Справа № 520/5757/25
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Харків

12 червня 2025 р. справа № 520/5757/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олексія Котеньова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 Військового представництва Міністерства оборони України (вул. Георгія Тарасенка, буд. 126, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61037, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до НОМЕР_2 Військового представництва Міністерства оборони України, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, оформлене протоколом №3 від 13.02.2025, щодо виключення підполковника запасу ОСОБА_1 з обліку осіб НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»;

- зобов`язати НОМЕР_2 військове представництво Міністерства оборони України поновити ОСОБА_1 разом з членами родини в складі трьох осіб, на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, для отримання житла за рахунок житлового фонду з датою первинної постановки на квартирний облік 03.09.1998 року.

Також позивач просить вирішити питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, а саме стягнути із НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

В обґрунтування позовних вимог та у відповіді на відзив зазначає, що наказом начальника НОМЕР_2 ВП МОУ (по стройовій частині) від 19.06.2020 №84 позивача звільненого наказом Директора департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) від 03.04.2020 №56 з військової служби відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» у запас, виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 19 червня 2020 року. На засіданні житлової комісії НОМЕР_2 Військового представництва Міністерства оборони України 20.12.2024 прийняте рішення №7 про зняття позивача з квартирного обліку. Вважаючи такі дії неправомірними та такими, що порушують його права, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

Відповідачем подано відзив, у якому він заперечував проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що рішення житлової комісії НОМЕР_2 Військового представництва Міністерства, оформлене протоколом № 7 від 20.12.2024, у частині зняття позивача з квартирного обліку, було прийняте з дотриманням вимог законодавства, на підставах, у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Інші заяви по суті справи сторони до суду не подавали.

Відповідно до ст.258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд розглядає справу у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі п.10 ч.1 ст.4, ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши доводи позову, відзиву, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у НОМЕР_2 військовому представництві Міністерства оборони України з 30.07.1998, що підтверджується довідкою від 21.12.2017 №64.

Рішенням житлової комісії НОМЕР_2 ГВП МО України від 03.09.1998 (протокол №6) старшого лейтенанта ОСОБА_1 включено в списки військовослужбовців на забезпечення житлом з датою постановки на квартирний облік 03.09.1998.

У зв`язку з народженням сина житловою комісією НОМЕР_2 ВП МО України прийнято рішення від 23.06.2005 №41 щодо зміни облікових даних в черзі на отримання житла з трьох осіб на чотири (позивач, дружина, син, дочка).

Рішенням житлової комісії НОМЕР_2 ВП МО України від 14.02.2008 (протокол №2) виключено дружину військовослужбовця ОСОБА_1 з квартирного обліку, як особу, яка забезпечена житловою площею згідно ст. ст. 47, 48 Житлового кодексу України.

Згідно з протоколом засідання житлової комісії НОМЕР_2 ВП МО України від 19.02.2008 №3 майора ОСОБА_1 та його сім`ю включено в списки осіб, які мають користуватись правом позачергового одержання житла, датою постановки 18 серпня 2006 року.

Місце проживання позивача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , який належить Державному підприємству «Завод ім. Малишева» (місце дислокації ПЗ №85), що підтверджується довідкою від 28.11.20218 №56.

Наказом начальника НОМЕР_2 ВП МОУ (по стройовій частині) від 19.06.2020 №84 підполковника ОСОБА_1 , звільненого наказом Директора департаменту кадрової політики Міністерства оборони України (по особовому складу) від 03.04.2020 №56 з військової служби відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «а» у запас, виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 19 червня 2020 року.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугу років (30 календарних років) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.06.2020 року, що підтверджується протоколом за пенсійною справою № (Міноборони) від 20.06.2020.

Рішенням житлової комісії НОМЕР_2 ВП МО України від 20.12.2024 (протокол №7, наказ від 20.12.2024 №153) підтверджено дату взяття на облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, визначеної протоколом засідання житлової комісії НОМЕР_2 ВП МО України №6 від 03.09.1998 відносно підполковника запасу ОСОБА_1 зі складом сім`ї три особи та скасовано рішення житлової комісії, оформлене протоколом №3 від 19.02.2008. про зарахування до пільгової черги (позачергово) ОСОБА_1 складом сім`ї три особи.

Листом від 11.02.2025 №583/781 Квартирно-експлуатаційним відділом м. Харків проінформовано НОМЕР_2 ВП МО України про те, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Разом з тим, зазначена стаття звільнення у відповідності до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 №380, не передбачала на час звільнення з військової служби залишення військовослужбовця на квартирному обліку та запропоновано переглянути рішення житлової комісії' від 20.12.2024 №7 щодо перебування на квартирному обліку підполковника запасу ОСОБА_1 .

Наказом начальника НОМЕР_2 військового представництва (з адміністративно-господарської діяльності) від 13.02.2025 №18 оголошено рішення житлової комісії НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, оформлене протоколом №3 від 13.02.2025. щодо виключення підполковника запасу ОСОБА_1 з обліку осіб НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернулася до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі норми права.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті (абзац 4 п. 1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Абзацом 1 п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 №1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердив порядок, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.

Згідно п. 4 Порядку №1081 центральні органи виконавчої влади, які здійснюють керівництво Збройними Силами, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями, правоохоронні органи спеціального призначення, Держспецтрансслужба та Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, видають нормативно-правові акти з питань забезпечення військовослужбовців житлом.

На підставі п. 2 розділу II "Прикінцеві положення" Закону України «Про внесення змін до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 1865-IV від 24.06.2004 (далі - Закон № 1865-IV) військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.

