Справа № 520/27659/24
Суддя: Ніколаєва О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

11 червня 2025 року справа № 520/27659/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Ніколаєвої Ольги Вікторівни, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка»

до Головного управління ДПС у Харківській області

та Державної податкової служби України

про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Металсітка» (далі по тексту позивач, ТОВ «Металсітка») звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту відповідач-1) та Державної податкової служби України (далі по тексту відповідач-2), в якій просить:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби України в Харківської області:

від 14.08.2024 № 11635147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 01.07.2024 позивача;

від 14.08.2024 № 11635149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 01.07.2024 позивача;

від 14.08.2024 № 11635148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 10.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644152/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 17.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644153/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №38 від 17.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №34 від 18.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644150/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №35 від 19.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644156/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №36 від 23.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644154/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №39 від 22.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644151/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 25.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №37 від 26.07.2024 позивача

від 16.08.2024 № 11644148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №44 від 26.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644155/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №27 від 31.07.2024 позивача;

- зобов`язати відповідача-2 зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 01.07.2024 № 20; від 01.07.2024 № 21; від 10.07.2024 № 6; від 17.07.2024 № 30; від 17.07.2024 № 38; від 18.07.2024 № 34; від 19.07.2024 № 35; від 23.07.2024 № 36; від 22.07.2024 № 39; від 25.07.2024 № 40; від 26.07.2024 № 37; від 26.07.2024 № 44; від 31.07.2024 № 27 позивача, датами їх подання на реєстрацію.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що ним подано до контролюючого органу податкові накладні від 01.07.2024 № 20; від 01.07.2024 № 21; від 10.07.2024 № 6; від 17.07.2024 № 30; від 17.07.2024 № 38; від 18.07.2024 № 34; від 19.07.2024 № 35; від 23.07.2024 № 36; від 22.07.2024 № 39; від 25.07.2024 № 40; від 26.07.2024 № 37; від 26.07.2024 № 44; від 31.07.2024 № 27 для їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, однак відповідачем зупинено реєстрацію податкових накладних, а згодом рішеннями відмовлено у реєстрації податкових накладних, не зважаючи на їх відповідність всім вимогам та критеріям, що встановлені Податковим кодексом України та відповідними підзаконними нормативно-правовими актами. Позивач зазначив, що спірні рішення не містять конкретної інформації щодо причин та підстав для прийняття таких рішень відповідачем-1, а лише містять посилання на те, що причиною їх прийняття є ненадання платником податку документів. У той же час, відповідачем не зазначено, яких саме документів не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних. Крім того, позивач зазначив, що після зупинення реєстрації вказаних податкових накладних ним подано до контролюючого органу усі необхідні для реєстрації первинні документи, які не мають жодних дефектів та підтверджують факт здійснення господарських операцій, а тому спірні рішення прийняті протиправно та мають бути скасовані.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Ніколаєвій Ользі Вікторівні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 16.10.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ГУ ДПС у Харківській області 31.10.2024 за допомогою «Електронний суд» суду надіслало відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на правомірність оскаржуваних рішень, оскільки позивачем при зупиненні реєстрації податкових накладних не надано необхідних документів для їх підтвердження реєстрації.

ДПС України правом надання відзиву на адміністративний позов не скористалася.

Позивач 05.11.2024 за допомогою системи «Електронний суд» на адресу суду надіслав відповідь на відзив, у якій він наполягає на безпідставності та необґрунтованості висновків контролюючого органу та наводить доводи аналогічні тим, що викладені в його позовній заяві.

Розглянувши надані сторонами документи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Харківський окружний адміністративний суд встановив наступне.

Позивач є юридичною особою, зареєстрованою відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та перебуває на обліку у ГУ ДПС у Харківській області.

Відповідно до вимог підпункту «б» пункту 187.1 статті 187 Податкового кодексу України позивач склав податкові накладні від 01.07.2024 № 20; від 01.07.2024 № 21; від 10.07.2024 № 6; від 17.07.2024 № 30; від 17.07.2024 № 38; від 18.07.2024 № 34; від 19.07.2024 № 35; від 23.07.2024 № 36; від 22.07.2024 № 39; від 25.07.2024 № 40; від 26.07.2024 № 37; від 26.07.2024 № 44; від 31.07.2024 № 27 та подало її на реєстрацію до Єдиного реєстру податкових накладних.

