Справа № 620/3084/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/3084/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській облсті про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі також позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі також - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі також ГУ ПФУ в Чернігівській області, відповідач 2) в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.12.2024 №5 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.03.1995 по 27.01.2003, та період навчання з 01.09.1991 по 01.03.1995;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.06.2015 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 19.05.2022, з 20.09.2022 по 31.03.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи з 17.04.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи з 17.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що має спеціальний стаж та відповідний вік, який дає право на пенсію на пільгових умовах, але оскаржуваним рішенням відповідач 1 відмовив у призначенні такої пенсії. Вважає спірне рішення протиправним, оскільки винесено без урахування всіх обставин справи, що мають значення для його прийняття.

31.03.2025 ухвалою суду розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачами відзив на позов не подано.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами ( частина шоста статті 162 КАС України).

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними її паспорта.

17.04.2024 позивач звернулась до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії як працівнику охорони здоров`я за спеціальним стажем. На день звернення до відповідача їй виповнилось 47 років 7 місяців.

25.04.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) прийнято рішення № 15 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.10.2024 по справі № 620/8744/24 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 25.04.2024 №15 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17.04.2024, прийнявши відповідне рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у судовому рішенні. Рішення суду набрало законної сили 31.10.2024.

За результатами розгляду заяви, відповідачем 1 прийнято рішення від 13.12.2024 №5 про відмову у призначенні пенсії за відсутністю необхідного страхового та пільгового стажу. Зі змісту рішення встановлено, що в ході аналізу поданих позивачем документів встановлено, що її страховий стаж становить 18 років 06 місяців 03 дні. Пільговий стаж відсутній. Підставою для відмови зазначено, що необхідний стаж, встановлений пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить не менше 20 років у жінок. Необхідний пільговий стаж за Списком № 1 становить 7 років 6 місяців. За доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи по трудовій книжці з 22.03.1995 по 27.01.2003 року, та період навчання з 01.09.1991 по 01.03.1995, оскільки свідоцтво про шлюб не підписано відповідальною особою; пільговий стаж не зараховано, оскільки пільгова довідка № 18 від 15.04.2024 не відповідає Додатку 5, так як в довідці не зазначено кількість відпрацьованих років в шкідливих умовах.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась за їх захистом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Щодо зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.03.1995 по 27.01.2003, та період навчання з 01.09.1991 по 01.03.1995.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Конституцією України, Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі по тексту Закон № 1788-XII ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі по тексту Закон № 1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Відповідно до статті 62 Закон № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ( далі Порядок № 637 ).

Отже, положеннями статті 62 Закону №1788-XII та пункту 1 Порядку №637 визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Зі змісту наведених норм слідує, що положення Порядку №637 щодо підтвердження стажу роботи, який є спеціальним по відношенню до Закону України "Про пенсійне забезпечення", мають бути застосовані лише у чітко визначених та вичерпних випадках, а саме: за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Разом з тим, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі № 663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а та інших.

Суд встановив, що трудова книжка серії НОМЕР_1 від 22.03.1995, яка видана на ім`я позивача, містить всі необхідні записи про навчання позивача з 01.09.1991 по 01.03.1995 та роботи у період з 22.03.1995 по 27.01.2003, а саме: печатку, відомості про підприємство, дату прийняття позивача на посаду, назву цієї посади, дані про реквізити наказів про прийняття на роботу та звільнення з роботи; ці записи є належним та допустимим доказом підтвердження трудового стажу позивача, тому підлягає зарахуванню.

Щодо посилань відповідача у рішенні, як на підставу правомірності відмови у зарахуванні вказаного періоду стажу на відсутність у свідоцтві про шлюб підпису відповідальної особи, то суд їх відхиляє, з огляду на таке.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні документів.

Формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а.

Тим більш відповідачем не спростовано жодними доказами факт видачі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 .

Отже, суд дійшов висновку про безпідставність не зарахування позивачу вказаного періоду.

