Справа № 600/2025/24-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/2025/24-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову №072424 від 05.03.2024 року про застосування адміністративно-господарського штрафу відносно ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що не погоджується з оскаржуваною постановою, оскільки під час перевірки відповідачу була надана контрольна книжка водія, яка не була взята до уваги безпідставно через наявні потертості на лицевій сторінці зошита. Позивач вказує, що надана відповідачу книжка містила заповнені дані щодо марки транспортного засобу, облікового періоду використання з січня-лютий 2024 р., вид сполучення із зазначенням робочого часу та часу відпочинку, виїзд з первинного населеного пункту смт. Путила 02.02.2024 р. о 05:00 год, що виключає сумніви у належності її водію ОСОБА_2 . З вказаних підстав позивач просив суд задовольнити позов.

Відповідач заперечував проти позову, зазначив про безпідставність заявлених позовних вимог та вказав на правомірність прийнятої постанови. Відповідач зазначив, що позивачем для перевірки не надано належним чином оформлену індивідуально-контрольну книгу водія, а документ наданий водієм не містив жодних ідентифікуючих ознак особи водія, яка веде вказану книжку. З вказаних підстав відповідач просив відмовити у задоволені позовних вимог.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 13.05.2024 року адміністративний позов залишено без руху. 15.05.2024 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із цим, судом відкрито провадження по справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

В матеріалах справи наявне направлення відповідача на рейдову перевірку №001180 від 29.01.2024 р. та щотижневий графік проведення рейдових перевірок, де вказано період проведення перевірки з 29.01.2024 р. по 04.02.2024 р. (а.с. 28).

02.02.2024 р. відповідачем складено акт №032159 проведення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому зафіксовано перевезення водієм ОСОБА_2 на транспортному засобі І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , пасажирів без забезпечення водія індивідуальною контрольною книжкою та/або бланку підтвердження діяльності водія. У поясненнях водій вказав, що не погоджується з тим, що книжки не має, оскільки вона є у нього. (а.с. 12, 29).

05.02.2024 р. відповідачем складено та надіслано позивачу повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 05.03.2024 р., яке отримано позивачем 13.02.2024 року. (а.с. 30-31).

05.03.2024 р. відповідачем винесена постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №072424 відносно позивача про стягнення штрафу у розмірі 17000 грн за порушення Закону України Про автомобільний транспорт, яка отримана позивачем 12.03.2024 р. (а.с. 30-31).

Матеріали справи містять копію посвідчення водія ОСОБА_2 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , де власником вказано ОСОБА_1 . (а.с. 32).

До матеріалів справи додано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №01265-00778-23 від 21.11.2023 р. на транспортний засіб І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 та фотокопія зображення транспортного засобу. (а.с. 33).

Також матеріали справи містять паспорт №139 від 25.03.2019 р. автобусного маршруту регулярних перевезень міжміського сполучення, який працює в звичайному режимі рейси 67/68 Путила АС Чернівці АС. (а.с. 34).

Відповідачем долучено до матеріалів справи копії документу, наданого позивачем під час перевірки 02.02.2024 р., який на титульній сторінці містить залишки надрукованого тексту, зміст якого встановити неможливо. При цьому, зазначення прізвища та ім`я водія на вказаному документу відсутнє. (а.с. 35).

Позивачем долучено до матеріалів справи копії документу, наданого позивачем під час перевірки 02.02.2024 р., який на титульній сторінці містить залишки надрукованого тексту, зміст якого встановити неможливо. При цьому, на вказаному документу міститься здійснений від руки запис ОСОБА_3 . Також, згідно відомостей вказаного документа зазначено: вид транспортного засобу та його реєстраційний номер IVAN НОМЕР_3 ; обліковий період січень лютий 2024 р.; відомості про робочі зміни, зокрема у лютому 2024 р. 03.02, 06.02, 07.02, 08.02, 17.02, 18.02, 19.02. (а.с. 6-7)

21.03.2024 р. позивач подав скаргу до Державної служби України з безпеки на транспорті на постанову від 05.03.2024 р. №072424. 02.04.2024 р. дана скарга залишена без змін. (а.с. 8-11).

