу було записано, що позивач не вважає себе військовозобов`язаним.

Статтею 32 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення 40-річного віку позивача було визначено, що військовозобов`язані, які досягли граничного віку, виключаються з військового обліку.

Запас військовозобов`язаних згідно зі статтею 28 Закону №2232-XII у редакції, яка діяла на момент досягнення позивача 40-річного віку, поділявся на два розряди, що встановлювалися залежно від віку військовозобов`язаних. Військовозобов`язані, які перебували у запасі та мали військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділялися на розряди за віком: 1) перший розряд - до 35 років; 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років; сержантський і старшинський склад: сержанти і старшини - до 45 років; прапорщики і мічмани - до 50 років. При цьому граничний вік перебування в запасі другого розряду був граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві.

На підставі цього, з наданої копії військового-облікового документу, а саме військового квитка № НОМЕР_2 від 19.11.1990 року видно, що у 2013 році був виключений з військового обліку що підтверджує відповідний запис від 04.01.2013 року.

Однак, у подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення проведення мобілізації" від 27 березня 2014 року №1169-VII внесено зміни до статті 28 Закону №2232-XII та змінено граничний вік перебування в запасі другого розряду до 50 років, а Законом України "Про внесення змін до статті 28 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу"" від 22 липня 2014 року №1604-VII - до 60 років. Водночас, приписи Закону №2232-XII про те, що граничний вік перебування в запасі другого розряду є граничним віком перебування в запасі та у військовому резерві, змін не зазнали.

Тобто, з набранням чинності вказаних змін до Закону №2232-XII Позивач є таким, що підпадає під його дію як особа, яка не досягла встановленого законом граничного віку перебування у запасі військовозобов`язаних другого розряду.

Відтак, оскільки за чинними нормами статті 28 Закону №2232-ХІІ позивач 1972 року народження, не досяг граничного віку перебування у запасі та є військовозобов`язаним та на даний час перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Проходження ВЛК є не правом, а обов`язком військовозобов`язаного, за порушення якого може наставати відповідальність.

15.05.2025 від позивача надійщло клопотання про відкладення судового засідання на іншу дату, мотивоване тим, що відзив на позовну заяву він не отримував.

15.05.2025 від представника позивача Омельяненко Л. І. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що представник позивача не може прибути на розгляд даної справи у зв`язку з участю у розгляді кримінального провадження, призначеного до судового розгляду на 15 травня 2025 року о 10:00 год. За таких обставин представник позивача просив відкласти розгляд справи на іншу календарну дату з урахуванням зайнятості представника позивача в розгляді інших справ 19.05.2025, 20.05.2025, 22.05.2025, 26.05.2025, 28.05.2025, 29.05.2025, 02.06.2025, 05.06.2025, 09.06.2025, 10.06.2025, 17.06.2025, 27.06.2025.

Ухвалою Сновського районного суду Чернігівської області від 15.05.2025 р. клопотання ОСОБА_1 та його представника Омельяненко Лариси Іванівни про відкладення розгляду справи задовольнити. Відкладено розгляд справи №749/640/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення на 11.06.2025 р. Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 інформацію, з наданням копій відповідних підтверджуючих документів, про: яким рішенням та коли ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , був виключений з військового обліку та на якій підставі, яким рішенням, коли та на якій підставі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 було поновлено на військовому обліку, після виключення його з військового обліку у 2013 році.

04.06.2025 р. від відповідача надійшла заява, у якій відповідач зазначає, що в 2013 році військовозобов`язаного позивача було виключено з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 на підставі п.4 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції 2013 року), згідно з якою виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах підлягають громадяни України, які досягли граничного віку перебування в запасі, при цьому відповідно до ч.2 ст.28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (в редакції 2009 року) граничний вік перебування в запасі військовозобов`язаних, які перебувають у запасі та мають військові звання рядового складу - до 40 років.

