Справа № 640/265/20
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/265/20 Головуючий у 1-й інстанції: Донець В.А.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участю секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань на рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправними та скасування висновку, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році в частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 , затверджений наказом Державного бюро розслідувань від 02.12.2019 №466-ос,

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 02.12.2019 №466-ос "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році" в частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- визнати протиправним та скасувати наказ Державного бюро розслідувань від 03.01.2020 №4-ос "Про внесення змін до наказу Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- поновити позивача на посаді спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань або на іншій рівнозначній посаді з 03.01.2020;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.02.2020 по день прийняття рішення у справі.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б", "В", у 2019 році від 02.12.2019 в частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 , затверджений наказом директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_15 від 02.12.2019 №466-ос; визнано протиправним та скасовано наказ Державного бюро розслідувань від 02.02.2019 №466-ос "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б", "В", у 2019 році" в частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 ; визнано протиправним та скасовано наказ Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 "; визнано протиправним та скасовано наказ Державного бюро розслідування від 03.01.2020 №4-ос "Про внесення змін до наказу Державного бюро розслідувань від 27.12.2019 №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ".; поновлено ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань на посаді рівнозначній посаді головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань з 03.01.2020; стягнуто з Державного бюро розслідування на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 245.817,00 грн.; допущено до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Державного бюро розслідування поновити ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань на посаді рівнозначній посаді головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань з 03.01.2020 та в частині стягнення середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, з вирахуванням при виплаті встановлених податків і зборів.

Постановою Верховного Суду від 15.12.2021 касаційну скаргу Державного бюро розслідувань задоволено частково; рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2021 у справі №640/265/20 скасовано; справу направлено на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення попередніх інстанцій, направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції для надання належної оцінки спірним правовідносинам з урахуванням викладених у постанові суду касаційної інстанції висновків (пункти 61, 68, 72, 73 цієї постанови) зокрема щодо:

1. Ефективності усунення конфлікту інтересів при застосуванні зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчиненням нею певних дій чи прийняття рішень в порядку, визначеному Законом України «Про запобігання корупції» (пункт 61);

2. Аналізу дотримання учасниками процедури оцінювання цієї процедури, зокрема, на предмет відповідності поставлених позивачу завдань і ключових показників приписам Порядку №640, обґрунтованості за встановленими критеріями балів, проставлених безпосереднім керівником державного службовця - позивача у формі щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", на підставі якої складався спірний висновок (пункт 68);

3. Вплив змісту листа Національного агентства з питань запобігання корупції від 16.06.2019 № 20-27/51508/19 на обставини справи (пункт 72);

4. Питання наявності/відсутності у позивача статусу викривача у розумінні Закону України «Про запобігання корупції» та дотримання відповідачем трудових прав позивача у зв`язку із повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» (пункт 73).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.01.2022 адміністративну справу № 640/265/20 прийнято до провадження, постановлено здійснити судовий розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення виклику сторін та без проведення судового засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.07.2022 прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду" від 13.12.2022 №2825-IX Окружним адміністративним судом міста Києва справу №640/265/20 скеровано за належністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2023 прийнято справу до провадження, постановлено здійснити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 адміністративну справу прийнято до провадження, постановлено здійснити судовий розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановлено строки для подання заяв по суті та доказів.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 на підставі частини третьої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України та на виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 15.12.2021, судом залучено до участі в адміністративній справі Національне агентство з питань запобігання корупції в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році в частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань ОСОБА_1, затверджений наказом Державного бюро розслідувань від 02 грудня 2019 року №466-ос; визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Державного бюро розслідувань від 27 грудня 2019 року №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 ", у редакції наказу Державного бюро розслідувань від 03 січня 2020 року №4-ос "Про внесення змін до наказу Державного бюро розслідувань від 27 грудня 2019 року №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 "; поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань, з 03 січня 2020 року; стягнуто з Державного бюро розслідувань на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03 лютого 2020 року по 27 січня 2025 року в сумі 1 745 300, 70 грн. (один мільйон сімсот сорок п`ять тисяч триста гривень сімдесят копійок), з якої Державним бюро розслідувань мають бути відраховані податки та обов`язкові платежі; у задоволенні решти позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 Державне бюро розслідувань звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом ДБР від 15.08.2018 №48 о/с відповідно до частини третьої статті 14 та пункту 9 частини першої статті 12 Закону України "Про Державне бюро розслідувань" від 12.11.2015 №794-VIII (Закон №794-VIII) ОСОБА_1 призначено на посаду головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР, як обрану за конкурсом з 16.08.2018 з випробувальним строком 6 місяців.

До матеріалів справи було додано завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", з якими позивачка ознайомлена 28.12.2018.

Додатком 2 до наказу ДБР від 01.10.2019 №370-ос затверджено графік проведення оцінювання державних службовців центрального апарату ДБР, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В".

Позивачем підготовлено звіт від 10.10.2019 про виконання завдань ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В".

Згідно з наказом ДБР від 11.10.2019 №279 в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 повідомив про конфлікт інтересів: під час виконання службових повноважень з визначення результатів виконання завдань державного службовця центрального апарату ДБР, що займає посаду державної служби категорії "В" у 2019 році головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 .

З метою врегулювання конфлікту інтересів на підставі пункту 8 частини першої статті 12 Закону №794-VIII, пункту 2 частини першої статті 29, статті 33 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 №1700-VII (Закон №1700-VII) директором ДБР наказом від 11.10.2019 №279 вирішено:

1) здійснити врегулювання конфлікту інтересів, який виник у в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 , під час виконання службових повноважень, а саме визначення результатів виконання завдань державного службовця центрального апарату ДБР, що займає посаду державної служби категорії "В" у 2019 році, а саме головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 шляхом застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчинення нею певних дій чи прийняття рішень;

2) зовнішній контроль здійснити у формі виконання в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 завдання та вчинення дій щодо оцінювання результатів службової діяльності головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за 2019 рік у присутності керівника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 ;

3) керівнику управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 здійснити зовнішній контроль за дотриманням законодавства в.о. начальником відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 під час виконання завдання та вчинення дій щодо оцінювання результатів службової діяльності головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за 2019 рік, у формі присутності під час виконання відповідного завдання та вчинення дій;

4) в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 проводити оцінювання результатів службової діяльності головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за 2019 рік з дотриманням законодавства та в присутності керівника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 .

Виконувачем обов`язків начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 11.10.2019 складено результати виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" ОСОБА_1 - головним спеціалістом відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ.

Згідно з результатами більшість завдань позивачкою виконано неякісно, державний службовець протягом тривалого період часу не зміг адаптуватися та якісно їх виконувати. Більшість виконаних завдань потребували суттєвого доопрацювання керівником. Подані держслужбовцем виконані завдання містили численні орфографічні помилки та змістовні неточності. На неодноразові усні зауваження та попередження держслужбовець не реагував і ставлення до виконання завдань не змінив.

На підставі таких результатів ДБР сформовано негативний висновок щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату ДБР, які займають посади державної служби категорії "Б", "В", у 2019 році від 02.12.2019 у частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 .

Наказом ДБР від 02.12.2019 № 466-ос "Про затвердження висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б", "В", у 2019 році", затверджено висновок зокрема й у частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 .

Наказом ДБР від 27.12.2019 №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 " позивачку звільнено з посади головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР з 27.12.2019 з припиненням державної служби у зв`язку з отриманням негативної оцінки за результатами службової діяльності.

Наказом ДБР від 03.01.2020 №4-ос "Про внесення змін до наказу ДБР від 27.12.2019 №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 " відповідно до частини третьої статті 40 Кодексу законів про працю України (КЗпП України) до наказу ДБР від 27.12.2019 №530-ос "Про звільнення ОСОБА_1 " внесено зміни: у пункті 1 - 27.12.2019 замінено на 02.01.2020; у пункті 2 - з 16.08.2019 по 27.12.2019 замінити цифрами на 16.08.2019 по 02.01.2020.

