Справа № 340/6893/23
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 340/6893/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В. за участю секретаря судового засідання Грабової Т.П., представника позивача Кротенка О.В., представника відповідача адвоката Веліксар А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення завданих державі збитків,

ВСТАНОВИВ:

17 серпня 2023 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути на користь військової частини НОМЕР_1 з ОСОБА_1 нанесені державі збитки у розмірі 49226,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним.

29.09.2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині №193 від 29.09.2021 молодшого сержанта ОСОБА_2 було прийнято на посаду командира відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 та поставлено на всі види забезпечення.

24.02.2022 року окупаційними військами російської федерації було здійснено повномасштабне вторгнення на територію України.

У зв`язку із швидким просуванням окупаційних військ російської федерації та безпосередньою близькістю пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з анексованою АР Крим та неможливістю утримуванням оборони м. Мелітополь, командуванням військової частини було прийнято рішення про евакуацію усього особового складу та техніки військової частини НОМЕР_1 до тимчасового пункту дислокації АДРЕСА_1 . Евакуація здійснювалася із залученням штатної техніки військової частини НОМЕР_1 та особистого транспорту військовослужбовців у військових ешелонах, під командуванням тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_3 .

Після оголошення наказу тво командира військової частини НОМЕР_1 №122 від 24.02.2022 про евакуацію військової частини НОМЕР_1 було оголошено терміновий виїзд військової частини НОМЕР_1 усім особовим складом.

Після прибуття усього особового складу військової частини НОМЕР_1 до тимчасового пункту дислокації у АДРЕСА_1 було здійснено перевірку наявності особового складу у зв`язку з тим, що здебільшого особовий склад військової частини НОМЕР_1 евакуйовувався на приватних транспортних засобах, але в складі ешелону з технікою та майном військової частини НОМЕР_1 , після здійсненої перевірки було встановлено, що деякі військовослужбовці відсутні у пункті тимчасом дислокації військової частини НОМЕР_1 , у т.ч і ОСОБА_1 , про що був написаний рапорт тво командира батальйону РХБЗ військової частини НОМЕР_1 . Що свідчить про те, що даним військовослужбовцем не був виконаний наказ тво командира частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 про евакуацію частини.

У ході службового розслідування надійшла довідка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.03.2022 № 12/ВП про те що, молодший сержант ОСОБА_4 ) з 27.02.2022 року знаходиться у ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з неможливістю прибути самостійно до місця дислокації частини.

Дана довідка враховувалась при видачі наказів на грошове забезпечення не зважаючи на те, що вона є сканованою копією, як підстава, зважаючи на той факт, що по всій території країни здійснювалася збройна агресія і ніякої можливості передати оригінал до штабу військової частини НОМЕР_1 не було, а отже встановити її чинність можливості не було, в силу того, що відсутній оригінал, а також фахівці, які мають повноваження щодо встановлення оригінальності того чи іншого документа.

06.05.2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 103 від 06.05.2022 позивача було переведено до ІНФОРМАЦІЯ_1 . За увесь цей період відповідач до військової частини НОМЕР_1 так і не з`явилась.

До військової частини НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява від відповідача 10.03.2023 за вх. №209 з вимогою виплати за увесь період безпідставної відсутності додаткової винагороди у розмірі 30 тисяч гривень за кожен місяць. Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27.02.2023 року було відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін у адміністративній справі № 340/385/23.

У позовній заяви представник позивача адвокат Воронін І.О. зазначає, що ОСОБА_1 виїжджала разом із складом військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , та за згодою командування військової частини залишилась виконувати свої обов`язки у ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з наявністю дитини та хворих батьків.

Проте, дане твердження є досить сумнівним, та дає підстави для сумніву, оскільки у своєму клопотанні про поновлення строку на оскарження від 13.02.2023 3349/23 представник позивача адвокат Воронін І.О. зазначає, що ОСОБА_1 з початком війни разом зі своїм чоловіком, який наразі є заступником командира НОМЕР_2 ОМБР, здійснювали заходи з протидії збройній агресії окупанта. Проте, до теперішнього часу, така інформація військовій частині відома не була.

Ніяких рапортів на отримання дозволу перебувати разом із дитиною та батьками ОСОБА_1 не подавалися.