Про виключення позивача у 2013 році з військового обліку є відмітка в обліковій картці до військового квитка де прописано, що Позивач знятий з обліку 04.01.2013 за досягненням граничного віку перебування в запасі. Отже, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 було дотримано всіх вимог чинного на той час законодавства. Однак з 2014 року до Закону України № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» було внесено зміни, якими передбачено, що граничний вік перебування в запасі другого розряду рядового складу було збільшено до 50 років. В подальшому, редакцією Закону України №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» від 22.07.2014р. граничний вік перебування в запасі другого розряду рядового складу було збільшено ще раз до 60 років.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був виключений з військового обліку 04.01.2013 року, оскільки, військовозобов`язані, які перебували у запасі та мали військові звання рядового, сержантського і старшинського складу, поділялися на розряди за віком: 2) другий розряд: рядовий склад - до 40 років.

Позивач знятий з обліку 30.06.2006, знятий за статтею 37 п.5 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу від 04.04.2006.

Позивача знято з військового обліку 19.11.1990 року у зв`язку з призовом або прийняттям на військову службу (альтернативну невійськову службу), відповідно до п.1 ч.5 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

04.01.2013 за досягненням граничного віку перебування в запасі, а саме 40 років, був виключений з військового обліку, дані щодо чого були внесені до військового квитка Позивача та облікової картки до військового квитка.

23.03.2023 року Позивача було взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до абз. 2 п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як такого який був звільнений в запас та не зарахований до військового оперативного резерву.

На підставі цього, з наданої копії військового-облікового документу, а саме військового квитка № НОМЕР_2 від 19.11.1990 року видно, що у 2013 році був виключений з військового обліку що підтверджує відповідний запис від 04.01.2013 року в графі «исключен с учета за достижением предельного возраста состояния в запасе». Відповідні дані також були внесені до облікової картки до військового квитка, але дана картка не може бути долучена до суду, оскільки містить вімомості для службового та внцтрішнього користування.

23.03.2023 року Позивача було взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_3 відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до абз. 2 п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як такого який був звільнений в запас та не зарахований до військового оперативного резерву.

Даний запис внесено до облікової карти Позивача в системі АІТС «ОБЕРІГ» та дана картка також є для внутрішнього користування, тому не може бути долучена до суду.

У судове засідання представник позивача надала заяву, у якій просила справу розглянути без участі позивача та його представника, підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу за його відсутності.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Постановою № 168 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 14.04.2025 р. ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17000, 00 грн.

У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 винний у вчиненні адміністративного правопорушення та підлягає адміністративній відповідальності, передбаченій ч. 3 ст. 2101 КУпАП (Порушення громадянами законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період), а саме: ОСОБА_1 під час проведення загальної мобілізації (згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 03.03.2022 р. №2105-ІХ) відмовився проходити військово-лікарську комісію, під час дії воєнного стану, під час дії воєнного стану громадяни зобов`язані: проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово лікарської комісії), чим порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» в особливий період (воєнний стан) (згідно Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року № 65/2022 (зі змінами), затверджений Законом України від 03.03.2022 р. №2105-ІХ та абз 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»). Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не виявлено. Майнової шкоди не заподіяно.

З копій сторінок паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , належного позивачу, вбачається, що на сторінці 9 паспорту міститься відмітка «Невійськовозобов`язаний Щорський РВК Чернігівської області, Нач. 1 відділу, підпис, 30.06.2006).

Згідно копії військового квитка серії НОМЕР_5 , належного позивачу, на ст. 19 у розділі 6 міститься відмітка від 20.11.2015 р. про вилучення мобілізаційного розпорядження. На сторінці 26 у розділі 8 зазначено, що позивач був знятий з військового обліку 04.01.2013 р., міститься відмітка «Невійськовозобов`язаний Щорський РВК Чернігівської області Нач. 1 відділу, підпис, 30.06.2016 р.».

Надаючи оцінку обставинам справи суд зважає на наступне.

Частиною 1 статті 2101 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Частиною 3 статті 2101 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 р. № 3543-XII (далі Закон № 3543) особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 р. № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово продовжувався Указами Президента України та діє і на даний час.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону № 3543 громадяни зобов`язані:

з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;

надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом;

проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п.5 ч.1 ст.213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

В силу вимог статті 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справ про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі Закон № 2232) громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані:

уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки;

прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів;

проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно;

проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі;

виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Отже, за положеннями вказаної норми обов`язок з проходження медичного огляду покладено на громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві.