Згідно з довідкою ДБР від 15.01.2020 №438-20/10-13-01-2/20 ОСОБА_1 нарахована заробітна плата: за листопад 2019 року - 20 062, 22 грн. за 21 фактичний відпрацьований робочий день; за грудень - 5 079, 08 грн. за 4 фактично відпрацьовані робочі дні; всього 34 141, 30 грн. за 25 фактично відпрацьовані робочі дні. Середньоденна заробітна плата - 1 365, 65 грн., середньомісячна - 28 678, 65 грн.

Не погоджуючись із вказаними вище висновком та наказами відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом про їх скасування та поновлення на посаді, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що матеріалами справи підтверджується необґрунтованість висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році, відповідно до якого результати службової діяльності позивача оцінено негативно, а тому позовні вимоги в цій частині, а також похідні вимоги підлягають задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що оскаржуване рішення прийнято судом першої інстанції з ненаданням належної оцінки нормам чинного законодавства та обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначає, що висновки за результатами оцінювання щодо неналежного виконання завдань є обґрунтованими та підтверджуються доданими доказами, які позивачем не спростовано.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та організаційні засади проходження державної служби врегульовані Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, Закон №889-VIII).

Відповідно до статті 44 Закону №889-VIII:

- результати службової діяльності державних службовців щороку підлягають оцінюванню для визначення якості виконання поставлених завдань, а також з метою прийняття рішення щодо преміювання, планування їхньої кар`єри (частина перша);

- оцінювання результатів службової діяльності проводиться на підставі показників результативності, ефективності та якості, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції, виконання індивідуальної програми професійного розвитку, а також показників, визначених у контракті про проходження державної служби (у разі укладення) (частина друга);

- оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", здійснюється безпосереднім керівником державного службовця та керівником самостійного структурного підрозділу. Оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, які займають посади державної служби категорії "А", здійснюється суб`єктом призначення (частина третя);

- державного службовця ознайомлюють з результатами оцінювання його службової діяльності під підпис протягом трьох календарних днів після проведення оцінювання. Висновок щодо результатів оцінювання службової діяльності затверджується наказом (розпорядженням) суб`єкта призначення (частина четверта);

- за результатами оцінювання службової діяльності державного службовця йому виставляється негативна, позитивна або відмінна оцінка з її обґрунтуванням (частина п`ята);

- у разі отримання державним службовцем негативної оцінки за результатами оцінювання службової діяльності такий державний службовець звільняється із служби відповідно до пункту 3 частини першої статті 87 цього Закону та з ним розривається контракт про проходження державної служби (у разі укладення) (частина шоста);

- порядок проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців затверджується Кабінетом Міністрів України. Керівник державної служби в апараті органу законодавчої та судової влади може проводити оцінювання результатів службової діяльності державних службовців з урахуванням особливостей проходження державної служби в апараті таких органів (частина одинадцята).

Як вірно було установлено судом першої інстанції, що згідно з додатком 2 до наказу ДБР від 01.10.2019 №370-ос затверджено графік проведення оцінювання державних службовців центрального апарату ДБР, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В". Оцінювання проведено безпосереднім керівником позивачки виконувачем обов`язків начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 .

За результатами оцінювання зроблено загальні висновки: більшість завдань виконано неякісно; ОСОБА_1 не змогла адаптуватися та якісно їх виконувати; більшість виконаних завдань потребували суттєвого доопрацювання керівником; виконані завдання містили численні орфографічні помилки та змістовні неточності; на неодноразові усні зауваження та попередження не реагувала і ставлення до виконання завдань не змінила.

Відповідачем складено висновок, який затверджено оскаржуваним наказом ДБР від 02.12.2019 №466-ос, про негативну оцінку головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за результатами оцінювання службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В".

У постанові Верховного Суду від 15.12.2021, якою справу № 640/265/20 направлено на новий розгляд, зокрема вказано:

« 67. У вимірі спору у цій справі висновок щодо відповідності спірного висновку в частині, що стосується позивачки, принципам об`єктивності, достовірності, доступності та прозорості, взаємодії та поваги до гідності державного службовця, а отже і наведеним у частині другій статті 2 КАС України критеріям, може бути надано лише на підставі аналізу дотримання учасниками процедури оцінювання цієї процедури, зокрема, на предмет відповідності поставлених позивачці завдань і ключових показників приписам Порядку №640, обґрунтованості за встановленими критеріями балів, проставлених безпосереднім керівником державного службовця - позивачки у формі щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", на підставі якої складався спірний висновок.

68. Однак суди попередніх інстанцій у цій справі взагалі не оцінювали зміст ані спірного висновку, ані визначених для позивачки завдань і ключових показників, ані заповненої безпосереднім керівником позивачки форми щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В".».

Відповідно до частини п`ятої статті 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Отже, наведені вказівки Верховного Суду в постанові від 15.12.2021 є обов`язковими під час нового розгляду судової справи.

За змістом пункту 12 Положення №640 завдання і ключові показники для державного службовця на наступний рік визначаються у грудні року, що передує звітному.

Як вже зазначалось вище, позивачу були визначені завдання, ключові показники результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", з якими вона ознайомилася 28.12.2018.

За змістом наведеного документа ОСОБА_1 визначено такі завдання й ключові показники.

Завдання 1 - підвищення рівня інформованості суспільства про роботу ДБР.

Ключові показники результативності, ефективності та якості для завдання 1:

1) підготовлено інформаційні повідомлення для розміщення на офіційному вебсайті ДБР за матеріалами структурних підрозділів центрального апарату та за матеріалами виступів представників ДБР під час публічних заходів;

2) підготовлено повідомлення про результати діяльності окремих підрозділів ДБР, які вплинули на зміцнення законності та правопорядку, а також сприяють утвердженню репутації ДБР як незалежного та професійного органу;

3) підготовлено інформацію для виступів керівництва у ЗМІ.

Строк виконання - січень-грудень 2019 року.

Завдання 2 - налагодження співпраці зі ЗМІ з метою всебічного висвітлення роботи ДБР.

Ключові показники результативності, ефективності та якості для завдання 2:

1) підготовлено зауваження на неточності у публікаціях ЗМІ про роботу ДБР, його посадових осіб;

2) здійснено підбір необхідних інформаційних матеріалів для публікацій у ЗМІ, виступів у ЗМІ представників ДБР відповідно до доручень, наданих керівництвом відділу,

Строк виконання - січень-грудень 2019 року;

Завдання 3 - підготовка спікерів ДБР до спілкування зі ЗМІ та супровід у разі необхідності на інтерв`ю.

Ключові показники результативності, ефективності та якості для завдання 3:

1) у межах доручень організовано низку інтерв`ю з представниками ДБР, проведено аналіз кінцевих матеріалів,

Строк виконання - не визначено.

Завдання 4 - аналіз офіційних повідомлень на сайтах та на сторінках у соцмережах інших правоохоронних органів з метою формування комунікаційної стратегії ДБР.

Ключові показники результативності, ефективності та якості для завдання 4:

1) проаналізовано інформаційні повідомлення на сайтах Генеральної прокуратури та регіональних прокуратур та поліції, на сайті Національного антикорупційного бюро та підготовлено пропозиції для відділу щодо запровадження позитивного досвіду колег у роботі відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР.

Строк виконання - січень-грудень 2019 року.

Пунктом 33 Положення №640 передбачалось, що завдання і ключові показники державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В", визначаються за формою згідно з додатком 7 з урахуванням стратегічних документів державного та/або регіонального рівня, річного плану роботи державного органу, завдань, функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.

У матеріалах судової справи міститься "Положення про відділ по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань", затверджене наказом ДБР від 15.02.2019 №40, відповідно до якого відділ є самостійним структурним підрозділом ДБР, що бере участь у формуванні та реалізації державної політики щодо здійснення взаємодії з населенням, об`єднаннями громадян, ЗМІ), а також підприємствами, установами та організаціями, що діють в інформаційній сфері.

