Справа № 420/15920/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.,

за участю секретаря судового засідання - Галата В.І.,

за участю сторін: представника позивача - Кришталевич В.М.,

представника відповідача - Гальчук А.С.,

третьої особи - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови у виконавчому провадженні №77717562 від 14.05.2025 року про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що головним державним виконавцем 14.05.2025 року безпідставно винесено постанову ВП№77717562 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання рішення суду у справі 420/35965/23, незважаючи на поважність причин його невиконання. При цьому, ніякі заходи для з`ясування причин невиконання рішення суду державним виконавцем не вживалися. Встановлено лише сам факт невиконання судового рішення. Зауважено, що державний виконавець із вимогою про надання пояснень щодо причин невиконання рішення до прокуратури не звертався.

Додатково у позові зазначено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024 у справі № 420/35965/23 суд встановив судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме зобов`язав СП СО ПР подати відповідний звіт. 25.02.2025 СП СО ПР подала звіт, у якому боржник повідомив суд про обставини, які ускладнюють виконання рішення суду. Зокрема, у звіті зазначено, що СП СО ПР з метою тлумачення та з`ясування змісту правових норм, які сформульовані в Тимчасовому положенні, для сприяння їх практичній реалізації, 24.02.2025 звернулася до Офісу Генерального прокурора, як до органу, який видав цей акт, щодо роз`яснення порядку/процедури повторного проведення оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік та затвердження висновку з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням, та обставин, що ускладнюють виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.05.2024, наведених у звіті.

За таких обставин, на думку позивача, державний виконавець не був позбавлений можливості відстежити вжиті СП СО ПР заходи з метою виконання рішення суду через Єдиний державний реєстр судових рішень, однак не скористався цим та дійшов помилкового висновку про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Таким чином, вважаючи постанову ВП№77717562 про накладення штрафу безпідставною та протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 26.05.2025 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Справу призначено до судового розгляду на 10.06.2025 року 10:30 год.

Також ухвалою від 26.05.2025 року судом залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 , та витребувано від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №77717562.

28.05.2025 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог.

У своїх доводах відповідач посилається на те, що на виконанні Відділу перебуває виконавче провадження № 77717562 з виконання виконавчого листа № № 420/35965/23 виданого 06.02.2025 Одеським окружним адміністративним судом про зобов`язання Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону повторно провести оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік, затвердити висновок з урахуванням встановлених судовим рішенням обставин. Станом на 14.05.2025 рішення суду не виконано, про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що були всі законні підстави для винесення постанови про накладення штрафу. При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

До відзиву на адміністративний позов додано витребувані ухвалою суду від 26.05.2025 року документи.

29.05.2025 року відповідачем до суду подано повідомлення про доставку документів з АСВП до електронного кабінету ЕСІТС, а саме: постанови про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) від 04.04.2025 виконавчого провадження АСВП № 77717562; постанови про накладення штрафу від 14.05.2025 виконавчого провадження АСВП № 77717562.

Пояснення третьої особи щодо позову до суду на подані.

У судовому засіданні, призначеному на 10.06.2025 року на 10:30 год., представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши вступні слова сторін, дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року у справі №420/35965/23 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. Суд вирішив:

Визнати протиправним та скасувати рішення керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону Глумакова Андрія Сергійовича, а саме: висновок щодо «негативного» оцінювання якості роботи прокурора Немцева Євгена Геннадійовича за 2023 рік.

Визнати протиправним та скасувати наказ керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону № 536к від 21.11.2023 року «Про затвердження висновку щодо оцінювання якості роботи прокурорів Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону» в частині затвердження висновку щодо «негативного» оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік.

Зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону повторно провести оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік, затвердити висновок з урахуванням встановлених судовим рішенням обставин.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч ) грн. 00 коп.

Встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язати Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту два місяці, що обчислюється з дати набрання цим рішенням суду законної сили.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року у справі №420/35965/23 набрало законної сили 26.12.2024 року.

06.02.2025 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №420/35965/23 про зобов`язання Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону повторно провести оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік, затвердити висновок з урахуванням встановлених судовим рішенням обставин.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постановою від 04.04.2025 року відкрито виконавче провадження №77717562 з примусового виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/35965/23, виданого 06.02.2025 року.

Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

Згідно з повідомленням №5677225 про доставку документів з АСВП до електронного кабінету ЕСІТС постанову про відкриття виконавчого провадження доставлено до електронного кабінету Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону 04.04.2025 року.

14.05.2025 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП №77717562 за невиконання рішення суду на боржника Спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Південного регіону накладено штраф у розмірі 5100 грн.

У вказаній постанові встановлено, що станом на 14.05.2025 рішення суду не виконано, про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено.

14.05.2025 року державним виконавцем також винесено Вимогу щодо повідомлення стану виконання рішення суду, заходи, які вжиті на його виконання та посадових осіб, які винні у його невиконанні.

Не погоджуючись із вказаною постановою про накладення штрафу від 14.05.2025 року, позивач звернувся до суду з даним позовом

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження, встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України Про виконавче провадження, за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентований статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (ч. 1).

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, звернувшись до суду, позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.01.2023 року у справі №420/35965/23 не було виконано за поважних причин. Зокрема, у позові позивач зазначає про обставини, які ускладнюють виконання рішення суду, а саме відсутність роз`яснення порядку/процедури повторного проведення оцінювання якості роботи прокурора ОСОБА_1 за 2023 рік та затвердження висновку з урахуванням обставин, встановлених судовим рішенням, за яким (роз`ясненням) боржник звернувся до Офісу Генерального прокурора, як до органу, який видав цей акт.

Копію звернення до Офісу Генерального прокурора позивачем до суду не надано. На підтвердження викладених обставин до позовної заяви додано лише копію ухвали суду від 10.03.2025 року у справі №420/35965/23 про відмову у прийнятті звіту про виконання рішення суду та встановлення нового строку для його подання та копію ухвали суду від 13.05.2025 року про прийняття до розгляду звіту Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону про виконання рішення суду по справі №420/35965/23.

У свою чергу, відповідач вказує, що про поважні причини невиконання боржником державного виконавця не повідомлено.

Надаючи оцінку наведеним обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 75 Закону України Про виконавче провадження визначена відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Зокрема, згідно з ч. 1 цієї статті, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону).

Аналіз визначених правових норм дає підстави для висновку, що законодавство встановлює відповідальність боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання за невиконання рішення, а саме: накладення штрафу, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження. Водночас для накладення зазначеного штрафу, законодавство передбачає встановлення факту невиконання судового рішення без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України Про виконавче провадження, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 360/3573/20.

За приписами ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Суд звертає увагу на те, що у межах виконавчого провадження №77717562 жодних листів від боржника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону стосовно виконання рішення суду, або поважних причин невиконання судового рішення на момент винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу за адресою Відділу не надходило, що не заперечується позивачем.

Крім того, позивач не звертався до відповідача з заявою про зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання.

Суд звертає увагу, що державний виконавець не мав змоги надати оцінку причинам неможливості виконання рішення суду у справі №420/35965/23, оскільки боржник жодним чином не повідомив його про наявність таких причин.

З огляду на викладене, станом на момент винесення постанови про накладення штрафу, існували підстави для накладення штрафу, передбачені статтями 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження.

У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що постанова про накладення штрафу прийнята в рамках чинного законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону (вул. Пироговська, 11, м. Одеса, 65012, ) до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (вул. Городецького, 13, м. Київ, 01001, ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), про визнання протиправною та скасування постанови відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2025 року.

Суддя А.А. Радчук

.