Вказані податкові накладні прийняті відповідачем-1, однак їх реєстрація була зупинена, про що отримано квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних від 01.07.2024 № 20; від 01.07.2024 № 21; від 10.07.2024 № 6; від 17.07.2024 № 30; від 17.07.2024 № 38; від 18.07.2024 № 34; від 19.07.2024 № 35; від 23.07.2024 № 36; від 22.07.2024 № 39; від 25.07.2024 № 40; від 26.07.2024 № 37; від 26.07.2024 № 44; від 31.07.2024 № 27.

У отриманих квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної, у якості виявлених помилок зазначається: «Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України реєстрація ПН/РК від 01.07.2024 № 20; від 01.07.2024 № 21; від 10.07.2024 № 6; від 17.07.2024 № 30; від 17.07.2024 № 38; від 18.07.2024 № 34; від 19.07.2024 № 35; від 23.07.2024 № 36; від 22.07.2024 № 39; від 25.07.2024 № 40; від 26.07.2024 № 37; від 26.07.2024 № 44; від 31.07.2024 № 27 в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. ПН складена та подана платником податку, який відповідає пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначених в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних».

Позивачем складено та подано до податкового органу повідомлення щодо надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено, до якого додано пояснення та документи достатні, на його думку, для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК, що підтверджується квитанціями.

Комісія з питань зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області сформовано повідомлення про необхідність подання додаткових пояснень та/або документів для прийняття рішення.

Позивачем направлені повідомлення про подання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкових накладних від 01.07.2024 № 20; від 01.07.2024 № 21; від 10.07.2024 № 6; від 17.07.2024 № 30; від 17.07.2024 № 38; від 18.07.2024 № 34; від 19.07.2024 № 35; від 23.07.2024 № 36; від 22.07.2024 № 39; від 25.07.2024 № 40; від 26.07.2024 № 37; від 26.07.2024 № 44; від 31.07.2024 № 27, що підтверджується квитанціями.

Комісією ГУ ДПС у Харківська області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняті рішення:

від 14.08.2024 № 11635147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 01.07.2024 позивача;

від 14.08.2024 № 11635149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 01.07.2024 позивача;

від 14.08.2024 № 11635148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 10.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644152/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 17.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644153/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №38 від 17.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №34 від 18.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644150/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №35 від 19.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644156/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №36 від 23.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644154/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №39 від 22.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644151/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 25.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №37 від 26.07.2024 позивача

від 16.08.2024 № 11644148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №44 від 26.07.2024 позивача;

від 16.08.2024 № 11644155/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №27 від 31.07.2024 позивача.

Відмовлено з підстав: ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначених у податкових накладних/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку.

При цьому конкретна підстава ухвалення такого рішення комісією регіонального рівня не зазначена.

Не погодившись з рішеннямми комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкових накладних, позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються приписами Податкового кодексу України, Порядком зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі по тексту - Порядок № 1165) та Порядком прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (далі по тексту - Порядок № 520), застосовується у редакції, чинній на момент виникнення таких правовідносин.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.7. статті 201 ПК України встановлена податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

Згідно з абзацами 1-3 пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01.07.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Абзацом 5 пункту 201.10 статті 201 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абзаців 9-10 пункту 201.10 статті 201 ПК України датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних встановлюється Кабінетом Міністрів України (абз. 15 пункт 201.10 статті 201 ПК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі по тексту - Порядок № 1246).

Відповідно до пункту 8 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування складаються та реєструються постачальником (продавцем) - платником податку, крім випадків, визначених пунктом 9 цього Порядку.

Згідно з пунктом 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДПС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності кваліфікованого електронного підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01.07.2015); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України «Про електронні довірчі послуги», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пунктом 14 Порядку № 1246 визначено, що квитанція в електронній формі надсилається платнику податку протягом операційного дня та є підтвердженням прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДПС.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1246 у квитанції зазначаються дата та час її формування, реквізити податкової накладної та/або розрахунку коригування та результат перевірки. Якщо у податковій накладній та/або розрахунку коригування за результатами проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), виявлено порушення, платнику податку надсилається квитанція про неприйняття податкової накладної та/або розрахунку коригування із зазначенням причини такого неприйняття.

