Справа № 460/5034/25
Суддя: О.В. Поліщук
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань поновлення строку звернення до суду
12 червня 2025 року м. Рівне №460/5034/25
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Поліщук О.В., розглядаючи у письмовому провадженні процесуальні питання, пов`язані з розглядом справи за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
До Рівненського окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач) про:
визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо виплати позивачу грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 20.05.2023 без врахування прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на початок календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року);
зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок грошового забезпечення з урахуванням усіх його складових та додаткових видів винагород та доплат за період з 25.02.2022 по 20.05.2023, виходячи з окладу за військовим званням та посадового окладу, визначених з врахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року) та виплатити різницю з урахуванням виплачених сум;
зобов`язання відповідача здійснити розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушення строків їх виплати та нарахувати і виплатити компенсацію на відповідний рахунок позивача за весь період затримки до дати фактичної виплати;
зобов`язання відповідача письмово повідомити позивача про фактичне виконання рішення суду із доданням відповідної копії підтверджуючих документів щодо здійснення нарахування та виплат за рішенням суду.
Ухвалою суду від 24.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалам.
В ході розгляду справи суд, дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов висновку про пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом.
Водночас, 10.06.2025 засобами поштового зв`язку до суду від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду. Вказану заяву позивач обґрунтовує тим, що згідно з приписами частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, працівник має право звернутися до суду у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні. Позивач наголошує, що він не отримував від роботодавця повідомлення про нараховані та виплачені йому суми грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 20.05.2023. Натомість, позивач дізнався про порушення свого права на отримання грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 20.05.2023 в належному розмірі лише після звільнення зі служби з 02.03.2025. З огляду на вказане, позивач стверджує, що строк звернення до суду пропущений ним з поважних причин, а тому просить суд його поновити.
Надаючи правову оцінку та вирішуючи заяву позивача про поновлення строку звернення до суду з цим позовом, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Так, строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів визначені статтею 233 КЗпП України.
"Якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19.07.2022, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", то у такому випадку правове регулювання здійснюється таким чином: правовідносини, які мають місце у період до 19.07.2022, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період з 19.07.2022 підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин").
З урахуванням пункту 1 глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651, відлік тримісячного строку звернення до суду зі спорами, визначеними статтею 233 КЗпП України, почався 01.07.2023.".
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП (у редакції, яка діяла до 19.07.2022), у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Згідно з частинами першою, другою статті 233 КЗпП України, в редакції, чинній з 19.07.2022, працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)
Таким чином, суд констатує, що до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної до виплати заробітної плати, в т.ч. грошового забезпечення військовослужбовця, не було обмежено строками. Натомість, з 19.07.2022 таке звернення обмежене тримісячним строк, облік якого починається з дня одержання працівником письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
Так, суд звертає увагу на те, що наявні в матеріалах судової справи копії витягів з наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 25.02.2022 № 26, від 15.02.2023 №31 та командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 16.02.2023 № 7, від 17.07.2023 № 134, від 02.03.2025 № 61 містять відомості лише про види грошового забезпечення (їх відсоткове співвідношення між собою), які належали до виплати позивачу у зв`язку з проходженням служби (звільненням зі служби). Водночас, такі накази не містять відомостей про фактичні суми грошового забезпечення, що були нараховані та підлягали виплаті позивачу під час проходження служби. Отже, такі накази не можуть вважатися письмовими повідомленнями про суми, нараховані та виплачені позивачу при звільненні, в розумінні статей 116 та 233 КЗпП України.
При цьому, матеріали судової справи не містять жодних доказів на підтвердження обставин щодо вручення позивачу письмового документа, у якому детально зазначено суми нарахованого та виплаченого грошового забезпечення за період з 25.02.2022 по 20.05.2023.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
При цьому, частиною першою статті 121 КАС України установлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Так, оцінивши вказані позивачем підстави пропуску строку звернення до суду, дослідивши наявні у справі докази, а також приймаючи до уваги обставини спору, що виник між учасниками справи, суд вважає поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом в частині позовних вимог про перерахунок та виплату в належному розмірі грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, оскільки матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження обставин чи формування у суду обґрунтованого сумніву відносно того, що позивачу було відомо чи мало бути відомо про порушення його прав та законних інтересів станом на 20.05.2023.
Таким чином, пропущений позивачем строк звернення до суду в названій частині позовних вимог підлягає поновленню.
Керуючись статтями 121, 123, 240, 241, 248, 256 КАС України, суд
Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.
Визнати поважними причини пропуску ОСОБА_1 строку звернення до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 в частині позовних вимог, що стосуються перерахунку та виплати в належному розмірі грошового забезпечення за період з 19.07.2022 по 20.05.2023, та поновити такий строк.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складений дата 12.06.2025.

Суддя Ольга ПОЛІЩУК