Справа № 520/22264/24
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р. Справа № 520/22264/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Макаренко Я.М.,

Суддів: Перцової Т.С. , Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Григоров Д.В., м. Харків, по справі № 520/22264/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Харківській області

про поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - відповідач, ГУНП в Харківській області) про поновлення на посаді, в якій просив:

- скасувати наказ ГУНП в Харківській області № 217 о/с від 22.05.2024 згідно з пунктом 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1, ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію»;

- поновити ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області;

- скасувати наказ від 11.07.2024 №651 про застосування дисциплінарного стягнення до поліцейського ППОП ГУНП в Харківській області ОСОБА_1 ;

- скасувати наказ ГУНП в Харківській області 22.07.2024 №323 про звільнення ОСОБА_1 за п.6 ч.1 ст.77 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі та виплати заробітної плати.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 позовну заяву повернуто позивачу в частині позовних вимог про скасування наказу ГУНП в Харківській області № 217 о/с від 22.05.2024 згідно з пунктом 2 (на рівнозначну посаду, для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби) ч. 1, ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію».

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 відкрито спрощене провадження у справі щодо решти позовних вимог.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.10.2024 зупинено провадження в адміністративній справі до перегляду в апеляційному порядку Другим апеляційним адміністративним судом ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 про повернення позовної заяви в частині вимог.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 02.09.2024 залишено без задоволення, а зазначену ухвалу суду - без змін.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.01.2025 поновлено провадження у справі.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13 січня 2025 року у справі № 520/22264/24 відмовлено в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про поновлення на посаді.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись не повне та не всебічне з`ясування усіх обставин справи, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, у зв`язку з чим просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач вказав, що дисциплінарне стягнення відносно позивача було застосовано відповідачем без встановлення його вини у вчиненні дисциплінарного проступку.

За доводами позивача службове розслідування відносно позивача проведено відповідачем із порушенням ч.6. ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, а саме упереджено. Так, позивача було визнано таким, що підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції без жодних належних та допустимих доказів, якими було б підтверджено вчинення ним визначених в оскаржуваних наказах дисциплінарних проступків.

Позивач зауважує, що він перебував на лікарняному у період з 27.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 05.06.2024, з 05.06.2024 по 08.06.2024, з 08.06.2024 по 11.06.2024, з 12.06.2024 по 13.06.2024, а згідно з наданих довідок від 23.05.2024, 24.05.2024, 25.05.2024 у вказані дні він перебував на прийомі у лікаря-стоматолога, та приведене вказує на поважність причин відсутності на службі, у зв`язку з чим є необґрунтованими висновки про наявність у позивача вини у вчиненні інкримінованого йому дисциплінарного проступку.

Також позивачем зауважено, що судом першої інстанції проігноровано факт того, що відповідачем не визначено, які саме конкретно дії були здійснені позивачем як доказ вчинення інкримінованих йому дисциплінарних порушень, зокрема, які порочать авторитет Національної поліції України.

В той же час, на думку позивача відповідачем не було враховано відсутність у позивача на час проведення службового розслідування дисціплінарних стягнень, що вказує на порушення порядку проведення службового розслідування, а також недоведеність факту скоєння позивачем вчинку, що порочить його як працівника поліції.

З твердження позивача матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач був ознайомлений у період з 22.05.2024 до 07.06.2024 з наказом ГУНП в Харківській області № 217 о/с від 22.05.2024 про його призначення ППОП ГУНП в Харківській області, а також із дорученням « Про призначення тимчасово виконуючим обов`язки» № 289/119/02-2024 від 22.05.2024, графіком несення служби полку особливого призначення та місцем його дислокації. При цьому, в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024 вже була встановлена обставина того, що позивач із наказом ГУНП в Харківській області № 217 о/с від 22.05.2024 ознайомився лише 07.06.2024.

Також в апеляційній скарзі позивач наполягає на тому, що немає жодного доказу, яким підтверджено що позивач використовує номер мобільного телефону( НОМЕР_1 ), як і немає доказів того, що 23.05.2024 близько о 10:40 год майор поліції ОСОБА_2 взагалі телефонував на номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) та відповідно відсутні докази того, що розмова відбувалась із позивачем, а не з іншою особою.

Окрім того, позивач зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою обставину, що все службове розслідування проведено під час перебування позивача на лікарняному та без належного повідомлення останнього про можливість надати пояснення, тобто реалізувати своє право на захист. При цьому, матеріали справи не містять доказів направлення Виклику від 06.06.2024 № 1745/119-21/05-2024, як і доказів його отримання чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення, а також не містить талону опису вкладення на підтвердження того, що відповідачем взагалі поштовим відправленням було направлено на адресу позивача саме Виклик від 06.06.2024, а не інші будь які документи. Таким чином, позивач наполягає на тому, що акт про відмову позивача в наданні пояснень від 10.06.2024 № 1389/119-21/02-2024 є неналежним доказом у даній справі, адже складений дисциплінарною комісією в порушення приписів ч.9. ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Доводячи неправомірність оскаржуваних наказів позивач посилається на воєнний стан та постійне перебуванням Харківської області в зоні активних бойових дій, а також обстріли та аварійні відключення електроенергії у зв`язку з чим рух транспорту було обмежено.

Не погоджуючи із доводами апеляційної скарги відповідачем подано до суду апеляційної інстанції письмовий відзив, в якому він просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає дане рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що справа судом розглянута за правилами спрощеного провадження, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, який відноситься до незначної складності, не вимагають витребування нових доказів та проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, а також з огляду на відкликання клопотання про розгляд справи за викликом сторін, то за таких обставин колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною четвертою статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на норми частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача та учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла до висновків про залишення без задоволення апеляційної скарги позивача, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30.05.2024 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт т.в.о. командира ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Кононіхіна С.В. від 30.05.2024 № 1669/119-21/02-2024 щодо відсутності на службі інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 з 23.05.2024 до 30.05.2024.

В зв`язку з відсутністю позивача на службі наказом ГУНП в Харківській області від 03.06.2024 № 1267 за вищевказаними обставинами призначено проведення службового розслідування.

В ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією було встановлено та не заперечується сторонами у справі, що згідно наказу ГУНП в Харківській області від 22.05.2024 № 217 о/с позивача було переміщено з посади оперуповноваженого ВКП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області на посаду інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.