Представник позивача адвокат Воронін І.О., зазначає, що також ОСОБА_1 була прикомандирована до ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте жоден наказ у військовій частині НОМЕР_1 на її прикомандирування не видавався. Довідка видана ІНФОРМАЦІЯ_3 , є лише свідченням того, що вона вибула із тимчасово окупованої території.

У зв`язку із вищезазначеним, у військової частини НОМЕР_1 з`явилися підстави вважати довідку, надану в ході службового розслідування, безпідставною та такою, що не відповідає дійсності.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 412 від 06.06.2023 було призначено службове розслідування для встановлення усіх обставин.

Згідно з рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі № 340/385/23, а саме: з вказаним письмовим поясненням ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 27.02. по 05.05.2022 ОСОБА_5 у списках ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебувала, що підтверджує хибність довідки, наданої відповідачем.

Службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 122 від 24.02.2022 "Про евакуацію військової частини НОМЕР_1 " повинна була покинути пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та прибути до встановленого місця тимчасової дислокації.

Після прибуття особового складу військової частини НОМЕР_1 до пункту тимчасової дислокації АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність ОСОБА_5 , про що було складено рапорт та проведено службове розслідування (наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 24 від 23.03.2022). Службове розслідування проводилось з метою встановлення місцезнаходження військовослужбовців, які не прибули до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 . Згідно результатів проведеного службового розслідування ОСОБА_1 вказала, що вона знаходилась в ІНФОРМАЦІЯ_2 та виконувала там службові завдання в складі роти охорони, надавши довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.03.2022 № 12/ВП.

Згідно всіх виявлених в ході проведення службового розслідування фактів щодо розбіжностей про місця перебування військовослужбовця (з чоловіком, який служить в НОМЕР_2 ОМПБр, чи в складі ІНФОРМАЦІЯ_1 без підтвердження наявності в списках цієї частини) в період відсутності на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та непідтвердженої законності довідки № 12/ВП від 16.03.2022, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 не виконувала службові обов`язки за посадою командира відділення та не з`являлася у військовій частині НОМЕР_1 в період з 24.02 по 06.05.2022 без поважних причин. Вищевказані факти свідчать також про те, що виплачене грошове забезпечення ОСОБА_5 в період з 24.02. по 06.05.2022, як вже встановлено, за довідкою яка не відповідає дійсності, підлягає поверненню.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.10.2023 адміністративну справу №340/6893/23 було передано на розгляд Запорізькому окружному адміністративному суду (за офіційним місцезнаходженням відповідачки та її місцем реєстрації проживання).

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 01.11.2023 позов був залишений без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків позову.

07.11.2023 від позивача до суду надійшла заява на усунення недоліків позову.

Ухвалою від 05.12.2023 відкрите спрощене позовне провадження у справі; судовий розгляд призначений без виклику (повідомлення) сторін.

Крім того, ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 05.12.2023 від Міністерства соціальної політики України були витребувані відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (держателем якої є Міністерство соціальної політики України) про адресу, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону, стосовно відповідачки.

Ухвалою від 12.02.2024 повторно витребувано від Міністерства соціальної політики України відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб (держателем якої є Міністерство соціальної політики України) про адресу, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону, стосовно відповідачки.

05.03.2024 від Міністерства соціальної політики України до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла інформація, що станом на 16.02.2024 адресою листування та фактичного проживання відповідачки є: АДРЕСА_3 з 24.07.2023.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13.03.2024 року адміністративну справу №340/6893/23 передано за підсудністю на розгляд Одеському окружному адміністративному суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.

Ухвалою від 20.05.2024 року прийнято до провадження вказану справу, розгляд справи розпочато спочатку. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 26.03.2025 року ухвалено здійснювати подальший розгляд даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Викликано сторін у судове засідання

У судове засідання, призначене на 02.06.2025 року о 10:00 годині, з`явилися представник позивача та представник відповідача.

Ухвалою від 02.06.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення без розгляду адміністративного позову військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення завданих державі збитків.

Під час судового розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала, вважала позов необґрунтованим з підстав, викладених у відзиві.

25.07.2024 року представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила таке.