У разі зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування формується квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування. Така квитанція одночасно надсилається постачальнику (продавцю) та отримувачу (покупцю) - платнику податку (п. 17 Порядку № 1246).

У той же час, положеннями пункту 201.16 статті 201 ПК України регламентовано, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 (далі - Порядок № 1165).

Згідно з пунктом 5 Порядку № 1165 платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку № 1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється.

Платник податку отримує інформацію щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, через електронний кабінет.

У той же час за правилами визначеними в пунктах 10-11 Порядку № 1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації.

Отже з наведених норм вбачається, що після надсилання платником податку складеної ним податкової накладної (розрахунку коригування) до ДФС України, в автоматизованому режимі (тобто без участі працівників контролюючого органу) проводиться перевірка відповідності цієї податкової накладної (розрахунку коригування) критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

Пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, які є Додатком 3 до вказаного порядку, критерієм ризиковості здійснення операцій визначено, коли обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 у Реєстрі.

З матеріалів справи вбачається, що у квитанціях як підстави для зупинення реєстрації податкових накладних відповідачем-1 зазначено: «Обсяг постачання товару/послуги 7314, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій».

Суд зауважує, що у разі зупинення реєстрації податкових накладних на підставі пункту 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, контролюючий орган має витребувати від платника документи на спростування наявних у органу ДПС сумнівів, пов`язаних з легальністю діяльності юридичної особи, вказавши які саме аспекти належить висвітити платнику податків у своїх поясненнях.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 27.01.2022 у справі № 380/2365/21.

Натомість, надіслані позивачу квитанції містять вимогу щодо надання пояснень та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, без зазначення конкретної пропозиції щодо переліку документів, необхідних та достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Тобто у квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної відсутня інформація, які саме документи необхідно було надати позивачем до контролюючого органу для їх реєстрації, що фактично ставить платника податку у стан невизначеності у питанні документального спростування існуючих на думку відповідача-1 ризиків.

Разом з цим, механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12.122019 № 520 (далі по тексту - Порядок № 520).

Пунктом 2 Порядку № 520 прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі.

Положеннями пункту 5 Порядку № 520 регламентовано, що перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

У силу вимог пункту 9 Порядку № 520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

За результатами розгляду поданих письмових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку:

або приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку;

або направляє повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - Повідомлення), за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку з пропозицією щодо надання платником податку додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування;

або приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі у разі надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства, та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 глави 1 розділу II Кодексу, за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Платник податку має право подати до контролюючого органу додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, протягом 5 робочих днів з дня, наступного за днем отримання Повідомлення.

Додаткові письмові пояснення та копії документів, зазначені в абзаці шостому цього пункту, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 № 557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 № 959/30827 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 01.06.2020 № 261).

За результатами розгляду поданих додаткових пояснень та копій документів комісія регіонального рівня протягом 5 робочих днів, що настають за днем їх отримання, приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Якщо платник податку не надав додаткових пояснень та копій документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі протягом 5 робочих днів, що настають за днем граничного строку їх подання, визначеного абзацом шостим цього пункту.

Водночас пунктом 10 Порядку № 520 передбачено, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі в разі:

ненадання / часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Згідно з пунктами 11, 12 Порядку № 520 рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.

Рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі може бути оскаржено в адміністративному або судовому порядку.

Проаналізувавши матеріали справи, суд зауважує, що станом на час направлення позивачем податкових накладних діяли положення Порядку № 520, у редакції наказу Міністерства фінансів України від 12.01.2023 № 19, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.02.2023 № 298/39354 «Про затвердження Змін до Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» (набули чинності 08.03.2023) (далі по тексту - Зміни).

Разом з цим як вже було вказано судом реєстрацію податкових накладних позивача зупинено з тих підстав, що обсяг постачання товару/послуги, дорівнює або перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає пункту 1 «Критеріїв ризиковості здійснення операцій».

