Справа № 520/5606/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 р. № 520/5606/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ,03048) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просить суд:

Визнати протиправною бездіяльності Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, яка полягає у тому, що листом т.в.о. заступника начальника управління-начальника відділу чергової частини-Антона Боровкова від 06. 03.2025 року №36зі/41/14/03- 2025 надана недостовірна та неповна інформація на мій запит від 02 бе-резня 2025 року, а саме: не надано інформацію та не долучені копію відповідних документів, чи Де-партамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Харківській області є органами дер-жавної влади - суб`єктами владних повноважень?

Не надано інформацію, а саме: дані дислокації сил та засобів батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП 06.01.2025 року денне патрулювання Харковської області щодо забезпечення публічної безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху на службовому транспортному засобі Тоуоtа Prius, номерний знак НОМЕР_1 , у складі екіпажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Не надано інформацію, а саме: про денне завдання 06.01.2025 року надане керівництвом Управлін-ня патрульної поліції в Харківській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , долучивши дані телеграм каналі відео, що зафіксовані на службовому планшеті останніх.

Забов`язати Департаменту патрульної поліції Національної поліції України надати інформацію, а саме: долучивши копію відповідних документів, чи Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Харківській області є органами державної влади - суб`єктами владних повнова-жень?

Надати інформацію, а саме: дані дислокації сил та засобів батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП 06.01.2025 року денне патрулювання Харковської області щодо забезпечення публічної безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху на службовому транспортному засобі Тоуоtа Prius, номерний знак НОМЕР_1 , у складі екіпажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Надати інформацію, а саме: про денне завдання 06.01.2025 року надане керівництвом Управління патрульної поліції в Харківській області Смігунову Р.В. та ОСОБА_3 , долучивши дані телеграм каналі відео, що зафіксовані на службовому планшеті останніх.

В обґрунтування позову зазначено, що оскаржувана бездіяльність відповідача є протиправною та такою, що порушує права позивача.

Ухвалою суду від 13.03.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 27.03.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що постановою поліцейського другого взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Смігунова Р.В. від 06.01.2025 року серія ЕНА №3799170 позивача - ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

02.03.2025 року позивач засобами електронного зв`язку із застосуванням КЕП звернувся до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із запитом щодо надання інформації, а саме: - копію постанови поліцейського другого взводу 6 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Харківській області капітана поліції Смігунова Р.В. від 06.01.2025 року серія ЕНА №3799170; - надати інформацію, долучивши копію відповідних документів, чи Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Харківській області є органами державної влади суб`єктами владних повноважень?; надати інформацію, долучивши копію відповідних документів, про створення Управління патрульної поліції в Харківській області, вказавши його повну назву; - надати інформацію, долучивши копії роздавальної відомості відеореєстраторів та рацій, щодо отримання 06 січня 2025 року поліцейськими Управління патрульної поліції в Харківській області Смігуновим Р.В. та ОСОБА_3 відеореєстраторів з підписами останніх; - надати інформацію, а саме: дані дислокації сил та засобів батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП 06.01.2025 року денне патрулювання Харківської області щодо забезпечення публічної безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху на службовому транспортному засобі Тоуоtа Prius, номерний знак НОМЕР_1 , у складі екіпажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; - надати інформацію, а саме: про денне завдання 06.01.2025 року надане керівництвом Управління патрульної поліції в Харківській області Смігунову Р.В. та Духно Б.В., долучивши дані телеграм каналі відео, що зафіксовані на службовому планшеті останніх; - надати інформацію, а саме: файлів з портативних відеореєстраторів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за 06 січня 2025 року..

06.03.2025 року відповідачем - Департаментом патрульної поліції Національної поліції України, за результатом розгляду вказаного запиту на отримання інформації, за вих. № 36зі/41/14/03-2025 позивачу надано письмову відповідь на поштову адресу зазначену у самому запиті, а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію списку згрупованих відправлень рекомендованих листів № 45 від 06.03.2025, де під № 13 зазначено поштове відправлення Магді, який міститься в матеріалах справи.