ОСОБА_5 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 29.09.2021 р. по 06.05.2022 р.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.09.2021р. №193, молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_6 , призначену наказом Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (по особовому складу) № 46-РС від "19" серпня 2021 року на посаду командира відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_3 , яка прибула із військової частини НОМЕР_4 , що з 29 вересня 2021 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою, тарифний розряд - 8 шпк "молодший сержант". Вислуга років у Збройних Силах України станом на 01 вересня 2021 року складає: календарна 06 р., 02 м., 15 д., пільгова 00 р., 09 м., 22 д., загальна 07 р., 00 м., 07д.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2022 р. №103 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_6 , командира відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2022 року №120-РС, на посаду командира відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_5 , вважати, що справи та посаду здала і вибула до ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_5 , з 06 травня 2022 року виключити із списків військової частини та зняти з усіх видів забезпечення.

Підставою звернення військової частини НОМЕР_1 до суду з адміністративним позовом про стягнення збитків завданих державі у розмірі 49 226,27 грн., позивач вважає подану ОСОБА_5 позовну заяву про виплату додаткової винагороди у розмірі 30000 грн з 24.02.2022 р. по 06.05.2022 р., викладені представником ОСОБА_1 адвокатом Вороніним І.О. доводи позовної заяви, згідно яких у військової частини НОМЕР_1 з`явилися сумніви вважати довідку надану в ході службового розслідування такою, що не відповідає дійсності.

Відповідач не погоджується з доводами та вимогами позовної заяви. Службове розслідування відносно ОСОБА_5 проведено з грубим порушенням законодавства України, упереджено та не об`єктивно. Службовим розслідуванням не встановлено причин та умов, які сприяли вчиненню правопорушення, наявність неправомірних дій військовослужбовця ОСОБА_1 . Також, за результатами службового розслідування не було установлено причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого призначено службове розслідування, та неналежне виконання відповідачем обов`язків військової служби, вини військовослужбовця.

Військова частина НОМЕР_1 на тлі припущень про «можливість введення суду в оману заради отримання неправомірної вигоди та недобросовісність з боку відповідача, а саме: надання недійсної довідки, що є передумовою та підставою для виплати їй належного грошового забезпечення на загальну суму у розмірі 49226,27 грн», прийшла до хибного висновку про переплату грошових коштів ОСОБА_1 і завдання збитків державі у розмірі 49226,27 грн.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_8 проходила військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 з 29.09.2021 р. по 06.05.2022 р.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 29.09.2021 р. №193, молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_6 , призначену наказом Командувача військ оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " (по особовому складу) № 46-РС від 19 серпня 2021 року на посаду командира відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_3 , яка прибула із військової частини НОМЕР_4 , що з 29 вересня 2021 року справи та посаду прийняла і приступила до виконання службових обов`язків за посадою, тарифний розряд - 8 шпк "молодший сержант". Вислуга років у Збройних Силах України станом на 01 вересня 2021 року складає: календарна 06 р., 02 м., 15 д., пільгова 00 р., 09 м., 22 д., загальна 07 р., 00 м., 07д. (а.с. 8).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.05.2022 р. №103 молодшого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_6 , командира відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , призначеного наказом Командувача сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 02 травня 2022 року №120-РС, на посаду командира відділення роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_5 , вважати, що справи та посаду здала і вибула до ІНФОРМАЦІЯ_5 військової частини НОМЕР_5 , з 06 травня 2022 року виключено із списків військової частини та зняти з усіх видів забезпечення (а.с. 7).

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 (по особовому складу) від 03.06.2022 № 36-рс відповідач звільнена з військової службу у запас, що встановлено рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.06.2023 у справі № 340/385/23 (а.с.139-141).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 412 від 06.06.2023 було призначено службове розслідування для встановлення причин та обставин законності перебування у відрядженні у ІНФОРМАЦІЯ_7 колишнього військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( ОСОБА_9 ), а також ступеня її вини.

Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про результати службового розслідування" від 03.07.2023 р. №446, "відповідно до вимог статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року № 608 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371, наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15.05.2023 №357 "Про призначення службового розслідування", заступником командира батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту з морально - психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_10 проведено службове розслідування, з метою встановлення причин та обставин законності перебування у відрядженні у ІНФОРМАЦІЯ_2 військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 ( ОСОБА_9 ), а також встановлення ступеня її вини.