Згідно з цим Положенням на відділ покладались такі завдання: оперативне висвітлення в ЗМІ стану правопорядку в державі та заходів, що вживаються ДБР з метою запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування злочинів, віднесених до його компетенції; розробка та імплементація інформаційних заходів задля створення та підтримки позитивної репутації ДБР серед міжнародних аудиторій; розробка та імплементація інформаційних заходів з метою підвищення рівня обізнаності серед національних та міжнародних аудиторій про місію, завдання, підслідність та досягнення ДБР; забезпечення прийняття, обліку та обробки запитів від ЗМІ на інформацію, коментарі, інтерв`ю тощо; щоденна взаємодія з представниками ЗМІ, громадських організацій, користувачами соціальних мереж з метою своєчасного вичерпного інформування про діяльність ДБР; забезпечення взаємодії з самостійними структурними підрозділами ДБР, територіальними органами ДБР, іншими державними органами, неурядовими громадськими, міжнародними організаціями; забезпечення функціонування та постійне інформаційне оновлення офіційного вебсайту ДБР; підготовка інформаційних та аналітичних матеріалів необхідних керівництву ДБР для службової діяльності; організація та проведення прес-конференцій, брифінгів, інших медійних заходів за участі керівництва ДБР, працівників ДБР, фахової допомоги з цих питань; моніторинг та аналіз публікацій і виступів у ЗМІ щодо висвітлення діяльності ДБР, їх посадових осіб, інших правоохоронних органів, органів державної влади; опрацювання матеріалів ЗМІ для своєчасного виявлення критичних публікацій щодо діяльності ДБР та повідомлень, які потребують перевірки та інформування громадськості про вжиті заходи; виявлення позитивних і негативних інформаційних тенденцій у висвітленні діяльності ДБР, їхніх посадових осіб та інформування з цих питань директора ДБР, керівників його самостійних структурних підрозділів; координація роботи відповідних спеціалістів територіальних органів ДБР в організації інформування суспільства щодо діяльності ДБР в регіонах.

Відповідно до згаданого Положення відділ по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР виконував функції: розробку комунікаційної стратегії ДБР, складення відповідних графіків комунікаційних заходів; організацію зустрічей керівництва ДБР та його посадових осіб представниками ЗМІ; організацію прес-конференцій, брифінгів, інтерв`ю, круглих столів; надання відповідей на запити на інформацію ЗМІ; інформування громадськості про поточну роботу ДБР з питань, що мають суспільний інтерес; надання необхідної методичної допомоги спеціалістам по роботі громадськістю та ЗМІ територіальних органів ДБР; підготовка проектів нормативно-правових актів, аналітичних та інших документів з питань організації, взаємодії з громадськістю та ЗМІ; розгляд звернень громадян, запитів на інформацію, адвокатських запитів, депутатських запитів та звернень, листів органів державної влади та місцевого самоврядування в межах компетенції відділу.

У "Посадовій інструкції головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР", затвердженої 23.09.2019, передбачено безпосередню підпорядкованість головного спеціаліста відділу начальнику відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР.

Посадовою інструкцією на головного спеціаліста відділу покладались завдання та обов`язки: підготовка інформаційних повідомлень для розміщення на офіційному вебсайті ДБР за поданими інформаційними матеріалами структурними підрозділами центрального апарату та територіальними органами ДБР, а також інформацією оголошеною під час публічних заходів працівників ДБР; опрацювання інформації поданої структурними підрозділами та територіальними органами та підготовка проектів текстів новин для розміщення їх на офіційному вебсайті ДБР та ЗМІ; підготовка інформації для виступів спікерів ДБР у ЗМІ; підготовка сценаріїв до створюваних відділом відеоматеріалів; забезпечення, в межах компетенції, підготовку анонсів, прес-релізів, інформації для буклетів, брошур, матеріалів, необхідних для проведення прес-конференцій, брифінгів та інших публічних заходів; підготовка матеріалів для спростування недостовірної інформації про діяльність ДБР, його керівництва та працівників; підготовка пропозицій щодо розробки комунікаційної стратегії ДБР з метою побудови ефективних взаємовідносин із цільовою аудиторією та підвищення їх обізнаності про діяльність органу; надання методичної та практичної допомоги спеціалістам по зв`язкам з громадськістю та ЗМІ територіальних органів ДБР з питань, що належать до компетенції відділу; підготовка, в межах своєї компетенції, інформаційно-аналітичних матеріалів, довідок, звітів та іншої інформації для керівництва ДБР; участь у підготовці проектів нормативно-правових актів, аналітичних та інших документів з питань, що відносяться до компетенції відділу; підготовка, в межах своєї компетенції, проектів відповідей на звернення фізичних і юридичних осіб, депутатські запити та звернення, листи органів державної влади та місцевого самоврядування, що надійшли на розгляд відділу; погодження з безпосереднім керівником інформаційних матеріалів, готових до оприлюднення на офіційних вебсайтах, сторінках соціальних мереж ДБР, а також документів, створених у процесі робочої діяльності; виконання інших завдань за дорученням директора ДБР, начальника відділу або особи, що виконує його обов`язки, що стосуються діяльності відділу.

Наведені норми "Положення про відділ по роботі з громадськістю та ЗМІ Державного бюро розслідувань" та "Посадової інструкції головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР" дають підстави стверджувати, що визначені позивачу завдання: підвищення рівня інформованості суспільства про роботу ДБР; налагодження співпраці зі ЗМІ з метою всебічного висвітлення роботи ДБР; підготовка спікерів ДБР до спілкування зі ЗМІ та супровід у разі необхідності на інтерв`ю; аналіз офіційних повідомлень на сайтах та на сторінках у соцмережах інших правоохоронних органів з метою формування комунікаційної стратегії ДБР, стосуються компетенції відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР, а також,7 повноважень головного спеціаліста цього відділу.

З огляду на вказане, суд першої інстанції вірно констатував відповідність визначених позивачу завдань вимогам пункту 33 Положення №640 у частині визначення завдань з урахуванням функцій та обов`язків, визначених у положенні про державний орган, положенні про відповідний структурний підрозділ, посадовій інструкції.

Позивачем зазначалось, що її було ознайомлено з "Посадовою інструкції головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР" у вересні 2019 року, вказаного відповідачем не спростовано.

В той же час, наведена обставина жодним чином не вплинула на можливість позивача належно виконати покладені на неї завдання, оскільки такі завдання відносились до компетенції відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ та позивач з відповідними заявами щодо необхідності якимось чином уточнити чи змінити завдання не зверталась. Крім того, у звіті від 10.10.2019 позивач повідомила керівника про належне виконання всіх, покладених на неї завдань, за виключенням тих, які не виконані з об`єктивних причин. Більше того, підставами позову не визначено невідповідність, покладених на неї завдань у 2019 році, її функціональним обов`язкам.

Отже, обставина ознайомлення позивача з посадовою інструкцією у 2019 році не вплинула на спроможність позивача належно виконати, покладені на неї завдання.

Згідно з абзацом першим пункту 39 Порядку №640 оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В", про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі (у разі його подання державним службовцем). Під час оціночної співбесіди також визначаються потреби у професійному навчанні та розглядаються пропозиції щодо завдань і ключових показників на наступний період.

Як вже було зазначено вище, позивачем подано звіт від 10.10.2019 щодо виконання завдань, ключових показників результативності, ефективності та якості службової діяльності державного службовця, який займає посаду державної служби категорії "Б" або "В" у 2019 році.