Мотивувальна частина

Частиною 2 статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дорожній рух" цей Закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).

Згідно з приписами ст. 3 Закону України "Про дорожній рух" державне управління у сфері дорожнього руху та його безпеки здійснюється Кабінетом Міністрів України, спеціально уповноваженими на це центральними органами виконавчої влади, органами виконавчої влади в Автономній Республіці Крим, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 року N 2344-III (далі - Закон N 2344-III).

Відповідно до ч. 12 ст. 6 Закону N 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Статтею 6 Закону України від 05.04.2001 №2344-III "Про автомобільний транспорт" передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т. ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103 Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок №1567) державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі). Частинами 14, 17, 18 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; виконання водієм Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до ст. 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Згідно з абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до пункту 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26, 27 Порядку №1567 визначено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Відповідно до ст. 18 Закону №2344 з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Статтею 48 Закону №2344 передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи на підставі яких виконуються вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Отже, до переліку документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів визначених ст. 48 Закону №2344 віднесено також інші документи, що передбачені законодавством.

Згідно з положеннями ст.49 Закону №2344 водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень, дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Інструкція №385 визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Пунктом 1.3 Інструкції №385 визначено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до пункту 1.4 Інструкції №385 терміни вживаються у такому значенні:

- адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР (994_016 ), - "калібрування";

- контрольний пристрій (тахограф) - обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з пунктом 2.4 Інструкції №385 транспортні засоби, призначені для перевезення небезпечних вантажів, обладнують тахографами з урахуванням положень пунктів 2.1 - 2.3 цього розділу та відповідно до законодавства щодо встановлення вимог до конструкцій таких транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994_016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Відповідно до пункту 1.5 Положення №340 у цьому Положенні терміни вживаються в такому значенні: автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власні кошти перевезення пасажирів чи/та вантажів транспортними засобами (далі - Перевізник); тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на ТЗ для показу та реєстрації інформації про рух ТЗ.

Згідно п. 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п. 6.3. Положення 340 водій, який керує транспортним засобом, що не обладнаний тахографом веде індивідуальну контрольну книжку водія.

Тобто, законодавець визначив, що іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Аналіз положень статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" дає підстави для висновку, що законодавцем при визначенні документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не встановлено їх вичерпний перелік, проте зазначено на необхідність наявності інших документів, передбачених законодавством.

З урахуванням вищевикладеного, суд вірно вказав, що положеннями статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, тобто, наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом.

Отже, за відсутності необхідних документів, протоколу перевірки та адаптації пристрою тахографа, без оформлення індивідуальної контрольної книги водія, на підставі яких виконуються вантажні перевезення до фізичних або юридичних осіб, які здійснюють на комерційній основі чи за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

У постанові від 11 лютого 2020 року у справі № 820/4624/17 Верховний Суд уже зауважував на тому, що положеннями статті 48 Закону № 2344-III визначено необхідність наявності як у перевізника так, і у водія інших документів, передбачених законодавством, зокрема протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, або індивідуальної контрольної книжки водія - в разі не обладнання транспортного засобу тахографом, які передбачені Інструкцією № 385 та Положенням № 340.

Судом встановлено, що при здійсненні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами відповідача зафіксовано перевезення водієм ОСОБА_2 на транспортному засобі І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 , пасажирів без забезпечення водія індивідуальною контрольною книжкою та/або бланку підтвердження діяльності водія. У поясненнях водій вказав, що не погоджується з тим, що книжки не має, оскільки вона є у нього.