У наказі зазначено, що службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 122 від 24.02.2022р. про евакуацію військової частини НОМЕР_1 повинна була покинути пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 та прибути до встановленого місця тимчасової дислокації. Після прибуття особового складу військової частини НОМЕР_1 до пункту тимчасової дислокації АДРЕСА_1 , було виявлено відсутність ОСОБА_5 , про що було складено рапорт та проведено службове розслідування. Службове розслідування проводилось з метою встановлення місцезнаходження військовослужбовців, які не прибули до тимчасового місця дислокації військової частини НОМЕР_1 . Згідно результатів проведеного службового розслідування, ОСОБА_1 знаходилась в ІНФОРМАЦІЯ_2 та виконувала службові завдання в складі роти охорони. Також в ході проведення службового розслідування стало відомо, що згідно з рішенням Кіровоградського окружного, адміністративного суду від 08.06.2023 за справою № 340/385/23 а саме з вказаним письмовим поясненням ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 27.02. по 05.05.2022 ОСОБА_5 у списках ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебувала. Також, згідно абзацу 9 клопотання ОСОБА_11 "Про поновлення строку для звернення до суду за захистом своїх прав." стало відомо, що ОСОБА_5 "Протягом всього часу, з початку війни, разом зі своїм чоловіком ОСОБА_12 , який наразі є заступником командира НОМЕР_2 ОМПБр здійснювала заходи протидії збройної агресії окупанта..." Вищевказане суперечить наданим раніше поясненням ОСОБА_5 щодо її знаходження в ІНФОРМАЦІЯ_2 та з початку повномасштабної війни та виконанню службових завдань в складі роти охорони. Виявлені розбіжності дають підстави вважати довідку ІНФОРМАЦІЯ_1 від 16.03.2022 № 12/ВП такою, що не відповідає дійсності. Протягом всього часу перебування ОСОБА_5 в ІНФОРМАЦІЯ_2 жодних службових та бойових розпоряджень вона не виконувала а також прикомандирована до цього військового органу не була. Службовим розслідуванням також встановлено що, Кіровоградський окружний адміністративний суд запропонував позивачу ( ОСОБА_1 ) надати оригінал довідки, проте суду оригінал наданий не був. Саме вказані розбіжності та не надання оригіналу були підставою для неприйняття судом в якості доказу вказаної довідки. В період з 24.02.2022 по 06.05.2022 року ОСОБА_5 ні разу не з`явилася на військовій службі в місці дислокації військової частини НОМЕР_1 , хоча, весь цей час перебувала на посаді командира відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційного, хімічного, біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , за що військовослужбовець отримувала грошове забезпечення. Вказане свідчить про невиконання нею вимог пункту 125 розділу 3 Статуту Внутрішньої служби ЗСУ (невиконання обов`язків командира відділення). Згідно абзацу з "Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду" виплата грошового забезпечення ОСОБА_5 знаходиться поза правовим полем. Отже, згідно всіх виявлених в ході проведення службового розслідування фактів щодо розбіжностей про місця перебування військовослужбовця (з чоловіком, який служить в НОМЕР_2 ОМПБр чи в складі ІНФОРМАЦІЯ_1 без підтвердження наявності в списках цієї частини) в період відсутності на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та непідтвердженої законності довідки №12/ВП від 16.03.2022, службовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 не виконувала службові обов`язки за посадою командира відділення та не з`являлася у військовій частині НОМЕР_1 в період з 24.02 по 06.05.2022 без поважних причин. Вищевказані факти свідчать також, про те, що виплачене грошового забезпечення ОСОБА_5 в період з 24.02. по 06.05.2022, як вже встановлено, за довідкою яка не відповідає дійсності, підлягає поверненню".

Отже, вищевказаним наказомкомандира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 03.07.2023 року № 446 наказано подати позовну заяву до суду з метою утримання з ОСОБА_5 неналежно виплаченого їх грошового забезпечення в період з 24.02.2022 по 06.05.2022 в розмірі 49226,27 грн (а.с.12 зв.бік -14).

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 року №548-XIV (далі - Статут).

Згідно із ст.9 Статуту військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст.11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

Згідно із статтею 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

Статтею 16 Статуту визначено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до ст.26 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232).

Відповідно до частини 4 статті 2 Закону №2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" від 03.10.2019 року №160-IX (далі - Закон №160-IX).