Щодо виконання завдання 1 у звіті зазначено:

- підготовка впродовж січня-жовтня 2019 року близько 300 інформаційних повідомлень за матеріалами центрального апарату та територіальних управлінь ДБР, які були розміщені на офіційному вебсайті ДБР та готувались оперативно як протягом робочого часу, так і у вихідні й святкові дні;

- виконання одноособово з 07.09.2019 роботи за відповідним напрямком у зв`язку зі звільненням іншого спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ, в якому передбачалось дві посади головного спеціаліста;

- підготовка інформаційних повідомлень за результатами діяльності територіальних управлінь ДБР, розташованих у містах Хмельницькому, Києві, Миколаєві та Мелітополі, у зв`язку з не призначенням на посади спеціалістів про роботі зі ЗМІ в цих територіальних управліннях ДБР;

- надання методичної допомоги спеціалістам по роботі з громадськістю та ЗМІ територіальних управлінь ДБР з питань підготовки інформаційних матеріалів для оприлюднення на офіційному вебсайті ДБР;

- створення у співавторстві відеоролику (розроблено сценарій, відібрано дійових осіб для зйомок), який було розміщено на офіційних сторінках соціальних мереж ДБР, з нагоди відзначення Міжнародного дня боротьби за права жінок і міжнародний день - 8 березня з метою формування позитивного іміджу ДБР;

Державним службовцем повідомлено, що доручення з питань підготовки інформації для виступів керівництва у ЗМІ від в.о. начальником відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ та безпосередньо від керівництва ДБР не надавались, тому оцінюванню встановлене завдання не підлягає з об`єктивних причин.

Щодо виконання завдання 2 у звіті зазначено:

- створення бази контактів представників центральних та регіональних ЗМІ та налагодження співпраці з журналістами, які висвітлюють діяльність правоохоронних органів;

- оперативне інформування в.о. керівника відділу ОСОБА_2 у разі виявлення неточностей у публікаціях ЗМІ чи в інтернет-ресурсах, а також вжиття заходів для внесення журналістами виправлень у публікації з урахуванням зауважень з боку ДБР;

Державним службовцем повідомлено, що доручення здійснити підбір необхідних інформаційних матеріалів для публікацій у ЗМІ, виступів у ЗМІ представників ДБР в.о. начальником відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ та від керівництва ДБР не надавались, тому оцінюванню встановлене завдання не підлягає з об`єктивних причин.

Щодо виконання завдання 3 у звіті зазначено:

- підготовка відеокоментаря для ЗМІ першого заступника директора ДБР ОСОБА_16.;

- підготовка відеокоментаря для ЗМІ керівника першого управління з організації досудових розслідувань ОСОБА_4 ;

Державним службовцем повідомлено, що інші доручення в цьому напрямі не надавались. Протягом січня-жовтня 2019 року жодна службова особа ДБР не проводила брифінгу для представників ЗМІ, тому завдання з підготовки спікерів перед виступом не надавались.

Щодо виконання завдання 4 у звіті зазначено:

- здійснено аналіз інформаційних повідомлень Генеральної прокуратури, регіональних прокуратур, органів Національної поліції, Національного антикорупційного бюро та підготовлено пропозиції для відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР щодо запровадження позитивного досвіду колег у роботі, які в у січні 2019 року надано на розгляд в.о. начальнику відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ;

- на основі зробленого аналізу підготовлено службовою запискою від 10.09.2019 №08/15/15-19 рекомендації працівникам територіальних управлінь ДБР для підвищення якості підготовлених ними інформаційних повідомлень, які надсилаються до відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ та надано на розгляд в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ;

- розроблено проект Комунікаційної стратегії та службовою запискою від 16.04.2019 №17/15/04-19 надано директору ДБР на затвердження.

Крім того, у звіті йдеться про виконання державним службовцем доручень:

- на виконання наказу ДБР від 18.03.2019 №73 забезпечено прийом та розгляд документів, поданих для участі в конкурсі з формування складу Ради громадського контролю при ДБР;

- на виконання доручення в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 протягом 24.09.2019-02.10.2019 підготовлено інформаційну кампанію для соціальних мереж з метою забезпечення принципів публічності та відкритості конкурсу до Ради громадського контролю при ДБР та проінформовано конкурсантів про розблокування конкурсу й нові терміни проведення голосування.

- відповідно до резолюцій в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 протягом звітного періоду підготовлено проекти відповідей на ряд запитів від ЗМІ;

- за відсутності спеціаліста по роботі з громадськістю та ЗМІ у теруправлінні ДБР, розташованому у місті Миколаєві, забезпечено інформування місцевих ЗМІ про брифінг в.о. директора теруправління ДБР ОСОБА_5 , що відбувся 09.09.2019 та за результатами брифінгу підготовлено інформаційне повідомлення.

Згідно з результатами виконання завдань за 2019 рік ОСОБА_1 , яка займала посаду державної служби категорії "В" - головний спеціаліст відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ, виставлено 2,4 бали, що згідно з додатком 8 Положення №640 є негативною оцінкою.

За результатами проведення співбесіди, оцінки виконання завдань позивачу виставлено такі бали.

Завдання 1, строк фактичного виконання - січень-жовтень 2019 року:

- за матеріалами структурних підрозділів центрального апарату та територіальних управлінь підготовлено інформаційні повідомлення для розміщення на офіційному вебсайті ДБР та поширення у ЗМІ,

кількість балів - 2,

обґрунтування - всі завдання з написання новин для розміщення на офіційному вебсайті ДБР виконувались із залученням до виконання завдань інших осіб, зокрема в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ, потребували суттєвого коригування. Державний службовець, при виконанні завдань, потребував високої міри контролю з боку керівника. Майже всі виконані державним службовцем завдання містили численні орфографічні, пунктуаційні помилки та смислові неточності. На неодноразові усні зауваження та попередження державний службовець не реагував і відношення до виконання завдань не змінив. У результаті перед розміщенням на офіційному вебсайті всі подані державним службовцем інформаційні матеріали редагувались та значною мірою змінювалися через наявність численних помилок;

- підготовлено повідомлення про результати діяльності окремих підрозділів ДБР, які вплинули на зміцнення законності та правопорядку, а також сприяють утвердженню репутації ДБР як незалежного та професійного органу;

кількість балів - 2,

обґрунтування - завдання з підготовки повідомлень про результати діяльності окремих підрозділів ДБР виконувались не самостійно. До його виконання залучались інші посадові особи, зокрема в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ, а також потребували суттєвого коригування. Державний службовець потребував високої міри контролю з боку керівника. Крім цього, державний службовець, маючи доступ до службової інформації, неодноразово у робочий час вчиняв дії, які дискредитували окремі структурні підрозділи ДБР та загалом керівництво ДБР.

Завдання 2, строк фактичного виконання - січень-жовтень 2019 року:

- підготовлено зауваження на неточності у ЗМІ та соціальних мережах, а також спростування на недостовірні матеріали щодо роботи ДБР, його посадових осіб,

кількість балів - 2,

обґрунтування - зауваження на неточності у ЗМІ та соціальних мережах щодо роботи ДБР, його посадових осіб виконано своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. Але державним службовцем не підготовлено жодного офіційного спростування недостовірності інформації;

- здійснено підбір необхідних інформаційних матеріалів для публікацій у ЗМІ, виступів у ЗМІ представників ДБР відповідно до доручень, наданих керівництвом відділу,

кількість балів - не підлягає оцінюванню,

обґрунтування - завдання не могло бути виконано через обставини, які об`єктивно унеможливили його виконання і щодо яких державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання завдання.

Завдання 3, строк фактичного виконання - січень-жовтень 2019 року:

- у межах доручень організовано низку інтерв`ю з представниками ДБР, проведено аналіз кінцевих матеріалів,

кількість балів - не підлягає оцінюванню,

обґрунтування - завдання не могло бути виконано через обставини, які об`єктивно унеможливили його виконання і щодо яких державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання завдання.

Завдання 4:

- проаналізовано інформаційні повідомлення Генеральної прокуратури, регіональних прокуратур, органів Національної поліції, Національного антикорупційного бюро та підготовлено пропозиції для відділу щодо запровадження позитивного досвіду колег у роботі відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР,

строк фактичного виконання - січень-жовтень 2019 року;

кількість балів - 2,

обґрунтування - аналіз інформаційних повідомлень інших правоохоронних органів та жодних документів щодо виконання завдання державним службовцем не було підготовлено та надано керівнику;

- на основі зробленого аналізу підготовлено рекомендації щодо підготовки інформаційних повідомлень для розміщення на сайті ДБР,

строк фактичного виконання - вересень 2019 року,

кількість балів - 3,

обґрунтування - методичні рекомендації розроблені державним службовцем на основі власного практичного досвіду та жодним чином не ґрунтуються на аналізі діяльності інших правоохоронний органів;

- розроблено проект комунікаційної стратегії ДБР,

строк фактичного виконання - квітень 2019 року;

кількість балів - 2,

обґрунтування - поданий державним службовцем проект комунікаційної стратегії містив у собі значну кількість змістових, граматичних та орфографічних помилок та потребував значного доопрацювання та суттєвого коригування. Не відповідав вимогам часу та фактично не міг в повній мірі розкрити комунікаційний потенціал ДБР.