За змістом ч. 9 ст. 1 Закону № 2232 військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Згідно ч. 6 ст. 37 Закону № 2232 (в редакції станом на 04.01.2013 р.) виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України, які:

1) призвані чи прийняті на військову службу або направлені для проходження альтернативної (невійськової) служби;

2) проходять військову службу (навчання) у вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів;

3) визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби з виключенням з військового обліку;

4) досягли граничного віку перебування в запасі;

5) припинили громадянство України;

6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину;

7) направлені для відбування покарання до установ виконання покарань або до яких застосовано примусові заходи медичного характеру;

8) не отримали до 40-річного віку військово-облікової або спорідненої з нею спеціальності;

9) померли.

Згідно ч. 1 ст. 78 КАС України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Сторонами у справі визнається той факт, що ОСОБА_1 04.01.2013 р. був виключений з військового обліку.

Зазначені обставини підтверджуються також копіями сторінок паспорту позивача, оскільки на с. 9 міститься відповідний запис про те, що позивач невійськовозобов`язаний, а також копією військового квитка позивача, в якому також міститься відмітка на с. 26 про те, що він не є військовозобов`язаним.

Суд наголошує, що «виключений з військового обліку» означає, що особа втрачає статус військовозобов`язаного в розумінні ч. 9 ст. 1 Закону № 2232 та на неї не поширюються обов`язки з військового обліку.

Аналогічних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постанові від 26 вересня 2024 року у справі № 726/1504/24.

При цьому, чинне законодавство України не містить положень, які б скасовували чинність рішень про виключення особи з військового обліку, що були прийнятими уповноваженими на те органами. Подібних висновків дійшов П`ятий апеляційний адміністративний суд у постанові від 22 січня 2025 р. у справі 400/5539/24.

Надаючи оцінку доводам відповідача про те, що 23.03.2023 р. позивача було взято на військовий облік як такого, що був звільнений у запас та не зарахований до військового оперативного резерву, суд зважає на наступне.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону № 2232 взяттю на військовий військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України підлягають громадяни України: звільнені з військової служби в запас; які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу"; військовозобов`язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно-територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання; звільнені зі служби поліцейські, особи начальницького та рядового складу Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту (крім осіб, прийнятих на службу цивільного захисту у порядку, визначеному Кодексом цивільного захисту України, до проходження строкової військової служби), Державної кримінально-виконавчої служби України, співробітники Служби судової охорони, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, особи, які мають спеціальні звання Бюро економічної безпеки України; які набули громадянства України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов`язаних; зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України та Служби зовнішньої розвідки України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від призову на строкову військову службу; які досягли 27-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників; які звільнені зі служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування у запасі.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Натомість жодних доказів про взяття відповідача на військовий облік 23.03.2023 р. або в будь-яку іншу дату відповідачем надано не було.

Як вбачається із заяви відповідача від 04.06.2025 р., за доводами відповідача 23.03.2023 року позивача було взято на військовий облік у ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно до абз. 2 п.2 ч.1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», як такого який був звільнений в запас та не зарахований до військового оперативного резерву. Даний запис внесено до облікової карти позивача в системі АІТС «ОБЕРІГ» але дана картка є для внутрішнього користування, тому не може бути долучена до суду.

Таким чином, відповідачем не було виконано вимоги ухвали Сновського районного суду Чернігівської області від 15.05.2025 р. та не надано доказів взяття відповідача на військовий облік.

При цьому, суд наголошує, що відповідачу в ухвалі Сновського районного суду Чернігівської області від 15.05.2025 р. було роз`яснено наслідки її невиконання, зокрема, що у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами,

Суд не вважає посилання відповідача про те, що карта позивача в системі АІТС «ОБЕРІГ» призначена для внутрішнього користування, поважною причиною невиконання ухвали суду про витребування доказів.

Відтак, керуючись ч. 9 ст. 80 КАС України, у зв`язку з ненаданням відповідачем доказів вз`яття позивача на військовий облік, суд визнає встановленою обставиною те, що після виключення з військового обліку позивача рішення про його взяття на військовий облік не приймалося.