Згідно із пунктами 4 і 5 частини 1 статті 1 Закону №160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Згідно ч. 1-3 ст.3 Закону №160-IX підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до ст.4 Закону №160-IX особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Згідно з ч.4 ст.3 Закону №160-IX переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Пунктом 1 частини 1 ст.6 Закону №160-IX визначено, що особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності (ч. 6 ст. 8 Закону №160-ІХ).

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис (ч. 7 ст. 8 Закону №160-ІХ).

Згідно зі статтею 10 Закону №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Отже, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

При цьому, відшкодування шкоди в судовому порядку здійснюється за наявності однієї із таких умов:

1) в разі звільнення особи притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби за умови відмови особи від її добровільного відшкодування;

2) якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийняте до звільнення особи зі служби за умови відмови від її добровільного відшкодування;

3) шкода завдана військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів;

4) притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди;

5) завдання шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону (шкода завдана посадовими (службовими) особами, винними в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді, несуть повну матеріальну відповідальність у судовому порядку).

У решті випадків відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи.

Дискреційні повноваження командира у виборі виду матеріальної відповідальності не є необмеженою, а повинна ґрунтуватись на вимогах закону, який в свою чергу пов`язує настання повної та підвищеної матеріальної відповідальності саме із умисними протиправними діями військовослужбовця, наслідком яких стала втрата військового майна.

Разом з тим, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) "Про результати службового розслідування" від 03.07.2023 р. №446, службовим розслідуванням встановлено, що своїми діями ОСОБА_5 порушила вимоги ст.ст. 16, 125 Статуту Внутрішньої служби.

Службове розслідування відносно ОСОБА_1 не містить посилання про її притягнення до матеріальної відповідальності, не встановлено наявності вини військовослужбовця в заподіянні прямої дійсної шкоди, допущеної внаслідок невиконання (недбалого виконання) службових обов`язків.

Відтак, позивачем не доведено заподіяння саме відповідачем шкоди через його протиправну поведінку у вигляді не виконання (не належного виконання) службових обов`язків, не установлено вину відповідача та причинного зв`язку між його протиправною поведінкою і настанням шкоди, оскільки не підтверджуються належними, достовірними та допустимими доказами.

Згідно із ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 10 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

Відшкодування шкоди, завданої військовозобов`язаним чи резервістом під час проходження ним зборів, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу або в іншому встановленому законом порядку в разі відмови військовозобов`язаного чи резервіста від її добровільного відшкодування.

Відшкодування шкоди, визначеної частиною другою статті 6 цього Закону, здійснюється в судовому порядку за позовом військової частини, установи, організації, закладу в разі відмови особи від її добровільного відшкодування.

За правилами ст.12 Закону України від 03.10.2019 року №160-IX у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що наданий позивачем лист військової частини НОМЕР_1 вих. №1187 від 07 липня 2023 р. про добровільне відшкодування коштів ОСОБА_1 (а.с.11) не містить підтверджень, що дана «вимога» про відшкодування збитків у добровільному порядку складена за результатами службового розслідування, затвердженого наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 446 від 03 липня 2023 р., не містить обґрунтування, з яких підстав кошти мають бути повернуті, не зазначений рахунок, на який мають бути сплачені кошти, не зазначений строк, в який має бути погашена заборгованість.

Крім того, матеріали справи не містять доказів направлення вказаного листа відповідачу.

Долучений до матеріалів справи фіскальний чек про відправлення відповідачу поштової кореспонденції не містить доказів, що саме цей лист-вимога про відшкодування збитків у добровільному порядку вих. №1187 від 07.07.2023 р. направлено на адресу ОСОБА_1 , відсутній опис вкладення, який би підтверджував відправку цього листа про добровільне відшкодування.

На вимогу суду про надання таких доказів позивач надав опис вкладення у цінний лист від 17.08.2023 року, який підтверджує надіслання відповідачу копії позову з додатками, а не листа про добровільне відшкодування шкоди, як обов`язкової умови досудового врегулювання спору.

Таким чином, позивачем не виконані умови досудового врегулювання спору, передбачені ст.12 Закону №160-IX.

На момент звернення із цим позовом, була відсутня відмова відповідача від добровільного відшкодування шкоди, що відповідно до положень ст. 12 Закону №160-IX давало б військовій частині правові підстави стягнути з особи, звільненої з військової служби, завдану шкоду в судовому порядку.