За результатами оцінки виконання завдань державним службовцем визначено негативну оцінку в 2,4 бали.

Обґрунтування - більшість завдань виконані неякісно, державний службовець протягом тривалого періоду часу не зміг адаптуватися та якісно їх виконувати. Більшість виконаних завдань потребували суттєвого доопрацювання керівником. Подані держслужбовцем виконані завдання містили численні орфографічні, пунктуаційні помилки та смислові неточності. На неодноразові усні зауваження та попередження держслужбовець не реагував і відношення до виконання завдань не змінив.

Позивач під час нового судового розгляду справи не погоджувалась з такими оцінками, вважала висновки безпосереднього керівника необґрунтованими та упередженими, щодо чого колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Щодо виконання завдання № 1 «Підвищення рівня інформованості суспільства про роботу Державного бюро розслідування», то колегія суддів звертає увагу, що за його виконання позивач отримала 2.0 бали, оскільки, як було зазначено відповідачем, завдання виконувала з порушенням строку виконання, із допомогою колег по роботі та постійною допомогою в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ.

На підтвердження неналежного виконання постановленого завдання у матеріалах справи наявні відповідні докази, зокрема проекти новин, які були підготовленні ОСОБА_1 (том 1 а.с. 134-259; том 2 а.с. 2 - 160).

Так, з підготовлених ОСОБА_1 проектів новин, вбачається, що вони містять численні пунктуаційні та орфографічні помилки, які виділені відповідними позначками, незакінчені думки, невірно сформовані звороти, помилки у абревіатурі та оцінці події, що висвітлюється.

При цьому, наявність таких недоліків у підготовлених ОСОБА_1 проектах новин призводить до неможливості зрозуміти суті написаного та взагалі викривлення події, зокрема матеріали справи (том 1 а.с. 180) містять новину підготовлену ОСОБА_6 : «ДБР розслідує застосування спецпідрозділу «КОРД» проти патрульних у як перевищення службових повноважень».

Вказана новина, окрім незрозумілої назви, містить аналогічні змістові неузгодженості, зокрема в абз. 3 вказаної новини зазначеної: «Згідно інформації оприлюдненої на відео, поліцейські зупинили автомобіль марки Range Rover, за кермом якого перебував водій начальника обласної поліції, для притягнення до адміністративної відповідальності».

Натомість, матеріали справи (том 1 а.с. 182) містять виправлену після ОСОБА_1 новину, яка безпосередньо опублікована, та з якої стає зрозуміло, що розслідує ДБР та чому зупиняли автомобіль марки Range Rover.

При цьому, неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов`язків та неякісну підготовку новин підтвердили свідки у судовому засіданні суду першої інстанції 26.06.2024.

Так, свідок ОСОБА_7 зазначила: підготовлені неякісні проекти новини після ОСОБА_1 переробляв в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 або доручав переробити іншому працівнику; ОСОБА_1 відмовлялась переробляти неякісні проекти новини; в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 постійно її вговорював переробити новини; новини підготовлені ОСОБА_1 не публікувались, спочатку їх правили інші працівники, в тому числі виправляли помилки, а потім їх публікували; постійно відмовлялась виконувати вказівки в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_8 зазначила: постійно правили проекти новин ОСОБА_1 , остання відмовлялась перероблювати неналежно підготовлені проекти новин; ОСОБА_1 не виконувала вказівки в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 щодо написання новин та інші його рішення або поставленні задачі.

Свідок ОСОБА_3 : ОСОБА_1 відмовлялась виконувати доручення в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 ; оцінки ОСОБА_1 виставлено об`єктивно з урахуванням невиконання та неналежного виконання постановлених задач; ОСОБА_1 відмовлялась виконувати вказівки в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 .

Щодо висновків суду першої інстанції про неможливість проведення ідентифікації виконавця наявних в справах проектів новин та встановлення приналежність вказаних робіт ОСОБА_1 (суд першої інстанції прийняв до уваги лише 11 робіт на яких наявний підпис ОСОБА_1 ), колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції досліджувались докази наявні в матеріалах справи, в тому числі покази свідка ОСОБА_2 , які отримані Окружним адміністративним судом м. Києва 06.07.2020, який зазначив, що наявні в матеріалах справи проекти новин є новинами підготовленими ОСОБА_9 та за усною домовленістю ОСОБА_9 надсилала підготовлені проекти новин на електронну пошту ОСОБА_2 .

Отже, колегія суддів визнає, що наявні в матеріалах справи проекти новин підготовлені ОСОБА_9 , які в подальшому надсилались на адресу ОСОБА_2 .

При цьому, суд першої інстанції прийшов до висновку, що такі покази свідків ґрунтуються виключно на повідомленнях інших осіб та не можуть прийматися до уваги.

Вказані висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими, оскільки вони спростовуються безпосередньо показами свідків, зокрема:

Свідок ОСОБА_7 зазначала, що була безпосередньо свідком невиконання ОСОБА_1 завдань і вказівок керівника, бачила підготовлені ОСОБА_1 неякісні проекти новин, бачила як їх переробляв в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 або доручав переробити іншому працівнику, була присутні під час того, як ОСОБА_1 відмовлялась переробляти неякісні проекти новин.

Свідок ОСОБА_8 зазначала, що бачила як передоручались завдання ОСОБА_1 іншим особам; бачила на столі ОСОБА_1 правлені в.о. начальником відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 проекти новин підготовлені ОСОБА_1 ; іноді ОСОБА_1 сама казала, що написані нею новини передавали іншим співробітникам.

За таких умов, покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_7 не тільки ґрунтуються виключно на подіях та фактах, свідком яких вони були, а ще підтверджуються фактичними обставинами справи та поданими доказами.

Також, з приводу посилань позивача, що надані проекти новин та скріншоти повідомлень з електронної пошти GMAIL не є належними доказами, оскільки не містять електронного підпису, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

В матеріалах справи наявні проекти новин, які підготовлені ОСОБА_1 та в подальшому скеровані на електронну пошту в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 .

Верховний Суд у постановах від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21 та від 03.08.2022 у справі № 910/5408/21 зазначив, що на відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи.

Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

У частині другій статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

У частині третій зазначеної статті встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Однак, колегія суддів зауважує, що паперова копія електронного доказу є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ, який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 72 КАС України).

Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за статті 7 Цивільного кодексу України (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 914/2505/17, від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20, ухвала Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 914/1003/21).

Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі № 753/10840/19, від 18.02.2021 у справі № 442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

У постанові від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 Верховний Суд вказав, що подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим.

Аналогічний висновок зроблений у постанові від 23.09.2021 у справі № 910/17662/19.

Тобто, поняття електронного документа та електронного доказу не є тотожними, оскільки поняття електронного доказу є значно ширшим, та, окрім власне електронних документів, оформлених відповідно до статей 5, 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», включає в себе будь-яку інформацію в цифровій формі, що має значення для розгляду справи, в тому числі повідомлення, відправлені електронною поштою або іншими засобами електронного зв`язку.

Згідно з приписами Закону України «Про електронні довірчі послуги» використання електронного підпису, який відповідає вимогам до кваліфікованого електронного підпису, дозволяє забезпечити електронну ідентифікацію підписувача і гарантує цілісність підписаних даних, а також має презумпцію відповідності особистому підпису (статті 14, 18, 23 вказаного Закону).