Щодо зарахування до пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.06.2015 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 19.05.2022, з 20.09.2022 по 31.03.2024 та неврахування пільгової довідки № 18 від 15.04.2024 не відповідає Додатку 5, суд зазначає наступне.

Згідно із пунктом «а» частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ, в редакції, чинній до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 № 213-VIII (далі - Закон № 213-VIII), на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом № 213-VIII (набрав чинності 01.04.2015) стаття 13 Закону № 1788-ХІІ була викладена в новій редакції, відповідно до якої на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі № 1-5/2018(746/15):

- визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б» - «г» статті54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII;

- вказано, що стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;

- застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б» - «г» статті 14, пункти «б» - «г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме:

"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:

а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах".

Згідно із пунктом 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин у даній справі наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020) з одного боку, та Законом № 1058-IV - з іншого, в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 для жінок, а саме перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.

При вирішенні даного спору суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2021 у зразковій справі №360/3611/20, які полягають у такому.

Норми Законів № 1788-ХІІ та № 1058-IV регулюють одне і те ж коло відносин, явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України»). Оскільки у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи (такий правовий висновок сформований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 520/15025/16-а), тому застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020, а не Закону № 1058-IV.

Отже, право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі Закону № 1788-ХІІ (з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020) мають жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах, які працювали до 01.04.2015 на посадах, визначених у вказаних нормах.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Так, як встановлено судовим рішення у справі № 620/8744/24, позивач досягла віку 47 років 07 місяців. Страховий стаж складає: 29 років 11 місяців 12 днів, за списком № 1-07 років 01 день, тому відповідно до частини четвертої статті 78 КАС України, ці обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню.

Як встановив суд з матеріалів справи, у період з 03.06.2015 по 31 08.2016 позивач працювала в Комунальному некомерційному підприємстві Шевченківського району міста Києва «Консультативно-діагностичний центр», що підтверджується записами у трудовій книжці: запис №19 (03.06.2015 прийнята на посаду рентгенолаборанта відділення променевої діагностики філії № 1, робоче місце атестоване, наказ № 575к від 03.06.2015, наказ № 107 від 13.08.2014); запис № 20 (01.09.2016 звільнена з посади за власним бажанням, наказ № від 01.09.2016); запис № 21 (01.09.2016 звільнена з посади за угодою сторін,наказ № 1034-к від 01.09.2016).

У період з 01.09.2016 по 19.05.2022, з 20.09.2022 по 31.03.2024 позивач працювала в Акціонерному товаристві «Укрзалізниця» (з урахуванням реорганізацій та перейменувань), що підтверджується відомостями її трудової книжки: запис № 22 ( 01.09.2016 зараховано на посаду рентгенолаборанта для надання цілодобової екстреної медичної допомоги відділу променевої діагностики (рентгенівський) консультативно-діагностичного центру, наказ № 119/ос 30.08.2016); запис № 23 ( 25.12.2012 - робоче місце рентгенолаборанта атестовано на шкідливі умови праці (Список № 1), наказ № 208 від 25.12.2012); запис № 24 ( 31.08.2017 - робоче місце рентгенолаборанта атестовано на шкідливі умови праці (Список № 1), наказ № 107/1 від 31.08.2017). У верхньому лівому кутку стор. 44 здійснено запис: «виправленому на «8» вірити. Підпис». Запис № 25 (07.12.2018 - присвоєно другу кваліфікаційну категорію за фахом «рентгенологія», наказ № 208/ос від 14.12.2018); запис № 26 ( штамп «Постановою Кабінету Міністрів України № 938 від 31.10.2018 Публічне Акціонерне товариство «Українська залізниця» перейменовано на Акціонерне Товариство «Українська залізниця»); запис № 27 ( 15.08.2022 - робоче місце атестовано на шкідливі умови праці згідно Списку № 1, наказ № 207, 15.08.2022). Працює до теперішнього часу.