Крім того, згідно підпункту 12 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 року №3633-IX, військово-обліковий документ, що визначає належність його власника до військового обов`язку, виданий до дня набрання чинності цим Законом, є чинним та не потребує обов`язкової заміни у випадку (з підстав) затвердження органом державної влади нової форми військово-облікового документа.

Відповідно до п.2 Постанови КМУ від 16 травня 2024 р. № 559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа» (надалі Порядок №559) військово-облікові документи, оформлені до набрання чинності цією постановою, вважаються дійсними на всій території України до видачі військово-облікового документа нового зразка.

Згідно п. 1 Порядку №559 військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа».

У відповідності до п.3 Порядку №559 відомості, що зазначені у військово-обліковому документі громадянина України, який перебуває або був виключений з військового обліку Збройних Сил, СБУ, розвідувального органу, повинні відповідати відомостям, що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів (п.3).

З урахуванням наведених нормативних положень суд доходить висновку, що на час виникнення спірних правовідносин 14.04.2025 р. позивач відповідно до п.2 Постанови КМУ від 16.05.2024 року №559 мав дійсний військово-обліковий документ, яким є військовий квіток серії НОМЕР_1 , і в якому міститься запис про виключення позивача з військового обліку, та в якому відсутній запис про взяття на військовий облік позивача після виключення з військового обліку.

Також суд враховує, що відповідачем до відзиву на позовну заяву від 14.05.2025 р. було долучено копію військового квитка позивача, вірність якої засвідчено цифровим підписом відповідача 14.05.2025 р. та яка не містить відомостей про взяття на військовий облік позивача.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду було достовірно встановлено, що позивач був виключений з військового обліку 04.01.2013 р. у зв`язку із чим втратив статус військовозобов`язаного, відповідачем не було доведено, що після 04.01.2013 р. позивач був взятий на військовий облік, відповідних доказів матеріали справи не містять. Отже, відповідачем не доведено, що станом на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач був військовозобов`язаним, тобто суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 2101 КУпАП, яке згідно оскаржуваної постанови полягає у тому, шо позивач відмовився проходити військово-лікарську комісію.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08 липня 2020 у справі №463/1352/16-а.

Згідно п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у зв`язку з недоведеністю суб`єктом владних повноважень існування складу адміністративного правопорушення.

У відповідності до ст. 139 КАС України вирішенню підлягає питання щодо розподілу судових витрат.

При поданні позивачем позову до суду було сплачено судовий збір у розмірі 1211, 20 грн.

Разом із тим, за системного, цільового та граматичного тлумачення до наведеного законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 р. (справа № 543/775/17) в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, звертаючись до суду із даним позовом позивач мав сплатити судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605, 60 грн.

Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 (далі Порядок).

Згідно з пунктом 3 розділу І Порядку повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів та перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, у національній валюті здійснюється Казначейством або головними управліннями Казначейства з відповідних рахунків за надходженнями, відкритих в Казначействі відповідно до законодавства, шляхом оформлення платіжних інструкцій для здійснення внутрішніх операцій.

Повернення (перерахування) платежів у національній валюті здійснюється на рахунки отримувачів коштів, відкриті в банках або небанківських надавачів платіжних послуг, або Казначействі, вказані у поданні (висновку, повідомленні) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, органів, які ведуть облік заборгованості в розрізі позичальників.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 року №106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету» визначено, що суди є органами, що контролюють справляння надходжень бюджету за кодом бюджетної класифікації 22030100 «Судовий збір».

Пунктом 5 розділу І Порядку визначено, що повернення (перерахування) помилково або надміру зарахованих до бюджету або повернення на єдиний рахунок (у разі його використання) податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів, або перерахування між видами доходів і бюджетів коштів, помилково та/або надміру зарахованих до відповідних бюджетів через єдиний рахунок, здійснюється за поданням (висновком, повідомленням) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету.

Таким чином, для повернення помилково сплаченого судового збору у розмірі 605, 60 грн позивачу необхідно звернутися до суду із заявою про повернення помилково сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 77, 139, 246, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 168 від 14 квітня 2025 року про накладення на ОСОБА_1 за частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушеннявідносно ОСОБА_1 - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Суддя М. С. Чигвінцев