У свою чергу, суд нагадує, що пунктом 1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій, які є Додатком 3 до Порядку № 1165, критерієм ризиковості здійснення операцій визначено відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, поданій для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), у таблиці даних платника податку на додану вартість (далі - платник податку) як товару/послуги, що на постійній основі постачається, та обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування до податкової накладної на збільшення суми податкових зобов`язань, яку/який подано для реєстрації в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця між обсягом придбання на митній території України такого/такої товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01.01.2017 в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягом постачання відповідного товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01.01.2017 у Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 50 відсотків) груп товарів (продукції), визначених ДПС та затверджених відповідним наказом, оприлюдненим на офіційному веб-сайті ДПС.

Позивачем разом із повідомленнями про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено, що підтверджується квитанціями надав первинні документи.

Як вбачається зі змісту спірних рішень про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, в них зазначено про ненадання/часткове надання платником податку додаткових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку.

При цьому, в оскаржуваному рішенні контролюючим органом не обґрунтовано, чому документи платника, подані після зупинення реєстрації податкової накладної, не є достатніми для прийняття комісією ДПС рішення про реєстрацію податкових накладних, та які документи платник податків має надати для прийняття рішення щодо реєстрації податкових накладних.

Також слід зазначити, що у надісланих позивачу квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних не було зазначено вичерпного переліку документів, необхідних для прийняття рішень про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН.

У цьому випадку, використання податковим органом загального пункту щодо різновидів оцінки за критеріями ризику є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути обізнаним у моделюванні поведінки та таким, що не повідомлений про необхідність надання документів за вичерпним і зрозумілим переліком.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного критерію оцінки ступеня ризиків, а також зазначення у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної чіткого переліку документів, чого зроблено не було.

Натомість надіслані позивачем письмові пояснення з копіями первинних та інших документів відображають зміст господарської операції позивача із його контрагентом та були достатніми для прийняття податковим органом рішень про реєстрацію податкових накладних.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.12.2023 у справі № 500/4191/22.

Суд враховує, що у повідомленнях про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, контролюючим органом запропоновано платнику податку (позивачу) надати додаткові документи, а саме: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них, розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. У графі «Додаткова інформація» вказаного повідомлення зазначено про відсутність договорів та те, що банківські виписки не завірено (не містять печатки банку).

Разом з цим докази отримання позивачем повідомлень про необхідність надання додаткових пояснень матеріали справи не містять, таких доказів відповідачем-1 до суду не надано.

Варто вказати, що саме лише зазначення у рішенні про ненадання/часткове ненадання документів не є достатньою підставою для відмови в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, оскільки контролюючим органом повинно бути зазначено об`єктивні обставини, які перешкоджають реєстрації податкової накладної з урахуванням відсутності таких документів, при цьому, обов`язково повинна бути надана оцінка тим документам, що фактично подано платником податку.

При цьому суд наголошує, що запитуючи додаткові документи в товариства відповідачем-1 жодним чином не аргументовано неврахування ним раніше поданих документів.

Окрім цього варто зауважити, що спірні рішення Комісії є актом індивідуальної дії.

Правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків лише чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому (яким) він адресований.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття. Крім того, акти, що затверджують критерії ризиковості здійснення операцій мають на меті встановити норми права, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян, а відтак підлягають обов`язковій реєстрації у порядку, визначеному діючим законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.04.2019 у справі № 822/1878/18.

Разом з тим, оскаржувані рішення контролюючого органу не відповідають критеріям чіткості та зрозумілості акту індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що у свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

Головною рисою індивідуальних актів є їхня конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акту нормам чинного законодавства.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 06.03.2018 у справі № 826/4475/16.

Оскільки рішення суб`єкта владних повноважень не містить чіткої підстави його прийняття, це свідчить про його необґрунтованість.

