Справа № 120/9666/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/9666/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Воробйова І.А.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

10 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області, в якому просила визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 29.05.2024 р. за №.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року позов задоволено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом відзначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10 березня 2025 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та за обставин, викладених в апеляційній скарзі, просив їх задовольнити.

Представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Вислухавши пояснення представників сторін, судова колегія, враховуючи відсутність заперечень останніх, ухвалила розгляд справи продовжити в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, враховуючи отримані пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

06.05.2024 р. в.о. начальника ГУ ДПС у Вінницькій області, на підставі п.п.80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 ПК України, на виконання вимог п. 82.3 ст.82 ПК України та доповідної записки відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту №1692/02-32-07-05 від 03.05.2024 р. прийнято наказ № 2270к "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ".

Вказано фактичну перевірку провести за адресою: магазин ІНФОРМАЦІЯ_1 АДРЕСА_1 , з 08.05.2024 року, терміном 10 діб, за період з 01.01.2023 року .

На підставі вказаного наказу податковими інспекторами проведено фактичну перевірку, за наслідком якої складено акт №198523/02-32-07-05/ НОМЕР_1 від 08.05.2024 р., у якому зафіксовано, що ФОП ОСОБА_1 порушено наказ МФУ №496 від 03.05.2021 р. , а саме, здійснюється торгівля ювелірними виробами із золота та срібла, що не обліковані у встановленому законі порядку, відсутні накладні на вироби чи будь-які інші документи, які підтверджують походження товару.

В подальшому, на підставі акту прийнято податкове повідомлення-рішення від 29.05.2024 р. за №, яким застосовано штрафні санкції на суму 1 056 900 грн.

Не погоджуючись із таким рішенням, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

За результатом розгляду матеріалів справи суд першої інстанції дійшов висновку про обгрунтованість вимог позову та наявність підстав для їх задоволення.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів відзначає наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначає Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06 липня 1995 року №265/95-ВР /надалі - Закон №265/95-ВР/, дія якого поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

За визначеннями, наведеними у статті 2 Закону №265/95-ВР розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Відповідальність за порушення вимог Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (Закон -№265/95-ВР) унормована приписами розділу V цього Закону.

Стаття 20 Закону №265/95-ВР (із змінами, внесеними Законом №1914-IX) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

До 01 січня 2022 року зазначена норма передбачала, що фінансова санкція має застосовуватись у подвійному розмірі вартості товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Законом №1914-IX у статті 20 слово "подвійної" було виключено.

Таким чином, за змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності): 1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку; 2) не надання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

При цьому, не надання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу, є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

В контексті спірних правовідносин, судова колегія погоджується з доцільністю застосування судом першої інстанції до даних правовідносин позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 11.01.2024 року у справі №420/12275/22.

Зокрема, Верховний Суд при вирішенні питання, які саме порушення Закону №265/95-ВР стосуються вжитого законодавцем словосполучення "порядку здійснення розрахункових операцій", враховує, що за визначенням, наведеним у статті 2 Закону №265/95-ВР, розрахункова операція - приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Виходячи з наведеного вище визначення слідує, що розрахункова операція пов`язана саме із безпосереднім прийманням від покупця коштів у відповідній формі за товар, оформленням документа, що підтверджує факт здійснення такої операції, у порядку та спосіб, визначений Законом №265/95-ВР.

Поряд з цим, порушення, що полягає у ненаданні під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, в тому числі підакцизних, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), не можна вважати таким, що пов`язане із порядком здійснення розрахункових операцій.

Як встановлено з матеріалів справи, в наказі від 06.05.2024 №2270к "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 "підставою проведення перевірки за адресою: магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " АДРЕСА_1 , вказано пп.80.2.2 п.80.2 ст. 80 ПКУ, доповідна записка №1692/02-32-07-05 від 03.05.2024 р. про дозвіл на перевірку дотримання вимог порядку проведення розрахункових операцій та лист ДПС від 25.04.2024 р., де вказано про ймовірно наявні порушення допущені позивачкою порядку здійснення розрахункових операцій - не видача чеку при здійсненні розрахункової операції.