Водночас, відсутність кваліфікованого електронного підпису не зумовлює недостовірність певних даних в електронній формі, й відповідно, недостовірність електронного доказу. Вирішення питання достовірності такого доказу має відбуватися на загальних засадах, визначених КАС України.

Крім цього Верховний Суд у вищезгаданій постанові від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21 зазначив: «Чинним законодавством визначені випадки, коли використання електронного підпису є обов`язковим і за відсутності такого підпису документ не буде вважатися отриманим від певної особи. Але ці випадки не охоплюють комерційне, ділове чи особисте листування електронною поштою між приватними особами (якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами). У таких відносинах презюмується, що повідомлення є направленим тим, хто зазначений як відправник електронного листа чи хто підписав від свого імені текст самого повідомлення».

Отже, відсутність кваліфікованого електронного підпису на повідомленні не свідчить про те, що особу неможливо ідентифікувати з достатнім ступенем вірогідності як відправника такого повідомлення, направленого електронною поштою, тобто поширювача інформації.

Щодо виконання завдання № 2 колегія суддів зазначає таке.

За виконання завдання № 2 «Налагодження співпраці зі ЗМІ з метою всебічного висвітлення роботи Державного бюро розслідувань» позивач отримала 3.0 бали, оскільки, як було зазначено відповідачем, завдання виконувала своєчасно, результат якого повною мірою можна використати в роботі. В той же час, позивачем не підготовлено жодного офіційного спростування недостовірної інформації. Окрім того, сама суть завдання позивача зводилася до виявлення неточностей у публікаціях ЗМІ чи на інтернет-ресурсах. В той час, коли таке завдання, як налагодження співпраці зі ЗМІ, передбачає більш широкі та результативніші заходи. Як наприклад, підготовка пропозицій керівництву ДБР приєднатися до системи журналістської комунікації і ефективно користуватися ЗМІ для підняття іміджу ДБР.

Однак, позивач всупереч поставленому завданню не лише не підготувала жодного офіційного спростування недостовірної інформації але і самостійно репостила та створювала негативні новини, висловлення та неправдиві матеріали стосовно діяльності ДБР та його керівництва, так і своїх колег, чим завдавала непоправної шкоди репутації ДБР, його керівництву та посадовим особам, замість того щоб використовувати цей час на самоосвіту та підвищення свого професійного рівня.

На підтвердження неналежного виконання постановлених завдань у матеріалах справи (том 2 а.с. 181 - 188; том 3 а.с. 103 - 117, а.с. 132 - 134) наявні відповідні докази, зокрема скріншоти із соцмережі «FACEBOOK» з публікаціями ОСОБА_1 .

Так, для прикладу слід зазначити наслідки публікацій позивачем у соцмережі «FACEBOOK» від 24.06.2019, 25.06.2019 та 27.06.2019 щодо результатів робочої поїздки директора ДБР ОСОБА_11 до Національного університету «Одеська юридична академія»

Після публікації ОСОБА_1 у соцмережі «FACEBOOK» зазначених постів до ДБР 02.07.2019 за вх. № 11641-19 надійшов лист голови Студентської ради Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_17 з проханням вжити заходів відносно позивача, оскільки манера висвітлення інформації ОСОБА_1 є безвідповідальною та такою, що порочить честь і гідність колективу та студентів їхньої академії, працівників ДБР, і загалом дискредитують репутацію зазначених установ.

За результатами розгляду вказаного листа ОСОБА_1 зменшено розмір премії, про що поінформовано голову Студентської ради Національного університету «Одеська юридична академія» ОСОБА_12 .

При цьому, факт публікації негативних новин ОСОБА_1 у соцмережі «FACEBOOK» підтвердили свідки у судовому засіданні суду першої інстанції 26.06.2024:

- свідок ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_1 публікувала у соціальних мережах критику щодо керівництва ДБР та органу в цілому, дискредитувала орган перед суспільством, при цьому такі дії вчиняла в робочий час; ОСОБА_1 публікувала саме зі своє сторінки у соцмережі «FACEBOOK» критику щодо керівництва ДБР; ОСОБА_1 публікувала у соцмережі «FACEBOOK» документи ДБР із резолюціями, пости з приводу Національного університету «Одеська юридична академія»;

- свідок ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_1 публікувала пости у соцмережі «FACEBOOK», в яких висвітлювались певні рішення керівництва ДБР та власне відношення до цих рішень або подій; ОСОБА_1 не виконувала вказівки в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 щодо написання новин та інші його рішення або поставленні задачі;

- свідок ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 опублікувала у соцмережі «FACEBOOK» подання про зменшення позивачу премії з правками ОСОБА_13 .

Щодо виконання завдання № 3 колегія суддів зазначає таке.

За виконання завдання № 3 «Підготовка спікерів державного бюро розслідувань до спілкування зі ЗМІ та супровід у разі необхідності на інтерв`ю», то, як було зазначено вище, таке завдання не оцінювалося через обставини, які об`єктивно унеможливили його виконання і щодо яких державний службовець не міг впливати чи пропонувати інший спосіб виконання завдання.

Однак, в позовній заяві позивач описує дане завдання, як виконане шляхом створення двох відеокоментарів для ЗМІ першого заступника директора ДБР та керівника першого управління з організації досудових розслідувань, що суперечить раніше зазначеному в позові твердженню позивача про відсутність доручень від керівництва ДБР у даному завданні, що також доводить її некомпетентність, оскільки відповідно до покладених завдань мала готувати спікерів, а не надавати коментарі для ЗМІ.

Щодо виконання завдання № 4 колегія суддів зазначає таке.

За виконання завдання № 4 «Аналіз офіційних повідомлень на сайтах та на сторінках у соцмережах інших правоохоронних органів з метою формування комунікаційної стратегії Державного бюро розслідувань» позивач отримала 2.3 бали, оскільки поставлене завдання за його змістом та метою не виконала. Оцінку надано за підготовлений позивачем проект комунікаційної стратегії, який не відповідав вимогам часу та містив у собі значну кількість змістових, граматичних та орфографічних помилок.

Позивач пояснювала, що вона внесла пропозиції щодо запровадження позитивного досвіду, перейнятого у інших правоохоронних органів за результатами аналізу їхніх оголошень. Однак, вказане жодним чином не має відношення до заданої тематики, зокрема до формування комунікаційної стратегії з іншими правоохоронними органами.

Щодо дотримання позивачем правил етичної поведінки слід зазначити таке.

Пунктом 7 Типового порядку № 640 визначено, що оцінювання проводиться на підставі ключових показників, визначених з урахуванням посадових обов`язків державного службовця, а також дотримання ним загальних правил етичної поведінки та вимог законодавства у сфері запобігання корупції.

Наказом Національного агентства з питань державної служби від 05.08.2016 № 158 затверджено Загальні правила етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування (Загальні правила етичної поведінки).

Дотримання державними службовцями вимог цих Загальних правил враховується під час проведення щорічного оцінювання їх службової діяльності (пункт 6 розділу І «Загальні положення» Загальних правил етичної поведінки).

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ «Загальні обов`язки державного службовця та посадової особи місцевого самоврядування» Загальних правил етичної поведінки державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування під час виконання своїх посадових обов`язків зобов`язані неухильно дотримуватись загальновизнаних етичних норм поведінки, бути доброзичливими та ввічливими, дотримуватись високої культури спілкування (не допускати використання нецензурної лексики, підвищеної інтонації), з повагою ставитись до прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, об`єднань громадян, інших юридичних осіб, не проявляти свавілля або байдужість до їхніх правомірних дій та вимог. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування повинні запобігати виникненню конфліктів у стосунках з громадянами, керівниками, колегами та підлеглими. Державні службовці та посадові особи місцевого самоврядування мають дбати про авторитет державної служби і служби в органах місцевого самоврядування, а також про позитивну репутацію державних органів та органів місцевого самоврядування, що включає дотримання правил етикету, належного зовнішнього вигляду, забезпечення високої якості роботи, встановленого внутрішнього службового розпорядку (пункт 8 розділу ІІ «Загальні обов`язки державного службовця та посадової особи місцевого самоврядування» Загальних правил етичної поведінки).