У той же час, суд зауважує, що приймаючи рішення про реєстрацію податкової накладної контролюючий орган не повинен здійснювати повний аналіз господарських операцій позивача на предмет їх реальності, оскільки предметом розгляду у цій справі є виключно стадія правильності та правомірності зупинення та відмови в реєстрації податкових накладних.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву спростовуються наданими позивачем доказами по справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подані позивачем документи для реєстрації спірних податкових накладних підтверджують зазначені у них дані та є достатніми для прийняття рішення про їх реєстрацію в ЄРПН.

Отже оскаржувані рішення не є обґрунтованими та вмотивованими, та не містить переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття, оскільки не встановлює, які саме документи не подані платником податків і що вони мали б підтвердити або спростувати.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що дії відповідача-1 з прийняття спірних рішень, в яких не наведені мотиви його ухвалення та не зазначені підстави неврахування наданих позивачем документів та пояснень, свідчать про порушення відповідачем-1 як принципу належного урядування, так і принципів, закріплених в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи 77 (31) від 28.09.1977, що в свою чергу свідчать про непрозорість та непередбачуваність дій відповідача-1, що перешкоджають можливості платника податків планувати в подальшому свою господарську діяльність.

Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, не навели мотивів прийняття спірних рішень та неврахування наданих позивачем відповідачу-1 документів, а відтак, не довели правомірності своїх рішень.

Таким чином, суд дійшов висновку, що враховуючи наявність у позивача передбачених чинним законодавством України документів, які свідчать про реальне проведення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та приймаючи до уваги те, що такі документи були надані контролюючому органу, відповідач-1 не мав правових підстав для прийняття спірних рішень про відмову у реєстрації спірних податкових накладних.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідача-1 від 14.08.2024 № 11635147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 01.07.2024 позивача; від 14.08.2024 № 11635149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 01.07.2024 позивача; від 14.08.2024 № 11635148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 10.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644152/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 17.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644153/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №38 від 17.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №34 від 18.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644150/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №35 від 19.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644156/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №36 від 23.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644154/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №39 від 22.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644151/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 25.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №37 від 26.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №44 від 26.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644155/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №27 від 31.07.2024 позивача в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі спірні податкові накладні, суд звертає увагу на таке.

Згідно з частиною 4 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7 зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R (80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до пункту 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5 дискреційні повноваження це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто, дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду під час вчинення дій/прийняття рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Згідно з пунктами 19,20 Порядку № 1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій, зокрема, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДПС відповідного рішення).

Внесення відомостей до Реєстру на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, здійснюється з дотриманням вимог цього Порядку. При цьому вимоги абзацу десятого пункту 12 цього Порядку не застосовуються до податкової накладної та/або розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в установленому порядку.

Датою внесення відомостей до Реєстру вважається день, зазначений в рішенні суду, або день набрання законної сили таким рішенням.

Таким чином, у день набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі Державною податковою службою України вчиняються відповідні дії з реєстрації, при цьому датою реєстрації є день набрання законної сили рішенням суду, якщо у судовому рішенні не зазначена інша дата. Отже, суд може зазначити у судовому рішенні конкретну дату, яку контролюючому органу необхідно відобразити в якості дати реєстрації податкової накладної в Реєстрі.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для повного задоволення позовних вимог

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд встановив, що за подання позовної заяви у цій справі позивач сплатив судовий збір у розмірі 39 364,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 01.10.2024 №1440, копія якої наявна у матеріалах справи.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є одна вимога немайнового характеру, а отже, ставка судового збору за подання даного позову становить 39 364,00 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача у розмірі 19 682,00 грн з кожного.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу слід зауважити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексу КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

За частиною 3 статті 132 КАС України до складу витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати, в тому числі і на професійну правничу допомогу.

Відповідно до приписів частин 1-5 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, частина 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Виходячи з положень частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані такі витрати з розглядом справи. Водночас, дії сторони щодо досудового вирішення спору підлягають врахуванню лише у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При цьому, необхідно враховувати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 27.01.2022 у справі № 813/2241/18.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо присудження судових витрат, суд при розподілі судових витрат має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано суду: договір про надання правничої допомоги від 28.08.2024 із додатком №1 від 02.09.2024; платіжну інструкцію; рішення №13/1/7 ради адвокатів Харківської області; акт виконаних робіт від 23.12.2024.