Дисциплінарна комісія дійшла висновку, що ознайомлення ОСОБА_1 з наказом ГУНП в Харківській області від 22.05.2024 № 217 о/с про його переміщення відбулося шляхом надсилання на особистий мобільний телефон у месенджері « НОМЕР_2 » та лист на адресу мешкання. На підтвердження вказаного свідчить копія скрін-шоту з месенджера «WhatsApp», згідно якої вбачається, що позивачу було направлено повідомлення про переміщення на іншу посаду на його мобільний номер НОМЕР_3 , яким ОСОБА_1 користувався у службовій діяльності, а також повідомлення про необхідність прибути до СКЗ Купянського РВП для ознайомлення з наказом. Крім того, позивачу було направлено копію витягу з наказу від 22.05.2024р. № 217 о/с.

Що стосується надіслання позивачу засобами поштового зв`язку копії наказу про його переміщення на іншу посаду, про що стверджував відповідач, то ним суду належних доказів отримання позивачем копії зазначеного наказу засобами поштового зв`язку до суду не надано, однак позивач не заперечував, що отримав повідомлення про те, що його переміщено на іншу посаду згідно зазначеного вище наказу 07.06.2024 засобами поштового зв`язку.

Також встановлено, що 23.05.2024 відповідно до вказаного вище наказу та графіку несення служби полку, майор поліції ОСОБА_1 повинен був приступити до служби в полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.

З листа за підписом начальника Куп`янського РВ ГУ НП в Харківській області від 14.10.2024 № 1844/119-85/01/13-2024 вбачається, що ОСОБА_1 останній день перебував на службі в Куп`янському РВП ГУНП в Харківській області 22.05.2024.

Згідно листа за підписом т.в.о. командира ППОП ГУНП в Харківській області А. Харіна від 27.09.2024 № 3252/119-21/03-2024 вбачається, що позивач у період з 23.05.2024 по 11.07.2024 на службу не прибував, службові обов`язки не виконував, про причини неявки керівництво ППОП ГУНП в Харківській області не повідомляв.

Дорученням ППОП ГУНП в Харківській області від 22.05.2024 № 289/119-21/02-2024 «Про тимчасово виконуючого обов`язки», з метою належного виконання службових обов`язків, з 22.05.2024 покладено тимчасове виконання обов`язків за посадою інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області.

Матеріали справи містять акти про відсутність на службі та не виконання своїх службових обов`язків майором поліції ОСОБА_1 , зокрема: від 23.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 23.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00; від 24.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 24.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00; від 27.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 27.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00; від 30.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 30.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00; від 04.06.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 04.06.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00.

Згідно наявних у справі копій рапортів вбачається наступне. Так, згідно рапорту командира роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області О. Некрасова від 20.06.2024 встановлено, що останньому 18.06.2024 зателефонував ОСОБА_1 та пояснив, що йому була проведена операція на плечі, надати підтверджуючі документи він не може, оскільки продовжує лікування; згідно рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора ВД ППОП ГУ НП в Харківській області капітана поліції С.Славгородського від 23.05.2024 встановлено, що ним виявлено 23.05.2024 факт відсутності позивача на службі; згідно рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора РШР «Схід» ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції В.Момота від 24.05.2024 встановлено, що ним виявлено 24.05.2024 факт відсутності позивача на службі; згідно рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора РШР «Схід» ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції В.Момота від 27.05.2024 встановлено, що ним виявлено 27.05.2024 факт відсутності позивача на службі; згідно рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора РШР «Схід» ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції В. Момота від 30.05.2024 встановлено, що ним виявлено 30.05.2024 факт відсутності позивача на службі.

В ході проведення службового розслідування 27.05.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов лист (вх. № 487 від 27.05.2024), згідно якого у період з 22.05.2024 до 24.05.2024 ОСОБА_1 листи непрацездатності не видавалися та не продовжувалися.

Відповідно до довідки № 1428 від 23.05.2024 КНП «Міська клінічна лікарня №31» ХМР Цілодобовий травмпункт (кисті) - ОСОБА_1 звернувся 23.05.2024. Діагноз: пошкодження зв`язочного апарата лівого кистьового суглобу. Явка до лікаря 31.05.2024.

Директором КНП «Міська клінічна лікарня №31» ХМР у листі від 13.06.2024 №414/0/695-24 повідомлено, що ОСОБА_1 , 1984 р.н. звернувся до лікарні 23.05.2024 об 11:00. Встановлений діагноз: закрите пошкодження зв`язочного апарата лівого кистьового суглобу. Надана допомога: іммобілізація лівого кистьового суглобу.

Листом начальника ДУ ТМО МВС України по Харківській області від 20.06.2024р. № 33/41-1836 повідомлено, що позивач на лікуванні в ДУ ТМО з 23.05.2024 р. по 20.06.2024 року не перебував та за медичною допомогою не звертався.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано лист (вх. № 537 від 17.06.2024) з інформацією, що станом на 13.06.2024 в ЕРЛН по застрахованій особі ОСОБА_1 створено п`ять електронних лікарняних із загальним періодом непрацездатності з 27.05.2024 по 13.06.2024.

Згідно з наданими поясненнями відповідального від керівництва полку, командира роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 під час проведення інструктажу 25.05.2024, ним було виявлено відсутність майора поліції ОСОБА_1 на службі. Також було встановлено, що майор поліції ОСОБА_1 без поважних причин був відсутній на службі та до своїх функціональних обов`язків не приступив у період з 09.00 до 13.00 та з 13.45 до 18.00 25.05.2024.

Також головою дисциплінарної комісії, начальником ВТСП ППОП ГУНП в Харківській області підполковником поліції ОСОБА_4 було здійснено телефонний дзвінок 04.06.2024 та 05.06.2024 на особистий мобільний телефон ( НОМЕР_4 ). На телефонні дзвінки не відповідав.

Також, відповідно до пункту 6, 7 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України ОСОБА_1 був направлений рекомендований лист від 06.06.2024 № 1745/119-21/05-2024 на адресу, що зазначена в його особовій справі, в якому йому запропоновано з`явитись для надання пояснень, які будуть долучені до матеріалів службового розслідування, але останній не з`явився.

Доказів вручення позивачу вказаного листа матеріали справи не містять.

Під час проведення службового розслідування було опитано старшого інспектора ВД ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 , який пояснив, що цього дня перебував на службі та виконував функціональні обов`язки відповідального від керівництва. Того ж дня було виявлено факт відсутності на службі інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , який був переведений до ППОП ГУНП в Харківській області. Для з`ясування причин відсутності на службі ОСОБА_1 було зателефоновано майором поліції ОСОБА_2 (безпосередній командир). У розмові ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на лікарняному але відмовився надати відомості про медичний заклад та діагноз хвороби.

Опитаний майор поліції ОСОБА_2 пояснив, що в травні місяці виконував обов`язки командира батальйону № 2 та згідно графіку несення служби майор поліції ОСОБА_1 повинен нести службу з ним на одному об`єкті. За вказаний період майор поліції ОСОБА_1 жодного разу не прибув на місце несення служби. Також ОСОБА_2 23.05.2024 приблизно о 10:14 зателефонував ОСОБА_1 , який повідомив що перебуває на лікарняному, але з яким діагнозом та в якому медичному закладі він відкрив лікарняний повідомляти категорично відмовився.

В межах проведення службового розслідування було здійснено виїзд за місцем мешкання майора поліції ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Близько 10:40 командир роти № 1 батальйону № 2 полку старший лейтенант поліції ОСОБА_3 разом з відповідальним від керівництва полку заступником командира роти № 2 батальйону № 1 полку майором поліції ОСОБА_6 прибули за вказаною адресою. Двері відчинив чоловік, який пізніше представився батьком - ОСОБА_1 та повідомив, що його син за даною адресою не проживає. Де саме перебуває ОСОБА_1 йому не відомо. Назвав ймовірне місце розташування (район Північної Салтівки, вул. Наталії Ужвій, номер будинку не відомо). Після чого старший лейтенант поліції ОСОБА_3 зателефонував майору поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що перебуває на лікарняному, але не зазначив де саме та з яким діагнозом.

28 червня 2024 року було затверджено Висновок службового розслідування відносно інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , згідно якого зазначено, що ОСОБА_1 повинен був нести службу з 23.05.2024. На службі був відсутній з 23.05.2024 по теперішній час.

Згідно наданих документів медичних установ та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області було встановлено, що ОСОБА_1 23.05.2024 перебував на консультації у лікаря та було створено п`ять електронних лікарняних із загальним періодом непрацездатності з 27.05.2024 до 13.06.2024.

У зв`язку з цим дисциплінарною комісією був встановлений факт відсутності ОСОБА_1 без поважних причин 24.05.2024 та 25.05.2024.

Підтвердженням факту відсутності на службі майора поліції ОСОБА_1 є:

- пояснення старшого інспектора ВД ППОП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 ;

- пояснення заступника командира роти № 2 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_2 ;

- пояснення заступника командира роти № 2 батальйону № 1 ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_6 ;

- пояснення командира роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 ;

- пояснення командира роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старшого майора поліції ОСОБА_7 ;

- пояснення старшого інспектора роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 ;

- довідка ДУ ТМО МВС України по Харківській області;

- довідка Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області;

- довідка КНП «Міська клінічна лікарня № 31» ХМР.

Також згідно Висновку службового розслідування зазначено, що під час прийняття до лав Національної поліції України майор поліції ОСОБА_1 склав Присягу на вірність Українському народові, згідно з якої присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Таким чином, згідно зазначеного Висновку встановлено порушення з боку позивача вимог ч. 1 ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 8 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, п. 1 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», а також підрив авторитету Національної поліції України.

За наслідками розгляду Висновку службового розслідування начальником ГУ НП в Харківській області 11.07.2024 видано наказ № 651, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції в зв`язку з тим, що він 23.05.2024 в період часу з 14:00 до 18:00 та 24.05.2024 в період часу з 09:00 до 13:00 та з 14:00 до 18:00 був відсутній на службі без поважних причин.

Вказане дисциплінарне стягнення було реалізовано шляхом видання наказу від 22.07.2024 № 323 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що перевіривши згідно наведеної норми оскаржувані накази про застосування до позивача дисциплінарних стягнень, суд першої інстанції прийшов до висновку, що їх прийнято обґрунтовано, із урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі - Закон № 580-VIII).

Статтею 3 Закону № 580-VIII встановлено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 580-VIII завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно зі статті 12 Закону № 580-VIII поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського.

Стаття 18 Закону № 580-VІІІ встановлює основні обов`язки поліцейського.

Відповідно по пунктів 1 та 2 частини першої цієї статті, поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже, поліцейський, у тому числі, зобов`язаний, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, а також інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

За вимогами статті 64 Закону №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту: "Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".

Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України". Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень регламентовано Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарним статутом Національної поліції України, затвердженим Законом України від 15.03.2018 № 2337-VІІІ (надалі - Дисциплінарний статут), визначається сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.

Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно з частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України (пункт 1); безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону (пункт 4); вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника (пункт 5); утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України (пункт 7); знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку (пункт 8); сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції (пункт 13).

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За приписами статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків (частина перша).

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони (частина друга).

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції (частина третя).

Згідно із вимогами частин першої та другої частиною першою статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (частина третя статті 14 Дисциплінарного статуту).

У відповідності до частини четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, медіа (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою (частина шоста статті 14 Дисциплінарного статуту).

Частиною десятою статті 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

Щодо порядку проведення службових розслідувань в органах поліції, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, то на підстав вимог частини десятої статті 14 Дисциплінарного статуту Національній поліції України він визначався Порядком проведення службового розслідування у Національній поліції України, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року №893 (далі - Порядок №893).

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку № 893 службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Розділом V Порядку № 893 встановлено порядок проведення службового розслідування дисциплінарною комісією.

Пунктом 1 розділу V Порядку №893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Згідно з пунктом 7 розділу V Порядку №893 розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження. Збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Згідно пункту 2 розділу VІ Порядку № 893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Пунктом 1 розділу VІІ Порядку № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Уповноважений керівник, враховуючи характер проступку, обставини, за яких він був учинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби, визначає вид дисциплінарного стягнення, що підлягає застосуванню до поліцейського, та видає письмовий наказ про його застосування. У разі якщо керівник не уповноважений на застосування дисциплінарних стягнень, він порушує перед старшим прямим керівником клопотання про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності.

Пунктом 6 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Таким чином, підставою для застосування дисциплінарного стягнення є вчинення дисциплінарних проступків, зокрема, невиконання чи неналежне виконання службової дисципліни. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Вирішуючи спір по суті, з урахуванням доводів сторін та зібраних у справі доказів, суд зауважує, що оцінці підлягає не лише порядок проведення службового розслідування, а також висновок службового розслідування та зібрані в ході цього службового розслідування докази для належного висновку про доведеність/недоведеність матеріалами службового розслідування наявності у діях позивача складу дисциплінарного проступку, що стало підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Правовий висновок про це сформовано Верховним Судом в постанові від 12.07.2023 у справі № 200/3459/22.

З матеріалів справи колегією суддів встановлено, що 30.05.2024 до ГУНП в Харківській області надійшов рапорт т.в.о. командира ППОП ГУНП в Харківській області підполковника поліції Кононіхіна С.В. від 30.05.2024 № 1669/119-21/02-2024 щодо відсутності на службі інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 з 23.05.2024 до 30.05.2024 (а.с.87 том 1).

В зв`язку з відсутністю позивача на службі наказом ГУНП в Харківській області від 03.06.2024 № 1267 за вищевказаними обставинами призначено проведення службового розслідування (а.с.88-89 том 1).

На підставі наказу ГУНП в Харківській області від 17.06.2024 №1354 (а.с. 89-90 том 1) внесено зміни до складу дисциплінарної комісії створеної наказом ГУНП в Харківській області від 03.06.2024 № 1267 та продовжено строк проведення службового розслідування.

За результатами проведеного службового розслідування 28.06.2024 складено висновок, затверджений начальником ГУНП в Харківської області генералом поліції третього рангу Володимиром Тимошком (а.с. 117-120 том 1).

У відповідності до вказаного висновку службового розслідування встановлено вчинення дисциплінарного проступку, що виразився у порушенні вимог частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», а також підрив авторитету Національної поліції України.

За наслідками розгляду Висновку службового розслідування начальником ГУ НП в Харківській області 11.07.2024 видано наказ № 651, яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції в зв`язку з тим, що він 23.05.2024 в період часу з 14:00 до 18:00 та 24.05.2024 в період часу з 09:00 до 13:00 та з 14:00 до 18:00 був відсутній на службі без поважних причин (а.с. 116 том 1).

Вказане дисциплінарне стягнення було реалізовано шляхом видання наказу від 22.07.2024 № 323 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції (а.с. 16, 122 том 1).

Водночас, проведеним службовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу ГУНП в Харківській області від 22.05.2024 № 217 о/с позивача було переміщено з посади оперуповноваженого ВКП Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області на посаду інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області (а.с. 31, 92 том 1).

Вказаний наказ був направлений позивачу у месенджері «WhatsApp» на його особистий номер мобільного телефону та засобами поштового зв`язку на відому адресу місця проживання позивача.

На підтвердження надіслання позивачу копії наказу свідчить скрін-шот з месенджера «WhatsApp», згідно якого вбачається, що позивачу було направлено повідомлення про переміщення на іншу посаду на мобільний номер НОМЕР_3 (а.с. 91 зворот том 1, а.с. 40 том 2), із текстовим повідомленням про необхідність прибути до СКЗ Куп`янського РВП для ознайомлення з наказом.

Засобами поштового зв`язку копія наказу від 22.05.2024 № 217 о/с була отримана позивачем 07.06.2024, що не заперечувалось позивачем. На підтвердження вказаного свідчать дані про трекінг рекомендованого повідомлення про вручення із сайту Укрпошта (а.с. 18 том 1).

При цьому, дорученням ППОП ГУНП в Харківській області від 22.05.2024 №289/119-21/02-2024 «Про тимчасово виконуючого обов`язки», з метою належного виконання службових обов`язків, з 22.05.2024 покладено тимчасове виконання обов`язків за посадою інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області (а.с. 92 зворот том 1).

Окрім того, в ході службового розслідування встановлено, що 23.05.2024 відповідно до вказаного вище наказу та графіку несення служби полку, майор поліції ОСОБА_1 повинен був приступити до служби в полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.

З листа за підписом начальника Куп`янського РВ ГУ НП в Харківській області від 14.10.2024 № 1844/119-85/01/13-2024 вбачається, що ОСОБА_1 останній день перебував на службі в Куп`янському РВП ГУНП в Харківській області 22.05.2024 (а.с. 215 том 1, а.с. 41 том 2).

Згідно листа за підписом т.в.о. командира ППОП ГУНП в Харківській області Харіна А. від 27.09.2024 № 3252/119-21/03-2024 вбачається, що позивач у період з 23.05.2024 по 11.07.2024 на службу не прибував, службові обов`язки не виконував, про причини неявки керівництво ППОП ГУНП в Харківській області не повідомляв (а.с. 216 том 1, а.с. 42 том 2).

Таким чином, в ході службового розслідування комісією досліджувався факт відсутності позивача на службі, в тому числі з огляду на те, де саме мав нести службу позивача з 23.05.2024, та де він проходив службу до цієї дати. Однак, з огляду на приведені докази, в ході службового розслідування дисциплінарною комісією не виявлено факту обґрунтованої відсутності позивача на службі саме 23.04.2025 та 24.05.2024.

Матеріали справи також містять акти про відсутність на службі та не виконання своїх службових обов`язків майором поліції ОСОБА_1 , зокрема:

- від 23.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 23.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00 (а.с. 108 том 1);

- від 24.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 24.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00 (а.с. 112 зворот, том 1);

- від 27.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 27.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00 (а.с. 113 зворот, том 1);

- від 30.05.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 30.05.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00 (а.с. 107 зворот, том 1);

- від 04.06.2024, яким зафіксовано відсутність позивача на службі без поважних причин 04.06.2024 з 09:00 до 13:00 та з 13:45 до 18:00 (а.с. 111 том 1).

При цьому, в ході проведення службового розслідування було отримано ряд рапортів, зокрема, з яких вбачається наступне.

Так, згідно рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора ВД ППОП ГУ НП в Харківській області капітана поліції Славгородського С. від 23.05.2024 встановлено, що 23.05.2024 ним, як відповідальним від керівництва ППОП старшого інспектора ППОП, було виявлено факт відсутності ОСОБА_1 на службі, а близько 10:14 год було здійснено телефонний дзвінок останньому, на що він повідомив про перебування на лікарняному, але відмовився повідомити заклад охорони здоров`я та діагноз (а.с. 110 том 1).

Вказане вище підтверджується також з рапорту т.в.о. командира батальйону №2 ППОП майора поліції ОСОБА_2 від 23.04.2024 (а.с. 109 зворот том 1).

Згідно рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора РШР «Схід» ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції Момота В. від 24.05.2024 встановлено, що 24.05.2024 ним виявлено факт відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин, тоді як на підставі «Розстановки нарядів ППОП» на 24.05.2024, затвердженої наказом ППОП від 23.05.2024 №219, ОСОБА_1 повинен був перебувати на службі з 09:00 до 18:00 (а.с. 113 том 1).

Згідно рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора РШР «Схід» ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції Момота В. від 27.05.2024 встановлено, що 27.05.2024 ним виявлено факт відсутності ОСОБА_1 на службі без поважних причин, тоді як на підставі «Розстановки нарядів ППОП» на 27.05.2024, затвердженої наказом ППОП від 25.05.2024 №223, ОСОБА_1 повинен був перебувати на службі з 09:00 до 18:00 (а.с. 114 том 1).

У відповідності до рапорту відповідального від керівництва ППОП старшого інспектора РШР «Схід» ППОП ГУ НП в Харківській області майора поліції Момота В. від 30.05.2024 встановлено, що 30.05.2024 ним виявлено факт відсутності позивача на службі (а.с. 107 том 1)

Згідно рапорту командира роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУ НП в Харківській області Некрасова О. від 20.06.2024 встановлено, що останньому 18.06.2024 зателефонував ОСОБА_1 та повідомив, що йому була проведена операція на плечі, надати підтверджуючі документи він не може, оскільки продовжує лікування (а.с. 106 том 1).

Досліджуючи питання відсутності позивача на службі, відповідачем було направлено ряд запитів для підтвердження перебування позивача на лікуванні та відповідно отримано відповіді.

Зокрема, 27.05.2024 від Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надійшов лист (вх. № 487 від 27.05.2024), згідно якого у період з 22.05.2024 до 24.05.2024 в Електронному реєстрі листків непрацездатності відсутня інформація про видачу (продовження) листків непрацездатності по застрахованій особі ОСОБА_1 (а.с. 96 том 1).

Листом начальника Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» від 20.06.2024 № 33/41-1836 повідомлено, що позивач на лікуванні в ДУ ТМО з 23.05.2024 по 20.06.2024 не перебував та за медичною допомогою не звертався (а.с. 98 том 1).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області надано лист (вх. № 537 від 17.06.2024) з інформацією, що станом на 13.06.2024 в Електронному реєстрі листків непрацездатності по застрахованій особі ОСОБА_1 створено п`ять електронних лікарняних із загальним періодом непрацездатності з 27.05.2024 по 13.06.2024 (а.с. 94 том 1).

В той же час, за даними довідки № 1428 від 23.05.2024 КНП «Міська клінічна лікарня №31» ХМР Цілодобовий травмпункт (кисті), ОСОБА_1 до вказаного закладу звернувся 23.05.2024, йому встановлено діагноз «пошкодження зв`язочного апарата лівого кистьового суглобу» та рекомендовано з`явитися до лікаря 31.05.2024 (а.с. 33, 98 зворот том 1).

Вказані інформація також підтверджена листом від 13.06.2024 №414/0/695-24 директора КНП «Міська клінічна лікарня №31» ХМР, в якому повідомлено, що ОСОБА_1 , 1984 р.н. звернувся до лікарні 23.05.2024 об 11:00. Встановлений діагноз: закрите пошкодження зв`язочного апарата лівого кистьового суглобу. Надана допомога: іммобілізація лівого кистьового суглобу (а.с. 93, 95 зворот том 1).

Таким чином, перебування позивача на лікарняному 24.05.2024 та 25.05.2024 не знайшло свого підтвердження.

Окрім того, в ході службового розслідування відбирались пояснення щодо обставини відсутності позивача на службі період з 23.05.2024 по 25.05.2024.

Так, з письмових пояснень відповідального від керівництва полку, командира роти № 1 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 06.06.2024 встановлено, що останній 23.05.2024-25.05.2024 та 28.05.2024 заступав відповідальним від керівництва ППОП. В ці дні ним проводились наради, на яких повинен був бути присутній ОСОБА_1 , але його не було. А 28.05.2024 стало відомо, що ОСОБА_1 не перебуває на лікарняному, а тому були складені акти про невихід на службу. 04 червня 2024 року близько 10:40 командир роти № 1 батальйону № 2 полку старший лейтенант поліції ОСОБА_3 разом з відповідальним від керівництва полку заступником командира роти № 2 батальйону № 1 полку майором поліції ОСОБА_6 прибули за адресою АДРЕСА_1 . Двері відчинив чоловік, який пізніше представився батьком - ОСОБА_1 та повідомив, що його син за даною адресою не проживає. Де саме перебуває ОСОБА_1 йому не відомо. Назвав ймовірне місце розташування (район Північної Салтівки, вул. Наталії Ужвій, номер будинку не відомо). Після чого старший лейтенант поліції ОСОБА_3 зателефонував майору поліції ОСОБА_1 , який повідомив, що перебуває на лікарняному, але не зазначив де саме та з яким діагнозом (а.с. 102 зворот - 103 том 1).

Опитаний під час проведення службового розслідування старший інспектор ВД ППОП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_5 (а.с. 103 зворот-104 том 1) пояснив, що 23.05.2024 перебував на службі та виконував функціональні обов`язки відповідального від керівництва. Того ж дня було виявлено факт відсутності на службі інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 , який був переведений до ППОП ГУНП в Харківській області. Для з`ясування причин відсутності на службі ОСОБА_1 було зателефоновано майором поліції ОСОБА_2 (безпосередній командир). У розмові ОСОБА_1 повідомив, що перебуває на лікарняному але відмовився надати відомості про медичний заклад та діагноз хвороби.

Опитаний майор поліції ОСОБА_2 17.06.2024 пояснив, що з травня місяця 2024 року виконував обов`язки командира батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області. З 23.05.2024 по 30.05.2024 згідно розстановки сил та засобів ППОП ГУНП в Харківській області на одному об`єкті підрозділу повинен був нести службу майор поліції ОСОБА_1 . За вказаний період майор поліції ОСОБА_1 жодного разу не прибув на місце несення служби. Також ОСОБА_2 23.05.2024 приблизно о 10:14 годині зателефонував ОСОБА_1 , який під час телефонної розмови повідомив, що перебуває на лікарняному, але з яким діагнозом та в якому медичному закладі він відкрив лікарняний повідомляти категорично відмовився (а.с. 101 зворот - 102 том 1).

Вказані вище обставини також підтверджуються з пояснень старшого інспектора роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_8 (а.с. 114 зворот том 1) та командира роти № 3 батальйону № 2 ППОП ГУНП в Харківській області старшого майора поліції ОСОБА_7 (а.с. 100 зворот-101 том 1).

Таким чином, приведені вище пояснення також підтверджують факт відсутності на службі майора поліції ОСОБА_1 24.05.2024 та 25.05.2024.

В той же час, згідно наданих документів медичних установ та Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, ОСОБА_1 23.05.2024 перебував на консультації у лікаря, а з 27.05.2024 до 13.06.2024 знаходився на лікарняних, оскільки створено п`ять електронних лікарняних.

У зв`язку з викладеним, дисциплінарною комісією був встановлений факт відсутності ОСОБА_1 без поважних причин саме 24.05.2024 та 25.05.2024.

Відповідно до пункту 6, 7 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України ОСОБА_1 в ході проведення службового розслідування був направлений рекомендований лист від 06.06.2024 № 1745/119-21/05-2024 на адресу, що зазначена в його особовій справі, в якому йому запропоновано з`явитись для надання пояснень, які будуть долучені до матеріалів службового розслідування, але останній не з`явився (а.с. 105 зворот том 1).

Доказів вручення позивачу вказаного листа матеріали справи не містять.

Отже, 28 червня 2024 року було затверджено Висновок службового розслідування відносно інспектора взводу № 1 роти швидкого реагування ППОП ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_1 (а.с. 117-120 том 1), у відповідності до якого за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 безпідставно був відсутній на службі без поважних причин 24.05.2024 в період часу з 09:00 год до 13:45 год та з 13:45 год до 18:00 год та 25.05.2024 в період часу з 09:00 год до 13:45 год та з 13:45 год до 18:00 год, а також не взяв участі у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану під час його оголошення на всій території України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, тим самим, вчинив дисциплінарний проступок, який є несумісним з подальшим проходженням служби в Національній поліції України.

Відтак, у підсумку дисциплінарна комісія констатувала, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив дисциплінарний проступок, що виразився у порушенні вимог частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пункту 1 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пункту 1 частини першої статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», а також підрив авторитету Національної поліції України, у зв`язку з чим слід застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Поряд з цим, колегія суддів зауважує, що підставою для звільнення позивача зі служби в поліції стали обставини порушення ним саме службової дисципліни та присяги поліцейського.

Законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Аналогічні висновки приведено Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 (справа №520/10268/19), від 10.04.2023 (справа №520/5143/21) та від 14.03.2023 (справа №320/1206/21).

Водночас, позивач в апеляційній скарзі, заперечуючи проти притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначав, що він перебував на лікарняному у період з 27.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 05.06.2024, з 05.06.2024 по 08.06.2024, з 08.06.2024 по 11.06.2024, з 12.06.2024 по 13.06.2024, а згідно з наданих довідок від 23.05.2024, 24.05.2024, 25.05.2024 у вказані дні перебував на прийомі у лікаря-стоматолога, у зв`язку з чим, є необґрунтованими висновки про наявність у позивача вини у вчиненні інкримінованого йому дисциплінарного проступку.

Проте, такі зауваження колегія суддів не приймає до уваги, оскільки дослідивши зміст поданих позивачем документів встановлено, що 23.05.2024, 24.05.2024, 25.05.2024 ОСОБА_1 перебував на прийомі і лікуванні у лікаря-стоматолога, де пройшов лікування карієсу (а.с. 26-31, 34, 35, 36 том 1). Проте надані до суду докази (довідки від 23.05.2024, від 24.05.2024 та від 25.05.2024 видані лікарем ОСОБА_9 , а також медичка карта стоматологічного хворого №7) не вказують на непрацездатність позивача у вказаний період.

Між тим, за вказаними довідками позивач перебував у лікаря-стоматолога 24.05.2024 з 09:00 год по 18:00 год та 25.05.2024 з 09:00 год по 15:00 год, проте позивач не надав доказів того, що ним було повідомлено своє безпосереднє керівництво про відсутність протягом двох днів у зв`язку з необхідністю лікування у лікаря-стоматолога. Поряд з цим, навіть 25.05.2024 після 15:00 год позивач не з`явився на місце несення служби ні до Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, ні до Полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач повідомив безпосереднього керівника про своє лікування у лікаря-стоматолога будь-яким належним та доступним на те способом.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що перебування позивача у лікаря-стоматолога 24.05.2024 та 25.05.2024 не є поважними причинами для неприбуття на службу, оскільки лікування у лікаря-стоматолога не вказує на непрацездатність особи чи неможливість виконувати службові обов`язки.

Посилання позивача на тимчасову непрацездатність у період з 27.05.2024 по 31.05.2024, з 01.06.2024 по 05.06.2024, з 05.06.2024 по 08.06.2024, з 08.06.2024 по 11.06.2024, з 12.06.2024 по 13.06.2024, не доводять поважності причин відсутності позивача на службі саме 24.05.2024 та 25.05.2024.

Поряд з цим, колегія суддів вважає слушним зауважити, що за висновками Верховного Суду (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 03.12.2018 у справі № 686/21222/16-ц та постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 03.04.2024 у справі №420/645/23) невихід на роботу у зв`язку із самовільним використанням працівником відпустки, відгулів за відпрацьовані раніше дні, залишення роботи без попередження власника чи уповноваженого ним органу визнаються прогулом і можуть бути підставою звільнення працівника.

Таким чином, докази поважності причин для неприбуття на службу позивачем не подані. Будь-яких інших доказів, які б підтверджували, що позивач у вказаний період перебував на стаціонарному лікуванні чи знаходився у стані, який впливав на його можливість виконувати службові обов`язки позивачем до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції проігноровано факт не визначення відповідачем, які саме конкретно дії були здійснені позивачем як доказ вчинення інкримінованих йому дисциплінарних порушень, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачем у висновку за результатами службового розслідування констатовано порушення позивачем службової дисципліни, яке виразилось у формі невиходу на службу без повідомлення поважних причин такого невиходу, що свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

При цьому, до позивача було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення за вчинення дисциплінарного проступку саме за недотримання службової дисципліни та невиконання приписів положень Присяги працівника поліції, тобто за вчинення дій у формі бездіяльності.

У свою чергу, з тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.

Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.

Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.

Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Подібна правова позиція викладена, у постановах Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі № 600/1542/22-а (пункту 51) та від 17 жовтня 2024 року у справі № 420/3026/23.

За встановленими у даній справі обставинами дійсно вбачається, що ОСОБА_1 не повідомив у належній формі керівництво поліції (як Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, так і Полку поліції особливого призначення ГУНП в Харківській області) про свою відсутність на службі 23.05.2024 та 24.05.2024, а також в подальшому не надав належних доказів поважності причин своєї відсутності у вказані дні.

Разом з тим, колегія суддів вкотре наголошує на тому, що законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов`язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку. У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

При розгляді даної справи колегія суддів повторно наводить приписи частини першої статті 12 Закону №580-VIII, за якими поліція забезпечує безперервне та цілодобове виконання своїх завдань. Кожен має право в будь-який час звернутися за допомогою до поліції або поліцейського. Тож позивач, як поліцейський, який склав Присягу на вірність Українському народові та сумлінність виконання службових обов`язків, керуючись положеннями Закону №580-VIII та Дисциплінарного статуту, мав у своїх діях і поведінці слідувати змісту Присяги та, усвідомлюючи свою високу відповідальність, вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

З врахуванням викладених міркувань, колегія суддів погоджується з тим, що не прибуваючи на службу без поважних причин та ігноруючи виконання своїх службових обов`язків, позивач виявив зневагу до звання поліцейського та Національної поліції, метою діяльності якої є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Отже, порушивши приписи пункту 1 частини першої статті 18 та частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» (в частині неухильного дотримання положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського), пунктів 1 та 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України (бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України, знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку) позивач вчинив проступок проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, що відповідно і підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає безпідставними твердження позивача про те, що відповідачем не визначено, які саме конкретно дії були здійснені позивачем як доказ вчинення ним зазначених дисциплінарних порушень, а також в чому саме полягали дії позивача, які порочили авторитет Національної поліції України.

З приводу доводів апеляційної скарги позивача про те, що останньому не було відомо про його переведення на нову посаду на підставі наказу №217 о/с від 22.05.2024, адже вказаний наказ ним було отримано лише 07.06.2024, в той час як в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024 вже була встановлена обставина того, що позивач із вказаним наказом ознайомився лише 07.06.2024, колегія суддів вважає недостатніми для спростування встановлених у справі обставин, виходячи з наступного.

Так, згідно положень частини четвертої статті 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Слід звернути увагу, що вказана норма містить положення, за яким не підлягають доведенню саме обставини, встановлені судовим рішенням в іншій справі, тобто не у тій, яка розглядається.

Таке визначення не є випадковим, оскільки єдиний розгляд справи по суті - це той розгляд, який здійснює суд першої інстанції, а його рішення за наслідками такого розгляду може бути переглянуто судом апеляційної інстанції. Таким чином судом апеляційної інстанції в даному випадку було здійснено лише перегляд ухвали суду першої інстанції з процесуального питання.

Отже, у даній справі постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024 не вважається у розумінні положень частини четвертої статті 78 КАС України рішенням суду, яке набрало законної сили, та в якому встановлені обставини, від доказування яких звільняється особа.

Крім того, дослідивши зміст постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024, на який посилався представник позивача - адвокат Вітер Г.Р., слід звернути його увагу, що у ній зазначено: «станом на 07.06.2024р. позивач був обізнаний про прийняття відповідачем наказу № 217 о/с від 22.05.2024р. та підстави його прийняття». Отже, суд апеляційної інстанції визнав, що станом на вказану дату ОСОБА_1 знав про наказ № 217 о/с від 22.05.2024, проте в жодному разі суд не визначав, що ОСОБА_1 дізнався про наказ саме в цей день - 07.06.2024. Решта наведених адвокатом цитат з постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 08.11.2024 не спростовують вказаного.

Слід знову наголосити на тому, що ОСОБА_1 , нібито не будучи обізнаним про своє переведення на нову посаду, не прибув і на службу за попередньою посадою, що слідує з листа Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області від 14.10.2024 № 1844/119-85/01/13-2024 (а.с. 41 том 2), згідно якого останній день ОСОБА_1 прибував на службу в Куп`янському РВП ГУНП в Харківській області 22.05.2024. Вказаної обставини відсутності на службі позивач не заперечував, стверджуючи, що перебував на лікуванні.

Також згідно вказаного вище листа зазначено, що позивачу за допомогою мобільного месенджера WhatsApp на його мобільний номер НОМЕР_3 , яким він користується в службовій діяльності, було направлено витяг із наказу ГУНП в Харківській області від 22.05.2024 № о/с, повідомлення про переміщення та необхідність прибуття 23.05.2024 о 08:30 до СКЗ Куп`янського РВП для ознайомлення з наказом. Вказане підтверджується іншими доказами, що перебувають в матеріалах справи, зокрема, копією скріншота з мобільного месенджера WhatsApp (а.с. 91 зворот, 115 том 1, а.с. 40 том 2).

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги позивача про те, що матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що позивач був ознайомлений у період з 22.05.2024 до 07.06.2024 з наказом ГУНП в Харківській області № 217 о/с від 22.05.2024 про його призначення до ППОП ГУНП в Харківській області.

Крім того, колегія суддів ще раз зазначає, що позивач не з`явився для проходження служби ані за попереднім, ані за новим місцем служби, не попередивши жодного із керівників про свою відсутність, а тому його посилання на те, що матеріали справи не містять доказів того, що у період з 22.05.2024 по 07.06.2024 позивачу було відомо про існування наказу №271 о/с від 22.05.2024 та Доручення т.в.о. командира полку особливого призначення ГУНП в Харківській області Сергія Кононіхіна «Про призначення тимчасово виконуючим обов`язки» №289/119/02-2024 від 22.05.2024, колегія суддів вважає безпідставними.

Щодо доводів апеляційної скарги позивача про те, що службове розслідування проведено без належного повідомлення останнього про можливість надати пояснення, тобто реалізувати своє право на захист, а також відсутні докази належного направлення виклику від 06.06.2024 № 1745/119-21/05-2024, колегія суддів приводить наступне.

За приписами частин першої та другої статті 15 Дисциплінарного статуту, проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії. Дисциплінарні комісії формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування.

Згідно із частиною дев`ятою статті 15 Дисциплінарного статуту, уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право: одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержувати в органах, закладах, установах поліції та їхніх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідні документи або їх копії та долучати до матеріалів справи; отримувати консультації спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування.

Водночас, до Дисциплінарного Статуту Національної поліції України Законом України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану» № 2123-IX від 15.03.2022 були внесені зміни, а саме Дисциплінарний статут доповнено розділом V "ОСОБЛИВОСТІ ПРОВЕДЕННЯ СЛУЖБОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ В ПЕРІОД ДІЇ ВОЄННОГО СТАНУ".

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного Статуту передбачено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Таким чином, законодавцем визначено безальтернативну форму службового розслідування на період дії воєнного стану, що і мало місце у даній справі.

Відповідно до частини другої статті 27 Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації. Надсилання виклику з використанням електронної комунікації здійснюється виключно на адресу електронної пошти поліцейського чи за іншими контактними даними, які зазначені в його особовій справі або які наявні в розпорядженні його безпосереднього керівника.

Виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення. Виклик, надісланий з використанням електронної комунікації, вважається таким, що отриманий поліцейським, на другий день з дня його відправлення. Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (частина третя статті 27 Дисциплінарного статуту).

Таким чином, за приписами приведеної вище норми Дисциплінарного статуту, у разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень, в той час як виклик, який надіслано поштовим зв`язком, вважається таким, що отриманий поліцейським, на четвертий календарний день з дня його відправлення.

Відтак, в ході проведення службового розслідування, зокрема, 06.06.2024 головою дисциплінарної комісії, з урахуванням норм статті 27 Дисциплінарного статуту, було здійснено виклик ОСОБА_1 , в якому повідомлено про те, що позивачу необхідно з`явитися для надання пояснень у дводенний термін після отримання листа запрошення (а.с. 105 зворот том 1).

Згідно з квитанцією про направлення виклику позивачу (а.с. 104 зворот том 1) засобами АТ «Укрпошта», такий виклик направлений 06.06.2024. Отже, за приписами частини третьої статті 27 Дисциплінарного статуту на четвертий календарний день з дня відправлення поштовим зв`язком виклику, він вважається отриманий.

Тобто 10.06.2024 було складено акт про відмову від надання пояснень (а.с. 121 том 1), як це передбачено приписами частини третьої статті 27 Дисциплінарного статуту.

Таким чином з приведеного вище, колегією суддів не встановлено порушень в проведенні дисциплінарного розслідування, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати акт про відмову від надання пояснень від 10.06.2024 неналежним доказом у даній справі.

Між тим, слід зауважити, що всі повідомлення направлялись позивачу на адресу мешкання, яка була вказана у матеріалах особової справи, про що свідчать дані довідки (а.с. 91 том 1). Про зміни місця проживання позивач керівництво завчасно не повідомляв.

Відповідно до частини 5 розділу ІІІ наказу МВС України від 12.05.2016 № 377 «Про затвердження Порядку формування та ведення особових справ поліцейських» з метою оновлення матеріалів особової справи (анкетних даних) поліцейські у п`ятиденний строк повідомляють безпосереднього начальника та підрозділ кадрового забезпечення про зміни сімейного стану (одруження, розлучення, народження дітей тощо), декларування/ реєстрації місця проживання (перебування), отримання освіти тощо з наданням підтвердних документів.

Відтак, доводи позивача про направлення йому листів відповідачем не за його адресою, колегія суддів вважає безпідставними, адже листи направлялись саме за відомою відповідачу адресою місця проживання позивача. Матеріали справи не свідчать про те, що відповідачу була відома інша адреса місця проживання позивача.

Суд також звертає увагу на те, що позивач не вказав, які саме пояснення та з приводу чого він мав бажання надати та яким чином вони мали б вплив на ухвалення висновку за наслідками службового розслідування, адже порушення процедури при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Тобто, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020р. у справі №813/1790/18.

В даній справі, з урахуванням наведених вище міркувань, колегія суддів не вбачає при проведенні службового розслідування стосовно ОСОБА_1 таких процедурних порушень, які б вплинули на правильність встановлення як обставин скоєння позивачем дисциплінарного проступку, так і його кваліфікації та визначення міри покарання.

Зауваження позивача в апеляційній скарзі про те, що при накладенні на нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції не було взято до уваги відсутність у позивача на час проведення службового розслідування дисціплінарних стягнень, колегія суддів вважає безпідставними, адже із висновку за результатами службового розслідування (а.с. 117-120 том 1) вбачається, що дисциплінарною комісією було проаналізовано відсутність пом`якшуючих та наявність обтяжуючих обставин. Водночас, відсутність дисциплінарних стягнень, як самостійна умова не може свідчити про протиправність прийнятого відповідачем рішення та відповідно не може бути підставою для поновлення позивача на посаді.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що в ході проведення службового розслідування дисциплінарною комісією не було опитано його керівника за останньою займаною посадою з приводу надання позивачу відгулів задля відвідання лікарів, колегія суддів вважає безпідставними, адже вони спростовуються інформацією з листа Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області від 14.10.2024 № 1844/119-85/01/13-2024 (а.с. 41 том 2), про те, що ОСОБА_1 22.05.2024 останній день перебував на службі в Куп`янському РВП ГУНП в Харківській області та з 23.05.2024 по 11.07.2024 до Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області не прибував, службові обов`язки не виконував, про причини неявки не повідомляв (а.с. 41 том 2).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що немає жодного доказу, яким підтверджено що позивач використовує номер мобільного телефону( НОМЕР_1 ), як і немає доказів того, що 23.05.2024 близько о 10:40 год майор поліції ОСОБА_2 взагалі телефонував на номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ) та відповідно відсутні докази того, що розмова відбувалась із позивачем, а не з іншою особою, колегія суддів не приймає до уваги, адже в матеріалах справи номер мобільного телефону НОМЕР_1 не фігурував, окрім як про нього зауважено у висновку про за результатами службового розслідування. В той же час, з інших матеріалів справи (лист Куп`янського РВП ГУ НП в Харківській області від14.10.2024 №1844/11-85/01/13-2024 (а.с. 215 том1 )) встановлено, що із позивачем відбувалась комунікація за номером мобільного телефону НОМЕР_3 , оскільки саме вказаний номер використовувався останнім у службовій діяльності.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо порушення ч.6. ст. 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України в ході проведення службового розслідування (недотримання засади неупередженості), оскільки позивача притягненню до дисциплінарної відповідальності у виді звільнення зі служби в поліції без жодних належних та допустимих доказів, колегія суддів вважає безпідставними, адже в ході перегляду справи судом апеляційної інстанції встановлено правомірність висновків службового розслідування щодо відсутності поважних причин невиходу позивача на службу з 23.05.2024 по 25.05.2024, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що службове розслідування відносно позивача проведено упереджено.

Також позивач в апеляційній скарзі доводячи неправомірність оскаржуваних наказів позивач посилається на воєнний стан та постійне перебуванням Харківської області в зоні активних бойових дій, а також обстріли та аварійні відключення електроенергії у зв`язку з чим рух транспорту було обмежено. Вказані зауваження колегія суддів вважає недостатніми для спростування факту відсутності поважних причин невиходу позивача на службу з 23.05.2024 по 25.05.2024, виходячи з наступного.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває на момент перегляду даної адміністративної справи.

У зв`язку з чим, Міністерство внутрішніх справ України, зокрема, в особі Національної поліції України, яка є структурним підрозділом зобов`язано запровадити та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно частини першої статті 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, бере участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості (пункт 24).

Виконання інших (додаткових) повноважень може бути покладене на поліцію виключно законом (частина перша статті 24 Закон №580-VIII).

Частиною другою статті 24 Закону №580-VIII визначено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості..

Таким чином, відсутність поліцейського ОСОБА_1 на службі без поважних причин, в тому числі зумовлює невиконання вимог щодо забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

В той же час, з огляду на специфіку служби в поліції, ОСОБА_1 ,як поліцейський, мав виконувати службові обов`язки не дивлячись на введення воєнного стану, а тому відповідні посилання позивача колегія суддів вважає безпідставними.

Підсумовуючи вище викладене, відповідачем правильно кваліфіковано дії позивача як вчинення дисциплінарного проступку, колегія суддів вважає правомірним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, у зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність прийняття спірних наказів, оскільки матеріалами службового розслідування встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни.

Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі «Трофимчук проти України» ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Згідно частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Згідно із статтею 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.01.2025 по справі № 520/22264/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Я.М. Макаренко
Судді Т.С. Перцова С.П. Жигилій