Відповідно до змісту відповіді від 06.03.2025 за вих. № 36зі/41/14/03-2025 на запит позивача встановлено, що останньому надано відповіді та копії документів на всі поставлені запитання, а саме: надано копію постанови серії ЕНА № 3799170 від 06.01.2025; зазначено, що згідно пункту 1 розділу I Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 № 947), Департамент патрульної поліції - є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, що створюється, реорганізовується та ліквідується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку; повідомлено, що відповідно до пункту 1 розділу I Положення про управління патрульної поліції в Харківській області, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 № 1/5 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 03.03.2025 № 583) управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та згідно із законодавством України реалізовує свої повноваження на території Харківської області. Структура, штатна чисельність територіального (відокремленого) підрозділу затверджується в установленому законодавством порядку. В складі Управління можуть функціонувати підрозділи поліції особливого призначення. Згідно пункту 2 розділу I Положення, повне найменування управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, скорочена назва УПП в Харківській області ДПП. Відповідно до пунктів 1, 2 розділу IV Положення, управління у своїй роботі підконтрольне та підзвітне Департаменту патрульної поліції. Управління очолює начальник, який підпорядковується начальникові Департаменту патрульної поліції, його першому заступнику та заступникам. Позивачу надано копії Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 № 947) та Положення про управління патрульної поліції в Харківській області, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 № 1/5 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 03.03.2025 № 583); надано копію роздавальної відомості відеореєстраторів та рацій № 11/10 від 06.01.2025 та копію розстановки сил та засобів роти № 6 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП на 06.01.2025. Повідомлено, що згідно з інформацією, що міститься в інформаційно-комунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (далі ІПНП), 06.01.2025 наряд УПП в Харківській області ДПП у складі Смігунова Руслана Вікторовича та ОСОБА_3 ніс службу в денну зміну, виконуючи службове завдання, а саме: вимірювання швидкості руху на дорозі М-03: зазначено, що планшетний пристрій не використовується працівниками УПП в Харківській області ДПП для збереження інформації, зазначеної в абзаці 6 даного запиту; повідомлено, що відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 розділу І Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом МВС від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі Інструкція № 1026), ця Інструкція регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів. Застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку. Так, відповідно до пункту 1 розділу VIII Інструкції № 1026 строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб. Тобто, відеозапис з портативного відеореєстратора № 475957 (отримав старший лейтенант поліції ОСОБА_3 ) станом на теперішній час видалено з серверу за закінченням строку зберігання. Відеозаписи з портативного відеореєстратора № 471148 (отримав капітан поліції ОСОБА_2 ), на яких зафіксовано перебіг події 06.01.2025 за участю ОСОБА_1 , були збережені у зв`язку з надходженням позовної заяви ОСОБА_1 до УПП в Харківській області ДПП щодо визнання незаконною та скасування постанови серії ЕНА № 3799170 від 06.01.2025 за частиною першою статті 122 КУпАП, оскільки зазначений відеореєстратор вказаний у пункті 7 постанови серії ЕНА № 3799170. Враховуючи вищезазначене, позивачу надано наявні в УПП в Харківській області ДПП відеозаписи з портативного відеореєстратора № 471148.

До вказаного листа було долучено копії документів на 18 аркушах та копії відеозаписів на 1 DVD диску.