Судом встановлено, що представництво інтересів позивача здійснювалося Адвокатським бюро «Бігдан Олексій» на підставі договору надання правничої допомоги від 28.08.2024.

Пунктом 1.1. Договору передбачено, що позивач (клієнт) доручає, а Бюро приймає на себе зобов`язання надати клієнту за винагороду необхідну правову допомогу з питання оскарження рішення ДПС України від 14.08.2024 № 11635147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 01.07.2024 позивача; від 14.08.2024 № 11635149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 01.07.2024 позивача; від 14.08.2024 № 11635148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 10.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644152/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 17.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644153/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №38 від 17.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №34 від 18.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644150/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №35 від 19.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644156/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №36 від 23.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644154/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №39 від 22.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644151/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 25.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №37 від 26.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №44 від 26.07.2024 позивача; від 16.08.2024 № 11644155/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №27 від 31.07.2024 позивача.

Згідно з пунктом 3.1 Договору, визначення розміру винагороди (гонорару), який сплачується клієнтом на користь бюро, умови, строки, порядок розрахунків, сторони оговорюють в додатку до цього договору, який є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 1.2. Додатку №1 від 02.09.2024 до договору про надання правової допомоги від 28.08.2024, сторони домовилися, що вартість години роботи бюро під час надання послуг складає 1675,00 грн.

Актом виконаних робіт від 23.12.2024 за договором про надання правової допомоги від 28.08.2024, зазначено про виконання бюро наступних послуг:

- збір, правовий аналіз інформації, документів та матеріалів, у справі 16 годин, що складає 26 800,00 грн;

- складання та подання позову, формування додатків до позову 6 годин, що складає 10 050,00 грн;

Складання та подання відповіді на відзив на позов 2 години, що складає 3350,00 грн.

Всього надано послуг у кількості 24 години на суму: 40 200,00 грн.

Позивачем сплачено адвокату кошти у загальній сумі 20 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 12.09.2024 № 1398.

Так, позивач просив суд відшкодувати витрати на правову допомогу у розмірі 40200,00 грн.

Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.08.2022 у справі № 640/14930/20.

Судом враховано зазначене, відтак розмір витрат на правову допомогу є не співмірним.

Таким чином, дійшов висновку щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн по 2500,00 грн з кожного.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка» (вулиця Єнакієвська, будинок 8, місто Харків, Харківська область, 61046, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Пушкінська, 46, місто Харків, 61057, ), Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, місто Київ, 04053, ) про визнання протиправними, скасування рішеньта зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління Державної податкової служби України в Харківської області:

від 14.08.2024 № 11635147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №20 від 01.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 14.08.2024 № 11635149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №21 від 01.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 14.08.2024 № 11635148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 10.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644152/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №30 від 17.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644153/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №38 від 17.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644149/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №34 від 18.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644150/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №35 від 19.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644156/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №36 від 23.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644154/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №39 від 22.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644151/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №40 від 25.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644147/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №37 від 26.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644148/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №44 від 26.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

від 16.08.2024 № 11644155/38773413 про відмову в реєстрації податкової накладної №27 від 31.07.2024 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка».

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 01.07.2024 № 20; від 01.07.2024 № 21; від 10.07.2024 № 6; від 17.07.2024 № 30; від 17.07.2024 № 38; від 18.07.2024 № 34; від 19.07.2024 № 35; від 23.07.2024 № 36; від 22.07.2024 № 39; від 25.07.2024 № 40; від 26.07.2024 № 37; від 26.07.2024 № 44; від 31.07.2024 № 27 Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка», датами їх подання на реєстрацію.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка» витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 682,00 грн (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 00 копійок).

Стягнути з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка» витрати по сплаті судового збору у розмірі 19 682,00 грн (дев`ятнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві гривні 00 копійок).

Заяву адвоката Бігдана Олексія Антоновича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДПС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

Стягнути з Державної податкової служби України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Металсітка» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок).

У задоволені решти вимог заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та підлягає оскарженню у порядку та у строки, визначені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 11.06.2025.

Суддя Ольга НІКОЛАЄВА