Як з`ясовано судом, спірна ситуація виникла внаслідок того, що водій транспортного засобу позивача для перевірки надав документ, який на титульній сторінці містить залишки надрукованого тексту, зміст якого встановити неможливо. При цьому, зазначення прізвища та ім`я водія на вказаному документу відсутнє. Одночасно з позовом позивач надав копію вказаного документу, де здійснено від руки допис прізвища та ім`я водія транспортного засобу І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 - ОСОБА_3 , однак під час перевірки надано документ без вказаного допису, що свідчить про його здійснення після проведеної перевірки.

Також, позивач надав суду копію внутрішнього змісту вказаного документу, де міститься зазначення: вид транспортного засобу та його реєстраційний номер IVAN НОМЕР_3 ; обліковий період січень лютий 2024 р.; відомості про робочі зміни, зокрема у лютому 2024 р. 03.02, 06.02, 07.02, 08.02, 17.02, 18.02, 19.02. Водночас, суд звертає увагу, що перевірка транспортного засобу І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 проведена 02.02.2024 р., однак записів про здійснення у вказану дату рейсів за маршрутом Путила АС Чернівці АС у наданому позивачем документі немає.

Крім того, суд звертає увагу, що зразок індивідуальної контрольної книжки водія міститься у додатку 3 до Положення 340 та повинен містити наступні відомості: прізвище, ініціали водія; посвідчення водія (серія та ким видане); найменування та місцезнаходження перевізника; обліковий період; таблицю із графами марки транспортного засобу, маршруту, показника одометра, початок та кінець робочої зміни, тривалість перерви та загальну тривалість періоду і відпочинку, підпис водія, відмітки про перевірки.

Проаналізувавши вимоги Положення 340 до індивідуальної контрольної книжки водія та надану суду копію документу, суд встановив невідповідність вказаного документу вимогам форми Положення 340 (в редакції Наказу Міністерства інфраструктури № 659 від 29.12.2011), зокрема, відсутність зазначення інформації про перевізника та водія, що унеможливлює підтвердити належність вказаної книжки саме водію ОСОБА_2 , який 02.02.2024 р. здійснював перевезення пасажирів транспортним засобом позивача. Крім того, аналіз наданого позивачем документу дає можливість встановити, що такий належність до старого зразка індивідуальної контрольної книжки водія, який був чинний до 06.02.2012 року.

Таким чином, суд вважає правомірними висновки відповідача щодо відсутності на момент проведення перевірки у водія транспортного засобу І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , індивідуальної контрольної книжки водія ОСОБА_2 , оскільки наданий для перевірки документ не відповідає вимогам Положення 340 та не містить передбачені законодавством відомості про перевізника та водія транспортного засобу, а також відсутні відомості щодо праці та відпочинку водія в день проведення відповідачем перевірки 02.02.2024 року.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач не забезпечив водія транспортного засобу І-VAN, державний номер НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , під час здійснення пасажирських перевезень 02.02.2024 р. належним чином заповненою індивідуальною контрольною книжкою водія, що є порушенням Положення №340 та ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Наявність у водія на момент перевірки 02.02.2024 р. документу, який не відповідає формі, визначеній у додатку 3 до Положення №340 та не містить інформації, зокрема, про водія та заповненої інформації про час роботи/відпочинку за 02.02.2024 р., підтверджує встановлене порушення, так як неможливо визначити період керування транспортним засобом та безпосередньо водія, який фактично здійснює перевезення. Відтак, відповідач мав підстави для притягнення позивача до відповідальності згідно абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону №2344.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідачем доведено правомірність оскаржуваної постанови, в той час як позивачем не підтверджено суду обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги.

У зв`язку із зазначеним, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

У відповідності до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки відповідач не поніс таких витрат, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат на його користь.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Відмовити у задоволені адміністративного позову.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_4 );

відповідач: Державна служба України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Чернівецькій області (вул. Руська, 248У, м. Чернівці, Чернівецька обл., Чернівецький р-н, 58023, ).

Суддя Т.М. Брезіна