Справа № 520/13918/25
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

09 червня 2025 р. справа № 520/13918/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Тітов О.М., розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 до Міського голови Харкова Терехова Ігоря Олександровича, Директор Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради Лиска Костянтин Олександрович про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міського голови Харкова Терехова Ігоря Олександровича, Директор Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради Лиска Костянтин Олександрович, в якому просить суд: "Міський голова Терехов Ігор Олександрович, директор Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради Лиска Костянтин Олександрович, керівники інших Департаментів, які вказуються підписантами документів з внесеними недостовірними даними, прокурори і дізнавач по сфальсифікованій справі мають бути притягненими до кримінальної відповідальності згідно п.1,п.2 ст. 364 ст.365 ККУ, п.1, п.2 ст. 366 ККУ.

За порушення Статуту Харківської громади, порушення присяги, за використання коштів з податків харків`ян та громадян України без доповіді про витрати, без узгоджень з власниками цих коштів, тобто витрачання коштів з міського бюджету, за які можна б було створити фортифікаційні споруди, закрити небо, тобто порушення обороноздатності міста Харкова, як частки України, міський голова має бути притягнений до відповідальності за державну зраду.

Притягнути до відповідальності представників органів місцевого самоврядування Харківської громади та правоохоронної державної установи:

міського голову Харкова Терехова Ігоря Олександровича за створення злочинного угрупування, порушення присяги, зловживання коштами громадян України, державну зраду;

директора департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради Лиска Костянтин Олександрович і його заступників та інших підписантів з департаменту ЖКГ за підписання договору про роботи, не узгоджені з власником, з проникненням у житло, у власність, викрадення, використання компенсаційних коштів власників пошкодженого будинку;

прокурорів і дізнавача по справі внесеної до ЄРДР № 0000322 із сфальсифікованими даними;

підписантів Акту комісійного обстеження та інших посадовців за внесення недостовірних даних в офіційні документи.

Притягнути до відповідальності саме за організовану злочинну діяльність та бездіяльність у виконанні своїх обов`язків, відповідно до: «Створення злочинної організації» (ст. 259 КК України); «Керівництво злочинною організацією» (ст. 259 КК України); «Участь у злочинній організації» (ст. 259 КК України); грабіж з насильством організованою групою під час воєнного стану ч.2, ч.З, ч.4, ч.5, ст.186 КК України; зловживання і перевищення службових повноважень п.1, п.2 ст.364 ст.365 ККУ; внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей п.1, п.2 ст.366 ККУ та Статуту територіальної громади Харкова. Керуючись статтею 23 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Особи, винні у порушенні законодавства про службу в органах місцевого самоврядування, притягуються до цивільної, адміністративної або кримінальної відповідальності згідно із законом.»

Негайно звільнити будинок АДРЕСА_1 від «окупації». Виплатити всім власникам квартир співвласникам будинку компенсацію за втрачене майно з можливістю відновити свої квартири.

Стягнути на мою користь коштовність всього втраченого мною рухомого і нерухомого майна, згідно ст.56 Конституції України, та моральний і фізичний збиток, що вплинув на моє здоров`я, у загальному розмірі 10 000 000,00 грн.".

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що будинок спів власності позивача з його власною квартирою «окупований» згідно договору Департаменту міського органу самоврядування з «ТДВ Житлобуд-2"» і іншими підприємствами, де проводяться якісь дії без узгодження з власниками будинку. Житловий будинок, який знаходиться у спів власності власників квартир (п.5, п.6, ст.1 закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»), протизаконно вказаний у Акті комісійного обстеження органами місцевого самоврядування - комунальною власністю (Акт додається до Позову). Цей факт підтверджує злочинну діяльність групи осіб, в яку входять міський голова І.Терехов та директор Департаменту міського органу самоврядування, а також всі підписанти вказаного вище Акту (15 підписів).

Відповідно до приписів пункту 4 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Перевіряючи наявність передбачених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) підстав для відкриття провадження у справі, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)).

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема, спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції процесуальний закон відніс публічно-правові спори, ознакою яких є не лише особливий суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких закон установив інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «публічно-владні управлінські функції», то зміст поняття «публічно-владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (аналогічні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17 (пункт 5.7), від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16 (пункти 28-30), від 18 вересня 2018 року у справі № 823/218/17 (пункти 24-25), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (пункти 4.8-4.10), від 2 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а, від 18 грудня 2019 року у справі № 826/2323/17 (пункти 18-19), від 18 грудня 2019 року у справі № 263/6022/16-ц (пункти 21-23), від 19 лютого 2020 року у справі № 520/5442/18 (пункти 18-20), від 26 лютого 2020 року у справі № 1240/1981/18 (пункти 16-17), від 1 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункти 19-21), від 15 вересня 2020 року у справі № 469/1044/17 (пункт 21), від 29 вересня 2020 року у справах № 368/561/19 (пункт 22) і № 712/5476/19 (пункт 19), від 8 жовтня 2020 року у справі № 9901/393/19 (пункт 25), від 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 19), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15(пункт 72), від 8 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (пункт 28), від 12 липня 2023 року у справі № 757/31372/18-ц (пункт 34)).

Тому помилковим є застосування приписів статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких нібито є суб`єкт владних повноважень. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і господарських справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові, зокрема цивільні, відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що Позивач звернулась до адміністративного суду із позовом, предметом якого є намір Позивача притягнути Відповідачів, та інших, індивідуально не визначених посадових осіб, до кримінальної відповідальності за організовану злочинну діяльність та бездіяльність у виконанні своїх обов`язків.

Відповідно до ч. ст.1 Кримінально процесуального Кодексу України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Статтею 3 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, притягнення до кримінальної відповідальності здійснюється лише у порядку кримінального судочинства та виключно за результатами повного та неупередженого розслідування.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

Разом з тим суд зазначає, що, у відповідності до положень КПК України, судовий розгляд питання про притягнення до кримінальної відповідальності без проведення розслідування неможливий.

Відтак, ті позовні вимоги, з якими Позивач звернулась до суду, неможливо розглянути у судовому порядку, а тому, у даному випадку, суд не роз`яснює Позивачу, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд даної справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі №520/13918/25.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 19, 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Харківський окружний адміністративний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Міського голови Харкова Терехова Ігоря Олександровича, Директор Департаменту з благоустрою, відбудови та реконструкції Харківської міської ради Лиска Костянтин Олександрович про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Тітов О.М.