В позовній заяві позивачем зазначено, що листом т.в.о. заступника начальника управління-начальника відділу чергової частини - Антона Боровкова від 06.03.2025 року №36зі/41/14/03-2025 надана недостовірна та неповна інформація на запит від 02 березня 2025 року, а саме у вказаному вище листі відповідачем не надано інформація на наступні питання: не надано інформацію та не долучені копію відповідних документів, чи Департамент патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Харківській області є органами державної влади - суб`єктами влад-них повноважень?; не надано інформацію, а саме: дані дислокації сил та засобів батальйону №2 УПП в Харківській області ДПП 06.01.2025 року денне патрулювання Харківської області щодо забезпечення публічної безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху на службовому транспортному засобі Тоуоtа Prius, номерний знак НОМЕР_1 , у складі екіпажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; не надано інформацію, а саме: про денне завдання 06.01.2025 року надане керівництвом Управління патрульної поліції в Харківській області Смігунову Р.В. та ОСОБА_3 , долучивши дані телеграм каналі відео, що зафіксовані на службовому планшеті останніх.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Частиною другою 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про інформацію" від02.10.1992 за № 2657-XII кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону України "Про інформацію" право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації.

Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Суб`єкт інформаційних відносин може вимагати усунення будь-яких порушень його права на інформацію.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, що становить суспільний інтерес визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI "Про доступ до публічної інформації".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 3 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено гарантії забезпечення права на доступ до публічної інформації. Так, відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 3 Закону - право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що доступ до інформації забезпечується шляхом, зокрема, надання інформації за запитами на інформацію.

Згідно з частинами першою, другою статті 6 Закону України "Про доступ до публічної інформації" інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Положеннями статті 7 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що конфіденційна інформація - інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, та яка може поширюватися у визначеному ними порядку за їхнім бажанням відповідно до передбачених ними умов. Не може бути віднесена до конфіденційної інформація, зазначена в частині першій і другій статті 13 цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Частиною 1 ст. 13 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону є:1) суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання; 2) юридичні особи, що фінансуються з державного, місцевих бюджетів, бюджету Автономної Республіки Крим, - стосовно інформації щодо використання бюджетних коштів; 3) особи, якщо вони виконують делеговані повноваження суб`єктів владних повноважень згідно із законом чи договором, включаючи надання освітніх, оздоровчих, соціальних або інших державних послуг, - стосовно інформації, пов`язаної з виконанням їхніх обов`язків; 4) суб`єкти господарювання, які займають домінуюче становище на ринку або наділені спеціальними чи виключними правами, або є природними монополіями, - стосовно інформації щодо умов постачання товарів, послуг та цін на них.

Згідно із статтею 14 Закону України "Про доступ до публічної інформації", якою визначені обов`язки розпорядників інформації, розпорядники інформації зобов`язані: оприлюднювати інформацію, передбачену цим та іншими законами; систематично вести облік документів, що знаходяться в їхньому володінні; вести облік запитів на інформацію; визначати спеціальні місця для роботи запитувачів з документами чи їх копіями, а також надавати право запитувачам робити виписки з них, фотографувати, копіювати, сканувати їх, записувати на будь-які носії інформації тощо; мати спеціальні структурні підрозділи або призначати відповідальних осіб для забезпечення доступу запитувачів до інформації та оприлюднення інформації; надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Частинами першою, другою статті 19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.

Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі. Запит на інформацію має містити: 1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є; 2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо; 3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі. З метою спрощення процедури оформлення письмових запитів на інформацію особа може подавати запит шляхом заповнення відповідних форм запитів на інформацію, які можна отримати в розпорядника інформації та на офіційному вебсайті відповідного розпорядника. Зазначені форми мають містити стислу інструкцію щодо процедури подання запиту на інформацію, її отримання тощо.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

За приписами частини першої статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках: 1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; 2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; 3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; 4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.

Статтею 23 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду. Запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Продовжуючи розгляд справи суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 1, частиною першою статті 13 Закону України «Про Національну поліцію», національна поліція України (поліція) це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про Національну поліцію» територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» центральний орган виконавчої влади здійснює свої повноваження безпосередньо та через підпорядковані йому територіальні органи.