Проведення службового розслідування після звільнення військовослужбовця з військової служби у запас не передбачено приписами Порядку проведення службового розслідування в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 року №608, та положеннями чинного законодавства України.

Окрім того, в порушення приписів пункту 7, 8 статті 8 означеного вище Порядку, відповідача не ознайомлювали з підставами проведення службового розслідування, а також з правами та обов`язками, не надали можливість надати пояснення та заявити відповідні клопотання, заперечення.

Посилання військової частини НОМЕР_1 у позовній заяві на норми постанови Верховної Ради України «Про затвердження Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі» від 23.06.1995 №243/95 та обґрунтування ними правової позиції є хибними та помилковими, оскільки зазначена постанова втратила чинність 31.10.2019, підстава - Закон № 160-IX.

Отже, помилкові припущення позивача призвели до хибних висновків про завдання відповідачем шкоди державі в особі військової частини НОМЕР_1 .

До того , суд звертає увагу, що сума шкоди 49226,27 грн включає грошове забезпечення за увесь лютий 2022 року (за 28 календарних днів), хоча за твердженням позивача відповідач не виконувала обов`язки військової служби з 24 лютого 2022 року.

Також суд зауважує, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 23.03.2022 року № 24 "Про результати службового розслідування" було наказано виплачувати грошове забезпечення ОСОБА_6 , яка змогла підтвердити свою відсутність довідкою начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 від 16.03.2022 року за № 12/ВП, відповідно до якої виконує обов`язки в роті охорони цього військового формування ЗС України.

Однак, висновки службового розслідування, на підставі яких видано наказ від 23.03.2022 року № 24, були безпідставно переглянуті позивачем після звернення відповідача до суду з питання виплати додаткової винагороди.

Також суд зазначає, що 20 січня 2025 р. старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі Саварець А.В. розглянувши матеріали кримінального провадження №0000266 від 17.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України встановив:

Першим слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у м. Мелітополі проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000266 від 17.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР слугувало повідомлення командира ВЧ НОМЕР_1 про те, що командир відділення взводу радіаційної, хімічної, біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційної, хімічної, біологічної розвідки військової частини НОМЕР_1 сержант ОСОБА_6 не з`явилась вчасно на нове місце несення військової служби після окупації м. Мелітополь, Запорізької області військами рф, що мало місце 24.02.2022.

Разом з тим в ході досудового розслідування встановлено, що сержант ОСОБА_6 евакуювалась з м. Мелітополь та з 27.02.2022 перебувала у підпорядкуванні ІНФОРМАЦІЯ_1 та виконувала службові завдання в складі роти охорони. Крім того встановлено, що відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_1 №103 від 06.05.2022 сержант ОСОБА_6 переведена на посаду командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані факти було підтверджено матеріалами службового розслідування проведеного за фактом самовільного залишення місця служби військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 , допитами у якості свідків військовослужбовцями ВЧ НОМЕР_1 та долученими до матеріалів кримінального провадження копіями відповідних наказів.

Кримінально карним є самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

З огляду на викладене, в ході проведення досудового розслідування не встановлено фактів, які б вказували на ухилення сержанта ОСОБА_6 від проходження військової служби.

Приймаючи до уваги викладене, та вимоги ст. 62 Конституції України ст. ст. 2, 7, 8, 9 КПК України, керуючись ч.2 п.8 ст. 40, ч.1 п.2 ст. 284 КПК України, слідчий постановив: Кримінальне провадження №0000266 від 17.06.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.408 КК України, закрити, у зв`язку з відсутністю в діях командира відділення взводу радіаційної. хімічної. біологічної розвідки роти радіаційної, хімічної, біологічної розвідки батальйону радіаційної, хімічної, біологічної розвідки військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Отже, постановою про закриття кримінального провадження також підтверджено відсутність фактів, які б вказували на ухилення сержанта ОСОБА_5 від проходження військової служби та самовільне залишення місця служби.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача сум грошового забезпечення, виплаченого за період з 24.02.2022 по 06.05.2022.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги військової частини НОМЕР_1 є безпідставними та необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 241-246, 262, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_5 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_7 ) про стягнення завданих державі збитків у розмірі 49226,27 грн відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 12 червня 2025 року.

Суддя В.В. Андрухів