Абзац 4 п. 4 розділу II "Прикінцеві положення" Закону № 1865-IV покладає зобов`язання на Кабінет Міністрів України забезпечити перегляд і скасування міністерствами та іншими центральними органами виконавчої влади їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону.

Порядком № 1081 визначено алгоритм обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Пункт 23 Порядку №1081 визначає, що для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього командира (начальника).

Пунктом 24 Порядку №1081 встановлено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.

У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.

Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.

Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.

Пунктом 32 Порядку №1081 передбачено, що черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлового приміщення).

Таким чином, військовослужбовці мають право на забезпечення їх та членів їх сімей жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення. Для реалізації такими особами зазначеного права необхідним є їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Відповідно до п.1 розділу VІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями №380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.

Пунктом 6 розділу І Інструкції №380 передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей до одержання ними жилого приміщення для постійного проживання мають право зареєструватися у військовій частині за її місцезнаходженням.

Пунктом 1 розділу ІІ Інструкції №380 визначено що, для ведення обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, виплати грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, надання та використання службової жилої площі, обліку військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою житловою площею), ведення оперативного обліку службових житлових приміщень в апараті Міноборони, в Генеральному штабі Збройних Сил України, у інших органах військового управління та військових частинах, вищих військових навчальних закладах і військових навчальних підрозділах закладів вищої освіти, установах та організаціях Збройних Сил України, а також у військових прокуратурах утворюються житлові комісії.

Згідно з положень п. 16 розділу VI житлові комісії військових частин (об`єднані житлові комісії) щороку проводять інвентаризацію облікових справ військовослужбовців та членів їх сімей, що перебувають на обліку, під час якої перевіряються житлові умови (за необхідності), а також оновлюються документи, що містяться в облікових справах.

Посилання відповідача про те, що звільнення з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту не передбачає залишення військовослужбовця на квартирному обліку у військовій частині суд вважає безпідставним, з огляду на таке.

Суд вказує, що у словосполученні «звільнення з військової служби у запас або у відставку за віком, станом здоров`я», що міститься у п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі умови як вік і стан здоров`я, відносяться виключно до поняття «звільнення у відставку», як варіанту (способу) звільнення з військової служби, і жодним чином не відноситься до поняття «звільнення у запас».

Така юридична визначеність зазначених понять підтверджується висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25.03.2019 у справі № 359/2295/17, від 08.04.2020 у справі № 683/2197/18, від 15.10.2020 у справі № 636/1424/19, у справі № 260/764/21 від 10.08.2022, від 28.11.2023 у справі № 580/11303/21, від 22.12.2023 у справі № 260/675/21.

Згідно п. 21 розділу VI Інструкції № 380, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі: поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; в інших випадках, передбачених законодавством.

Інших випадків, які передбачені законодавством, суд не встановив.

Натомість суд встановив, що позивач перебував на квартирному обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов. При цьому не було надано жодних належних і допустимих доказів того, що позивача було зараховано на квартирний облік на підставі недостовірних відомостей, поданих ним особисто, або внаслідок неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб під час розгляду питання про взяття на облік.

Водночас, звільнення військовослужбовця, який перебуває на квартирному обліку, у запас за закінченням строку контракту за наявності у нього відповідної вислуги є підставою для залишення його на такому обліку відповідно до вимог п. 9 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Виходячи з викладеного, суд констатує, що рішення житлової комісії НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, оформлене протоколом №3 від 13.02.2025 про виключення зі списків осіб, що перебувають на загальній черзі та потребуючих поліпшення житлових умові є протиправними та його необхідно скасувати та поновити позивача на квартирному обліку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частинами 3-5 статті 134 КАС України визначено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У пункті 269 Рішення у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі Іатрідіс проти Греції (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Представником позивача надано до суду ордер серія АН №1619385 від 20.02.2025, копію договору про надання правової допомоги № б/н від 20.02.2025, копію акту виконаних робіт №б/н від 13.03.2025, платіжну інструкцію №1.97379645.1 від 21.02.2025.

Судом встановлено, що адвокатом Андрієм Острицьким підписано позовну заяву.

Оцінюючи співмірність витрат позивача на правничу допомогу із складністю предмету позову та обсягу наданих робіт, суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.134 КАС України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд зазначає, що даний спір підпадає під визначення справ незначної складності та розглядався за правилами ст.ст.257-262 КАС України.

Такий спір також не може вважатися складним як і з огляду на наявність численної судової практики, так і того, що обсяг аналізованих адвокатом документів не був надмірним або складним.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням того, що позовні вимоги у справі задоволено, оцінивши рівень витрат позивача на правничу допомогу, а також те, що їх сума була не співмірною зі складністю предмета спору та обсягу наданих адвокатом послуг, виходячи із критеріїв розумності та пропорційності оплати послуг адвоката, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до НОМЕР_2 Військового представництва Міністерства оборони України (вул. Георгія Тарасенка, буд. 126, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61037, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, оформлене протоколом №3 від 13.02.2025, щодо виключення підполковника запасу ОСОБА_1 з обліку осіб НОМЕР_2 військового представництва Міністерства оборони України, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас за підпунктом «а» пункту 2 частини 5 (у зв`язку із закінченням строку контракту) статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Зобов`язати НОМЕР_2 військове представництво Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) разом з членами родини в складі трьох осіб, на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання, для отримання житла за рахунок житлового фонду з датою первинної постановки на квартирний облік 03.09.1998 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_2 Військового представництва Міністерства оборони України ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_2 Військового представництва Міністерства оборони України (вул. Георгія Тарасенка, буд. 126, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61037, код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000 (дві тисячі) грн 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі виготовлено 12 червня 2025 року.

Суддя Олексій КОТЕНЬОВ