Частинами 1,5 статті 14 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» визначено, що територіальні органи центрального органу виконавчої влади забезпечують виконання завдань, покладених на центральний орган виконавчої влади, на відповідній території. Територіальні органи центрального органу виконавчої влади є юридичними особами публічного права та діють на підставі положень, що затверджуються керівником центрального органу виконавчої влади, якщо інше не передбачено законами України.

Абзацами 1, 2 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 12 березня 2005 року № 179 « Про упорядкування структури апарату центральних органів виконавчої влади, їх територіальних підрозділів та місцевих державних адміністрацій» Кабінет Міністрів України постановляє: Установити, що у складі апарату центральних органів виконавчої влади (крім міністерств) утворюються такі структурні підрозділи (якщо інше не передбачено актами, що мають вищу юридичну силу):

департамент - структурний підрозділ, що утворюється для виконання окремих завдань з реалізації державної політики за певними напрямами діяльності центрального органу виконавчої влади, за умови, що в його складі буде не менш як чотири відділи. У разі коли штатна чисельність департаменту перевищує 32 одиниці, до його складу можуть входити управління (не менше двох). Департамент очолює директор. Директор департаменту, штатна чисельність якого не перевищує 32 одиниці, може мати не більше двох заступників - начальників відділів. У разі коли штатна чисельність департаменту становить понад 32 одиниці, директор департаменту може мати не більше трьох заступників, у тому числі одного заступника, який не очолює відділ (управління). У складі департаменту Національної поліції та департаменту Державної фіскальної служби з штатною чисельністю понад 150 одиниць можуть утворюватися головні управління з штатною чисельністю не менш як 70 одиниць. Головне управління департаменту очолює начальник, який може мати не більше трьох заступників. У головному управлінні департаменту можуть утворюватися управління, відділи, сектори, відділення;

управління (самостійний відділ) - структурний підрозділ одногалузевого або однофункціонального спрямування. До складу управління входять не менш як два відділи. Самостійний відділ утворюється з штатною чисельністю не менш як 5 одиниць. Управління (самостійний відділ) очолює керівник (начальник). Начальник управління, штатна чисельність якого не перевищує 13 одиниць, може мати одного заступника - начальника відділу. У разі коли штатна чисельність управління становить понад 13 одиниць, начальник управління може мати не більше двох заступників - начальників відділів. Управління може бути самостійним або входити до складу департаменту. Начальники головних управлінь (управлінь) податкової міліції Державної фіскальної служби, штатна чисельність яких перевищує 40 одиниць, можуть мати не більше трьох заступників. Начальники органів досудового розслідування головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, штатна чисельність яких перевищує 40 одиниць, можуть мати не більше трьох заступників.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» від 16.09.2015 року № 730, утворено як юридичну особу публічного права Департамент патрульної поліції як міжрегіональний територіальний орган Національної поліції

Наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 затверджене Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73, здійснено державну реєстрацію ДПП та внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Як вже було встановлено судом вище, що листом відповідача від 06.03.2025 за вих. № 36зі/41/14/03-2025 ОСОБА_1 було повідомлено детальну інформацію, що згідно пункту 1 розділу I Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 № 947), Департамент патрульної поліції - є міжрегіональним територіальним органом Національної поліції, що створюється, реорганізовується та ліквідується Кабінетом Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій Голови Національної поліції України в установленому законодавством України порядку. Відповідно до пункту 1 розділу I Положення про управління патрульної поліції в Харківській області, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 № 1/5 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 03.03.2025 № 583, управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та згідно із законодавством України реалізовує свої повноваження на території Харківської області. Структура, штатна чисельність територіального (відокремленого) підрозділу затверджується в установленому законодавством порядку. В складі Управління можуть функціонувати підрозділи поліції особливого призначення.

Крім того відповідачем в додатках до листа були долучені копії Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 73 (у редакції наказу Національної поліції України від 05.09.2024 № 947) та Положення про управління патрульної поліції в Харківській області, затвердженого наказом Департаменту патрульної поліції від 07.11.2015 № 1/5 (у редакції наказу Департаменту патрульної поліції від 03.03.2025 № 583).