На час воєнного стану дію трудового договору було призупинено, що підтверджується наказами по підприємству, які позивач надала разом з заявою про призначення пенсії. Наказом генерального директора Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 20.05.2022 № 159/1 призупинено дію трудового договору з 20.05.2022 до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану з рентгенолаборантом ОСОБА_1 . Наказом генерального директора Київської клінічної лікарні на залізничному транспорті № 1 філії «Центр охорони здоров`я» акціонерного товариства «Українська залізниця» від 20.09.2022 № 128/ос відновлено дію трудового договору з ОСОБА_1 , рентгенолаборантом консультативно-діагностичного центру, з 20.09.2022.

Отже, вказаний стаж роботи у зазначений період підтверджується записами трудової книжки та наказами про проведення атестації робочих місць на підприємстві, а також уточнено довідкою, виданою Комунальним некомерційним підприємством Шевченківського району міста Києва «Консультативно-діагностичний центр», що міститься в матеріалах пенсійної справи.

Згідно абзацу 2 розділу XIX Охорона здоров`я Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016р. № 461 молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою, зайняті у відділеннях інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок).

При цьому, професійна назва «рентгенолаборант» міститься у Національному класифікаторі професій України ДК 003:2010, затвердженому наказом Держспоживстандарту від 28.07.2010 року № 327.

Згідно у пунктом 4.14 Положення про атестацію молодших спеціалістів з медичною освітою, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 23.11. 2007 № 742 робота на посаді рентгенолаборантів зараховується до стажу роботи за спеціальністю «рентгенологія», що включена до номенклатури спеціальностей й молодших спеціалістів з медичною освітою, відповідно позиція Списку №1 «молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів), а також молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенлаборант інтервенційної радіології (рентгенохірургічний блок)» поширюється на рентгенлаборантів, у разі їх зайнятості повний робочий день на роботах і в умовах передбачених цією позицією Списку. В редакції Списку №1, введеному в дію постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 № 461, не зазначено конкретних посад згідно з Національним класифікатором професій України ДК 003:2010, натомість зазначена вся номенклатура спеціальностей «молодших спеціалістів з медичною освітою».

Сукупність наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що посада рентгенолаборната, яку обіймала позивач у спірні періоди, відноситься до Списку № 1 розділу XIX «Охорона здоров`я» як «...молодші спеціалісти з медичною освітою рентгенівських відділень (кабінетів)...», навіть після виключення посади рентгенолаборанта з Списку №1 та незалежно від того, чи працювала позивач у відділенні променевої діагностики чи в рентгенівському відділенні.

Вказані відомості підтверджуються відомостями трудової книжки та уточнюючими довідками, які відповідачем жодними доказами не спростовані.

Таким чином, враховуючи, що на час звернення із заявою до пенсійного органу позивач досягла 45-річного віку та мала достатню тривалість відповідного стажу, спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому суд вважає для поновлення порушених прав позивача слід задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області призначити позивачу пенсію з 17.04.2024 пенсію за віком відповідно до пункту "а" частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Щодо позовних вимог до ГУ ПФУ в Чернігівській області, то в задоволенні їх слід відмовити, оскільки рішення про відмову у нарахуванні та виплаті пенсії вказаним відповідачем не приймалось, тобто права позивача з його боку не порушувались.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 968,96 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 484,48 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.12.2024 №5.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 22.03.1995 по 27.01.2003, та період навчання з 01.09.1991 по 01.03.1995.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу по Списку № 1 ОСОБА_1 періоди роботи з 03.06.2015 по 31.08.2016, з 01.09.2016 по 19.05.2022, з 20.09.2022 по 31.03.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №1-р/2020 від 23.01.2020, починаючи з 17.04.2024.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 484,48 грн (чотириста вісімдесят чотири гривні 48 коп.), сплачений відповідно до квитанції від 18.03.2025.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області вул. Набережна Перемоги, 26,м. Дніпро,Дніпропетровська обл., Дніпровський р-н,49094 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, вул. П`ятницка, 83-а, м. Чернігів,14005, .

Повний текст рішення виготовлено 11 червня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко