Справа № 320/33830/24
Суддя: Скрипка І.М.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

11 червня 2025 року Київ № 320/33830/24

Київський окружний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуюча суддя Скрипка І.М., судді: Войтович І.І., Басай О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника Благодійної організації «Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва «Київський еколого-культурний центр» в межах адміністративної справи за позовом Благодійної організації «Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва «Київський еколого-культурний центр» до Кабінету Міністрів України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Міністерство у справах ветеранів України, Державна установа «Національне військове меморіальне кладовище», Київська обласна державна адміністрація (Київська обласна військова адміністрація) та Фастівська районна державна адміністрація (Фастівська районна військова адміністрація), про визнання протиправною та нечинної постанови,

в с т а н о в и в:

у липні 2024 року Благодійна організація «Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва «Київський еколого-культурний центр» звернулась до суду з позовом до Кабінету Міністрів України, у якому просили визнати протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 01.03.2024 № 225 «Деякі питання видалення дерев, чагарників, газонів і квітників під час виконання підготовчих та/або будівельних робіт і експлуатації Національного військового меморіального кладовища».

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 позов задоволено.

Визнано протиправною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 01.03.2024 № 225 «Деякі питання видалення дерев, чагарників, газонів і квітників під час виконання підготовчих та/або будівельних робіт і експлуатації Національного військового меморіального кладовища».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 змінено у мотивувальній частині, зазначивши, що підставами для задоволення позовних вимог є доводи, викладені у цій постанові Шостого апеляційного адміністративного суду.

В іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.05.2025 касаційні скарги Кабінету Міністрів України та Міністерства у справах ветеранів України задоволено частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 25.09.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.01.2025 скасовано, а справу № 320/33830/24 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За результатом автоматизованого розподілу 09.06.2025 справу передано на розгляд судді Київського окружного адміністративного суду Скрипці І.М.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення складу колегії суддів від 11.06.2025, визначено склад суду: головуюча суддя Скрипка І.М., судді Войтович І.І., Басай О.В.

Ухвалою суду від 11.06.2025 справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження, призначено до розгляду у складі колегії суддів у підготовчому засіданні на 19.06.2025.

Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Державну установу «Національне військове меморіальне кладовище», Київську обласну державну адміністрацію (Київську обласну військову адміністрацію) та Фастівську районну державну адміністрацію (Фастівську районну військову адміністрацію).

Від представника Благодійної організації «Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва «Київський еколого-культурний центр» 03.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла заява про забезпечення позову (зареєстрована 10.06.2025), відповідно до якої просили забезпечити позов шляхом:

- заборони проїзду механічних транспортних засобів на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457 і :05:002:0458, а також на інших ділянках, які відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області;

- заборони вирубки лісу без спеціального дозволу на земельних ділянках з кадастровими номерами :05:002:0457 і :05:002:0458, а також на інших ділянках, які відносяться до природоохоронної території Смарагдової мережі в межах Гатненської сільської територіальної громади Фастівського району Київської області.

Від Кабінету Міністрів України засобами електронної пошти 10.06.2025, а також через канцелярію суду 11.06.2025, до суду надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, відповідно до яких, із посиланням на частину третю статті 151 Кодексу, просили суд відмовити в її задоволенні.

Частиною першою статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

За змістом частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

В обґрунтування заяви зазначили, що постановою від 23.05.2025 у справі № 320/33830/24 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду повернув справу на новий розгляд, вказавши на необхідність залучення до участі у справі третіх осіб.

При цьому, згідно з указаною постановою, Верховним Судом підтверджено правильність висновків судів попередніх інстанцій відносно того, що земельні ділянки, на яких реалізується Постанова КМУ № 225, належать до території Смарагдової мережі, яка, у свою чергу, «відноситься до природоохоронних територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову цінність, належать до земель природоохоронного значення і є об`єктами комплексної охорони» (пункт 62 постанови Верховного Суду від 23.05.2025).

Таким чином, висновки Верховного Суду вказують на протиправність знищення (вирубки) дерев та зелених насаджень на території земельних ділянок з кадастровими номерами :05:002:0457 і :05:002:0458 на підставі оскаржуваної Постанови № 225.

Разом із тим, скасування рішень судів попередніх інстанцій у зв`язку лише з процесуальними порушеннями призвело до відновлення дії Постанови №225. У свою чергу, відновлення дії Постанови № 225 призвело до поновлення незаконної вирубки цінного лісу на природоохоронній території.

Також зазначили, що в серпні 2024 року представники громади звернулися до Секретаріату Бернської Конвенції зі скаргою, в якій повідомили про те, що на території української частини Смарагдової мережі Європи (номер UA0000338 Pryirpinnya and Chernechyi Forest загальною площею 6094,7 га) відбувається знищення цінного лісу.

У подальшому, у зв`язку з прийняттям скарги до розгляду (№ 2024/02), Секретар Бернської Конвенції Міхаель Пойтер офіційно звернувся до Департаменту природно-заповідного фонду та біорізноманіття Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України з повідомленням про те, що зазначені дії по вирубці лісу протирічать умовам Бернської Конвенції, запропонував надати відповідні пояснення до обговорення скарги, яке було заплановане навесні 2025 року.

За результатами розгляду скарги № 2024/02 Секретаріатом Бернської Конвенції на першому засіданні, що відбулося 8-10 квітня 2025 року, було прийняте проміжне рішення, згідно з яким Секретаріат, окрім іншого, запропонував владі визначити альтернативні земельні ділянки за межами Смарагдової мережі для створення військового кладовища і провести оцінку впливу на види, які потенційно можуть постраждати від створення кладовища, а також вимагає негайно зупинити розчищення території.

Із урахуванням викладеного, на переконання заявника, попри встановлення судами в межах судових справ статусу земельних ділянок як земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, попри неможливість розташування кладовища на вказаній території в силу Санітарних і гігієнічних вимог, всупереч висновкам судів про неможливість використання цих ділянок для іншого використання, крім як природоохоронного, незважаючи, на переконання заявника, на невідповідність Постанови № 225 Конституції, іншим законам України, положенням Бернської конвенції, у зв`язку з відновленням дії оскаржуваної Постанови № 225, наразі продовжується знищення цінного лісу.

Про необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник зазначив і те, що без застосування цього виду забезпечення у разі задоволення позову неможливим протягом десятирічь буде відновлення знищених цінних природних ресурсів. Водночас, незворотними будуть негативні екологічні наслідки для мешканців громади, зокрема пов`язані з підняттям рівня ґрунтових вод внаслідок масової вирубки суцільного лісу. Так, з огляду на площу та масштаби робіт по вирубці цінного лісу на земельних ділянках, неможливим буде проведення залісення штучного лісорозведення з метою відновлення лісу, рекультивації земель та штучного корегування рівня ґрунтових вод. Також неможливим буде дотримання висновків (вказівок) Верховного Суду щодо збереження та підтримки видів та оселищ, які охороняються Бернською Конвенцією, недопущення порушення міжнародних договорів державою.

Зазначено, що заходи забезпечення позову, про застосування яких просить заявник, безпосередньо стосуються предмету позову та, водночас, їх застосування не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до закінчення розгляду справи по суті та дає змогу попередити знищення цінних природних ресурсів, флори і фауни, відвернути надзвичайну ситуацію та втрату іміджу Держави.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на таке.

За положеннями статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

При цьому, частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України передбачений вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Для задоволення судом поданої заявником заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного з наслідків, передбачених частиною другою статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виходячи із системного аналізу зазначених положень, убачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника має бути очевидною.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити заявнику реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

У силу вимог частини п`ятої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.

Перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності викладеним нормам та обставинам, суд доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки у силу вимог пункту 1 частини третьої статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України, не допускається забезпечення позову шляхом зупинення актів, зокрема Кабінету Міністрів України, та встановлення для них заборони або обов`язку вчиняти певні дії.

Оскільки предметом позову є постанова Кабінету Міністрів України від 01.03.2024 № 225 «Деякі питання видалення дерев, чагарників, газонів і квітників під час виконання підготовчих та/або будівельних робіт і експлуатації Національного військового меморіального кладовища», а заходи забезпечення позову, про які просить заявник, фактично призводять до зупинення дії оскаржуваної у межах цієї справи постанови Кабінету Міністрів України, і спрямовані на встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії у контексті цієї постанови Кабінету Міністрів України від 01.03.2024 № 225, тому підстави для забезпечення позову відсутні у силу вимог пункту 1 частини третьої статті 151 Кодексу.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 150-154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні заяви Благодійної організації «Благодійний фонд Дніпровського району м. Києва «Київський еколого-культурний центр» про забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали надіслати (видати) особі, яка подала заяву.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Головуюча суддя Скрипка І.М.

Судді: Войтович І.І.

Басай О.В.