В свою чергу, підставою для перевірки згідно п.80.2.2 ПК Ураїни є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 11 липня 2022 року у справі № 120/5728/20-а та від 21 грудня 2022 року у справі № 500/1331/21, формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки. У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі.

Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення. У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Таким чином, суд першої інстанції вірно виснував, що контролюючий орган, здійснюючи перевірку за адресою: магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " АДРЕСА_1 , мав її провести в межах перевірки дотримання позивачкою вимог порядку проведення розрахункових операцій.

Як встановлено судом, згідно Акту фактичної перевірки, порушення вимог чинного законодавства з питань проведення розрахункових операцій не встановлено.

Натомість, відповідач провів перевірку за межами питань, визначених наказом на перевірку, а саме "дотримання обліку товарів".

Наразі ж, ненадання під час перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), не можна вважати таким, що пов`язане із порядком здійснення розрахункових операцій.

В розрізі встановлених обставин справи та здійсненого аналізу норм чинного законодавства, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції, що податковий орган, здійснюючи перевірку за адресою: магазин "Аурум" м. Гайсин, вул. 1-го Травня, вийшов за її межі, адже в доповідній записці зазначено про перевірку щодо дотримання вимог проведення розрахункових операцій , в той час, як видно із акту перевірки, відповідач здійснив перевірку, в тому числі, щодо наявності документів, які підтверджують облік та надходження товарів. Дана обставина, щодо можливих порушень в частині відсутності/наявності документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, не охоплена ані наказом про перевірку, ані доповідною запискою №1692/02-32-07-05 від 03.05.2024 р., оскільки відповідні посилання відсутні в наданих контролюючим органом документах.

Вказані обставини не спростовані відповідачем ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, ні під час її апеляційного перегляду.

Стосовно додатку до Акту перевірки від 08.05.2024 р., то суд першої інстанції вірно відзначив, що останній не містив жодних ідентифікуючих ознак перевіряємих товарів та їх артикулів, окрім їх назви, ціни і ваги., що не може бути належним доказом допущеного позивачем порушення.

До того ж, судова колегія враховує, що отримані судом першої інстанції пояснення свідків носять суперечливий характер, різняться між собою та не дають можливості усунути недостатність інформації щодо товару, який був предметом податкової перевірки, проведеної за адресою: магазин "Аурум" м. Гайсин, вул. 1-го Травня.

Натомість, як встановлено зі змісту Книги обліку товарних запасів, яка ведеться з 03.01.2022 р., видаткових накладних, актів-накладних (а.с. 38-57), останні не містять інформації стосовно такого товару як каблучки із діамантами, а за відсутності артикулів товару суд першої та апеляційної інстанції позбавлені можливості порівняти товар, який описаний в Додатку до акту перевірки та товар, який відображений в облікових документах позивачки, його ідентифікувати та перевірити загальний розмір вартості товару, що відображений у додатку до акту перевірки.

В даному випадку, суд першої інстанції вірно відзначив, що представники податкового органу не були позбавлені можливості вказати в примітках в Додатку до акту, артикули товару з метою порівняння відповідності товару, зазначеного Додатку та товару, який був при перевірці в наявності у позивачки, адже товар і його вартість безпосередньо впливали на загальну суму штрафу, відображену в спірному рішенні.

В спірних правовідносинах, саме на відповідача покладено обов`язок щодо підтвердження належними та допустимими доказами правомірності свого рішення і доведення того, що товар описаний в Додатку до акту перевірки відповідає товару, який був в наявності на час перевірки у позивачки. Проте, вказаного відповідачем на доведено, як і не доведено і не підтверджено розмір суми товару, що був предметом перевірки та опису і відображений у додатку до акту перевірки.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області № від 29.05.2024 та наявність підстав для задоволення позову.

В даному випадку, всі доводи апеляційної скарги фактично дублюють доводи наведені у відзиві на позовну заяву, які отримали належну, повну та обгрунтовану оцінку суду першої інстанції, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.