Водночас, як було зазначено відповідачем, ОСОБА_1 у 2019 році систематично відмовлялася від виконання своїх посадових обов`язків та законних доручень безпосереднього керівника, що підтверджується пояснювальними, службовими та доповідними записками (том 3 а.с. 118-124)

При цьому, факт неналежної поведінки ОСОБА_1 , систематичного порушення правил етики державних службовців підтвердили свідки у судовому засіданні суду першої інстанції 26.06.2024:

- свідок ОСОБА_7 зазначила, що ОСОБА_1 не дотримувалась принципу єдиноначальності та субординації по відношенню до безпосереднього керівника та вищестоящого керівництва ДБР;

- свідок ОСОБА_8 зазначила, що працівники ДБР негативно сприймали дії ОСОБА_1 шодо публікування постів у соцмережі «FACEBOOK», в яких критикувалось керівництва ДБР;

- свідок ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_1 опублікувала у соцмережі «FACEBOOK» подання про зменшення позивачу премії з правками ОСОБА_13.

З приводу тверджень ОСОБА_1 , що виставлені бали за виконані завдання не відповідають критеріям виставлення балів, зазначених у Додатку № 4 до Типового порядку проведення оцінювання результатів службової діяльності державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.08.2017 № 640 (у редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 39 Типового порядку встановлено, що оціночна співбесіда проводиться на основі усних пояснень державного службовця, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», про виконання завдань і ключових показників та його письмового звіту, що подається у довільній формі (у разі його подання державним службовцем).

Після проведення оціночної співбесіди безпосереднім керівником заповнюється форма щодо результатів виконання завдань державним службовцем, який займає посаду державної служби категорії «Б» або «В», за відповідний рік згідно з додатком 8 у частині виставлення балів, визначення оцінки та їх обґрунтування, а також визначення потреб у професійному навчанні. Безпосередній керівник спільно з керівником самостійного структурного підрозділу (у разі наявності) виставляє державному службовцю негативну, позитивну або відмінну оцінку (крім випадків, коли жодне із завдань не підлягає оцінюванню) з її обґрунтуванням на основі розрахунку середнього балу за виконання кожного визначеного завдання (з урахуванням досягнення ключових показників) за критеріями визначення балів згідно з додатком 4.

Разом з тим, у пункті 2 розділу IV «Методичних рекомендацій щодо визначення результатів виконання завдань державними службовцями, які займають посади державної служби категорій «Б» і «В», та затвердження висновку», затверджених наказом Національного агентства з питань державної служби від 29.08.2018 № 208-18 (які діяли на момент виникнення спірних правовідносин) зазначено, що безпосередньому керівнику рекомендується виставляти бали у значенні від « 0» до « 4» або «Не підлягає оцінюванню» окремо за кожне завдання відповідно до критеріїв виставлення балів, визначених у додатку 4 до Типового порядку.

Тобто, відсутні підстави стверджувати про недотримання процедури при виставлені балів та оцінок.

Водночас, у постановах Верховний Суд від 21.04.2021 у справі № 480/4987/19 та від 02.06.2022 у справі № 640/20744/19, на які посилається у своїх поясненнях ОСОБА_1 , сформульовано правову позицію, яка полягає у тому, що допущення учасниками процедури оцінювання порушень, які можуть полягати у застосуванні формального підходу до визначення завдань, порушенні встановлених термінів проведення оцінювання, неналежному заповненні форм, виставлені балів та оцінок, що не відповідають встановленим критеріям, та затвердженні висновку який містить таку оцінку, є підставою для скасування висновку щодо результатів службової діяльності державного службовця у встановленому порядку.

При цьому, у зазначених рішеннях Верховного Суду акцентовано увагу на тому, що додатком 4 до Порядку № 640 встановлено бали, які може бути виставлено за виконання кожного визначеного завдання, та критерії визначення таких балів. Виставлений бал повинен бути не тільки обґрунтованим, але і відповідати певному встановленому критерію. Можливість виставлення балу з числового проміжку не передбачена, оскільки у такому разі бал не буде обґрунтованим за встановленими критеріями. Тобто, за виконання завдання не може бути виставлено 0,5 чи 2,5 балів.

За результати виконання завдань (з урахуванням досягнення ключових показників) ОСОБА_1 виставлені бали, які є цілим числом та відповідають критеріям виставлення балів, визначених у додатку 4 до Типового порядку, а тому предмет спору в частині правильності виставлення балів не є ідентичним до предмету спорів у вищезазначених справах Верховного Суду і відповідно судові рішення не є релевантними для застосування у даній справі.

Також слід зазначити, що Типовим порядком надано повноваження службовій особі прийняти одне із альтернативних рішень: виставити негативну оцінку, виставити позитивну оцінку, виставити відмінну оцінку. При цьому, визначення та виставлення конкретної оцінки за виконані завдання є дискреційними повноваженням керівника та суд не може втручатися у дискреційні повноваження відповідача в частині надання оцінки виставлених суб`єктом оцінювання балів, та перебирати на себе дискреційні повноваження суб`єкта оцінювання щодо застосування критеріїв виставлення балів та обґрунтування виставленої оцінки, оскільки судом надається виключно юридична оцінка відповідності проведеної процедури оцінювання та її результатів вимогам Типового порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 320/425/21 та від 14.07.2022 у справі № 440/99/21.

Разом з тим, в поясненнях ОСОБА_1 відсутні об`єктивні доводи про процедурні порушення, які впливали на результати оцінювання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вирішуючи спір по суті, має бути враховано, установлена легітимність мети дій відповідача щодо питання оцінювання результатів службової діяльності, яка здійснюється безпосередніми керівниками за їх внутрішнім переконанням відповідно до результатів виконаних завдань. Вмотивованість кожного критерію та його елементів з урахуванням внутрішнього переконання керівника у цілому закон не передбачає, оскільки це є способом прийняття рішення, тобто, способом реалізації владних управлінських функцій. Оцінка критеріїв компетентності, професійності, яка має на меті визначення здатності державного службовця виконувати посадові обов`язки, покладена на керівника установи (безпосереднього керівника та керівника самостійного структурного підрозділу) і ґрунтується на засадах рівноправності та співпричетності у прийнятті рішення. Повноваження керівника стосовно виставлення балів та загальної оцінки службової діяльності і є дискреційними та виключною компетенцією.

Колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2018 у справі № 381/4968/16-ц, згідно з якою питання про відповідність чи невідповідність державного службовця обумовленій роботі, оцінку його професійних та ділових якостей дає виключно суб`єкт призначення та не може вирішуватись судом.

Отже, виходячи зі специфіки роботи ОСОБА_1 надати належну оцінку її діяльності може лише спеціаліст із релевантним досвідом та відповідною кваліфікацією, а враховуючи специфіку ДБР як органу та поставлених перед працівником завдань, колегія суддів вважає, що єдиним належним суб`єктом такого оцінювання може бути лише безпосередній керівник позивача, що повною мірою узгоджується із положеннями законодавства та наведеною вище практикою Верховного Суду.

В основу критеріїв оцінки результатів виконання завдань покладено чіткі очікувані (на початку року) показники досягнення результатів роботи відповідно до стратегічних цілей державної установи та працівника.

У даному контексті важливим є те, що дії безпосереднього керівника позивача щодо заповнення форми та включення до неї певних висновків шляхом проставляння відповідного балу є проміжним етапом у процедурі оцінювання державних службовців, а висновок щодо результатів оцінювання готується службою управління персоналом на підставі зазначеної форми та затверджується наказом суб`єкта призначення.

Враховуючи кількість суб`єктів залучених до процесу оцінювання, безпідставно вважати що саме висновки безпосереднього керівника позивача мають вирішальне значення.

Суб`єкт оцінювання, конкретизував підстави для застосування тієї чи іншої оцінки, навів смислові значення, на обґрунтування свого рішення (які саме завдання не виконано, в чому полягало невиконання, неналежне виконання, неповне виконання, неякісне виконання, в чому вони проявилися тощо).