Щодо твердження позивача про те, що йому не було надано дислокації сил та засобів батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП 06.01.2025 денне патрулювання Харківської області щодо забезпечення публічної безпеки та контролю за дотриманням правил дорожнього руху на службовому транcпортному засобі Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_1 , у складі екіпажу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 то суд зазначає, що позивачем невірно трактується "дислокація", однак відповідачем було надано копію вірного документу - розстановку сил та засобів роти № 6 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП з 08.00 06.01.2025 до 20.00 06.01.2025, в якому міститься вся запитувана ним інформація. Відповідно до розстановки сил та засобів роти № 6 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП з 08.00 06.01.2025 до 20.00 06.01.2025 капітан поліції ОСОБА_4 та старший лейтенант поліції ОСОБА_5 несли службу у складі наряду № 6103, вид наряду TruCam, місце несення служби М-03 «Волохів Яр».

Крім того суд зазначає, що на питання позивача про денне завдання 06.01.2025 надане керівництвом УПП в Харківській області ДПП Смігунову Р. та ОСОБА_5 , долучивши дані телеграм каналі відео, що зафіксовані на службовому планшеті останніх, листом від 06.03.2025 за вих. № 36зі/41/14/03-2025 було надано надано відповідь, що 06.01.2025 наряд УПП в Харківській області ДПП у складі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ніс службу в денну зміну, виконуючи службове завдання, а саме: вимірювання швидкості руху на дорозі М-03. Також зазначено, що планшетний пристрій не використовується працівниками УПП в Харківській області ДПП для збереження інформації, зазначеної в абзаці 6 запиту позивача.

З огляду на вищевикладене суд зазначає, що відповідачем надано відповіді на всі поставлені у запиті позивача від 02.03.2025 року питання з наданням всіх належних копій документів та відеозапису.

Також суд зазначає, що що пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону №2939-VI встановлено відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації, яку несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, серед іншого - надання недостовірної, неточної або неповної інформації.

Неповною є інформація, яка задовольняє лише частину запиту, без належно оформленої відмови у задоволенні решти запиту.

Розпорядник публічної інформації повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит. Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Водночас, визначальною ознакою публічної інформації є те, що вона має бути заздалегідь готовим, зафіксованим продуктом, отриманим або створеним лише суб`єктом владних повноважень у процесі виконання своїх обов`язків та не бути знищеною після закінчення строків зберігання. Стосовно не суб`єктів владних повноважень, то вони можуть бути тільки розпорядниками такої інформації.

Розпорядник повинен забезпечити особі, яка звертається із запитом на інформацію, доступ саме до тієї інформації чи документів, які він просить надати, а у випадку, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції володіти інформацією, щодо якої зроблено запит, - відмовити у її наданні, не виходячи за межі чітко поставленого питання, щодо якого зроблено запит.

Розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив та яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він володіє. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною.

Водночас, у постанові Великої Палати Верховного Суду 25 червня 2019 року по справі №9901/925/18 викладено правову позицію, згідно з якою розпорядник може надати ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації.

Отже, розпорядник публічної інформації може (і має своїм обов`язком) надати тільки ту публічну інформацію, яку він, з огляду на свій правовий статус, створив, яка певним чином задокументована/відображена на матеріальних носіях інформації і якою він (розпорядник) володіє.

Зазначене відповідає висновкам викладеним у постановах Верховного Суду від 18.01.2021 року у справі №9901/381/20 та від 02.04.2020 року у справі №9901/22/20.

Підсумовуючи вищевикладене, суд зазначає, що інформація в листі від 06.03.2025 за вих. № 36зі/41/14/03-2025 та додані до неї документи, надана відповідачем на запит ОСОБА_1 від 02.03.2025 року, містить повну та достовірну інформацію, а отже позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (вул. Федора Ернста, буд. 3,м. Київ,03048) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.