Колегія суддів звертає увагу, що ознайомлюючись із завданнями та ключовими показниками результативності, позивач не висловлювала своєї незгоди з ними, а також не посилалась на їх некоректність. Більше того, вона не пропонувала внесення змін до завдань у зв`язку із об`єктивною неможливістю виконання окремих завдань.

Отже, спірні правовідносини свідчать про те, що позивач не забезпечила у межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій за посадою у державному органі.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про необґрунтованість отримання ОСОБА_1 негативної оцінки є помилковими, оскільки службова кар`єра державного службовця безпосередньо пов`язана, як із професійним рівнем і компетенцією, так і з результатами службової діяльності.

Щодо ефективності усунення конфлікту інтересів та наявності/відсутності у позивача статусу викривача, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» спеціально уповноваженими суб`єктами у сфері протидії корупції є органи прокуратури, Національної поліції, Національне антикорупційне бюро України, Національне агентство з питань запобігання корупції.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.

З положень Закону України «Про запобігання корупції» вбачається, що встановлення факту наявності потенційного/реального конфлікту інтересів у особи, є дискреційними повноваженнями спеціально уповноважених суб`єктів, перелік яких є вичерпним.

Так, в матеріалах справи наявні пояснення НАЗК від 06.06.2024, надані на виконання вимог ухвали Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024.

Відповідно до пояснень НАЗК ОСОБА_1 у 2019 році направляла до НАЗК звернення (заяви, скарги, повідомлення), зокрема, 12.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до НАЗК з повідомленням про можливий конфлікт інтересів, при цьому за своїм змістом повідомлення містило інформацію про порушення вимог Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

НАЗК надало відповідь, в якій зазначило, що відповідно до наданої інформації не можливо констатувати про наявність реального конфлікту інтересів та будь якого іншого конфлікту.

Також, 12.03.2019 ОСОБА_1 звернулась до НАЗК про надання роз`яснень щодо наявності потенційного чи реального конфлікту інтересів при призначенні в.о. керівника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ДБР.

У своїй відповіді НАЗК зазначило, що наявність позаслужбових стосунків не означає існування приватного інтересу як елементу конфлікту інтересів, а також про те, що встановити наявність/відсутність конфлікту інтересів у описаній в заяві ситуації неможливо.

Крім того, НАЗК зазначало, що листом від 19.06.2019 № 20-27/51511/19 проінформувало ОСОБА_1 , що її повідомлення від 10.06.2019 не містить фактичних даних про порушення норм етичної поведінки (колишнім директором ДБР) ОСОБА_14 , які можуть бути перевірені НАЗК.

На доповнення до вищезазначеного, НАЗК листом від 18.07.2019 поінформувало ОСОБА_1 , що гарантії державного захисту викривачів поширюються на осіб у разі наявності причинно-наслідкового зв`язку між повідомленням про порушення вимог Закону та негативними заходами впливу.

З огляду на викладене, НАЗК констатувало відсутність факту набуття ОСОБА_1 статусу викривача та поширення на неї прав та гарантій його захисту у зв`язку із зверненням до НАЗК у 2019 році.

З урахуванням наданих НАЗК пояснень, вбачається, що оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 не відбувалось в умовах реального конфлікту інтересів та будь якого іншого конфлікту, як у ОСОБА_2 , так і у ОСОБА_11 .

Спеціально уповноваженим суб`єктом у сфері протидії корупції не встановлено факту проведення оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 в умовах жодного конфлікту інтересів, тим більше реального конфлікту інтересів, як у ОСОБА_2 , так і у ОСОБА_11 .

При цьому, сам по собі факт звернення ОСОБА_1 зі скаргами на дії керівництва ДБР, не може бути єдиною підставою для констатації, як у ОСОБА_2 , так і у ОСОБА_11 неприязного відношення та упередженого ставлення до позивача, як джерела приватного інтересу, а будь-яких інших фактичних даних, які б свідчили про наявність приватного інтересу в зазначеній ситуації позивачем не наведено та судом апеляційної інстанції не встановлено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що про відсутність факту набуття ОСОБА_1 статусу викривача та відсутність конфлікту інтересів у ОСОБА_2 не заперечувала і сама ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції.

Крім вищезазначеного колегія суддів звертає увагу, що з метою врегулювання конфлікту інтересів на підставі пункту 8 частини першої статті 12 Закону №794-VIII, пункту 2 частини першої статті 29, статті 33 Закону України "Про запобігання корупції" від 14.10.2014 №1700-VII (Закон №1700-VII) директором ДБР наказом від 11.10.2019 №279 вирішено:

1) здійснити врегулювання конфлікту інтересів, який виник у в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 , під час виконання службових повноважень, а саме визначення результатів виконання завдань державного службовця центрального апарату ДБР, що займає посаду державної служби категорії "В" у 2019 року, а саме головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 шляхом застосування зовнішнього контролю за виконанням особою відповідного завдання, вчинення нею певних дій чи прийняття рішень;

2) зовнішній контроль здійснити у формі виконання в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 завдання та вчинення дій щодо оцінювання результатів службової діяльності головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за 2019 рік у присутності керівника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 ;

3) керівнику управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 здійснити зовнішній контроль за дотриманням законодавства в.о. начальником відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 під час виконання завдання та вчинення дій щодо оцінювання результатів службової діяльності головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за 2019 рік, у формі присутності під час виконання відповідного завдання та вчинення дій;

4) в.о. начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 проводити оцінювання результатів службової діяльності головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за 2019 рік з дотриманням законодавства та в присутності керівника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 .

За змістом наказу ДБР від 11.10.2019 №279 зовнішній контроль полягав у присутності керівника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 під час виконання виконувачем обов`язків начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 завдання та вчинення дій щодо оцінювання результатів службової діяльності головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 за 2019 рік.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_3 повідомив, що в період проведення оцінювання позивача він був керівником управління кадрової роботи та державної служби, яке здійснювало організацію оцінювання, готувало проекти наказів про затвердження результатів та вчиняло інші дії необхідні для належного проведення оцінювання

За твердженням свідка, на виконання наказу ДБР від 11.10.2019 №279 він був присутній під час співбесіди виконувача обов`язків начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 з головним спеціалістом цього відділу ОСОБА_1 . Під час співбесіди виконувач обов`язків висловлював зауваження до звіту щодо тверджень ОСОБА_1 про належне виконання завдань, аргументуючи це документами, які містили виправлення.

Отже, беручи до уваги те, що НАЗК не встановлено факту проведення оцінювання службової діяльності ОСОБА_1 в умовах жодного конфлікту інтересів, тим більше реального конфлікту інтересів, зокрема у ОСОБА_2 , то колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що встановлення зовнішнього контролю з метою усунення конфлікту інтересів у виконувача обов`язків начальника відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_2 під час здійснення оцінювання головного спеціаліста відділу ОСОБА_1 , який зводився до присутності керівника управління кадрової роботи та державної служби ОСОБА_3 не було ефективним.

За викладених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оцінювання результатів виконання позивачем завдань за 2019 рік здійснено з дотриманням та у відповідності до вимог Законів України «Про державну службу» та «Про запобігання корупції», за результатами досліджених доказів та показів свідків.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість висновку щодо оцінювання результатів службової діяльності державних службовців центрального апарату Державного бюро розслідувань, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В", у 2019 році в частині, що стосується головного спеціаліста відділу по роботі з громадськістю та ЗМІ ОСОБА_1 , затверджений наказом Державного бюро розслідувань від 02.12.2019 №466-ос, відповідно вимога про визнання протиправним висновку, затвердженого наказом, не підлягає задоволенню.

Також, не підлягають задоволенню і всі інші позовні вимоги, оскільки вони є похідними від попередньої.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Надаючи оцінку всім доводам учасників справи, судова колегія також враховує рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…»..

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та прийняти нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного бюро розслідувань - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національне агентство з питань запобігання корупції, про визнання протиправними та скасування висновку, наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлений 10.06.2025.