Справа № 712/10778/24
Суддя: Оксененко Олег Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,

суддів: Ганечко О.М.,

Кузьменка В.В.,

При секретарі: Долинській Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради, в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову про адміністративне стягнення за № 303 від 28 серпня 2024 року.

Позов обґрунтовано тим, що притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконним, оскільки Черкаська обласна військова адміністрація не органом місцевого самоврядування, тому оскаржувана постанова прийнята не на підставі та не у межах закону.

Крім того, позивач зазначає, що адміністративна справа була розглянута у її відсутність, чим порушено її право на надання доказів на спростування обставин викладених в протоколі.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення № 303 від 28.08.2024 відносно ОСОБА_1 за частиною другою ст. 156 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 13 600 грн. - скасовано, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог - відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена, 28.08.2024 на засідання Адміністративної комісії Виконавчого комітету Черкаської міської ради не з`явилась, за що її було правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 156 КУпАП.

На думку апелянта, з огляду на письмові пояснення ОСОБА_2 , які підтверджують факт продажу касиром магазину «Делікат» ОСОБА_1 пива «Hike» громадянину ОСОБА_2 в заборонений час, а також отримання останнім фіскального чеку, підстави для скасування спірної постанови - відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено про те, що протокол відносно позивача не складався в день нібито продажу, а на наступний день, і не за місцем знаходження магазину, а за місцем мешкання позивача.

Як вказує позивач, на засідання адміністративної комісії ОСОБА_2 не викликалась та не допитувалась, а її письмові пояснення само по собі не можуть бути вагомим доказом, якщо воно не підтверджується іншими доказами, що свідчить про протиправність спірної постанови.

06 червня 2025 року на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про розгляд даної справи без участі Виконавчого комітету Черкаської міської ради.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, а подання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі відповідно до статті 304 КАС України є правом, а не обов`язком учасників справи, колегія суддів у відповідності до частини другої ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.

Апеляційний розгляд справи здійснюється без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у силу вимог частини четвертої ст. 229 КАС України, оскільки сторони у судове засідання не з`явились.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 червня 2024 року представником Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ №998495 від 28.06.2024 року за частиною другою ст.156 КУпАП.

У відповідності до вказаного протоколу 28.06.2024 близько 21 год. 41 хв. за адресою: м. Черкаси, вул. Університетська 25 в магазині «Делікат», ОСОБА_1 здійснила продаж алкоголю, а саме пива «Hike», після 21:00 год., чим порушила наказ №16 Черкаської ОВА від 31.10.2022 про заборону продажу після 21:00 год., чим вчинила правопорушення, передбачене частиною другою ст. 156 КУпАП.

У подальшому, 28 серпня 2024 року на засіданні адміністративної комісії виконавчого комітету Черкаської міської ради відносно позивача винесено постанову №303 від 28.08.2024 року про адміністративне стягнення у розмірі 13 600 грн. за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою ст. 156 КУпАП, згідно якої зазначено, що: « ОСОБА_1 28.06.2024 року близько 21 год. 41 хв. за адресою м. Черкаси, вул. Університетська, 25 в магазині «Делікат» здійснила продаж алкоголю, а саме пива «Hike», після 21:00 год., чим порушила наказ Черкаської обласної військової адміністрації від 31.10.2022 №16 «Про внесення змін до наказу начальника Черкаської обласної військової адміністрації від 02.03.2022 №2 (протокол ВАБ №998495).

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зважаючи на встановлені обставини порушення відповідачем порядку та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, дослідження доказів, спірна постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України, визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» (надалі - Закон №481/95).

Відповідно до статті 1 вказаного Закону, роздрібна торгівля - це діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування; ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.

Згідно з частиною дев`ятою статті 15-3 Закону № 481/95 сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

За правилами частини другої ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби - тягне за собою накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, чинним законодавством встановлено заборону здійснювати продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових у визначений рішенням сільської, селищної та міської ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці час доби. У разі здійснення зазначеної діяльності застосовується відповідна відповідальність.

При цьому, виходячи зі змісту наведених положень законодавства, визначальним для вирішення питання застосування до суб`єкта господарювання фінансових санкцій є саме факт реалізації алкогольних напоїв у заборонений час доби.

Згідно частини дев`ятої ст. 15-3 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні та міські ради в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці можуть встановлювати заборону продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) (крім закладів ресторанного господарства) у визначений рішенням таких органів час доби.

Приписи п. 44-1 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначають, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема, встановлення заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений час доби в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

У зв`язку з веденням на території України військового стану з 24.02.2022, рішенням начальника Черкаської обласної військової адміністрації від 31.10.2022 №16 «Про внесення змін до наказу начальника Черкаської обласної військової адміністрації від 02.03.2022 №2» внесено зміни до наказу начальника Черкаської обласної військової адміністрації від 02.03.2022 №2 «Про встановлення заборони на торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі», шляхом викладення пункту 1 в такій редакції: «Заборонити з 31.10.2022 на території Черкаської області та в м. Черкаси з 21.00 до 10.00 на період дії воєнного стану торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі (за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфекційних засобів)».

Отже, станом на 28 червня 2024 року на території міста Черкаси діяла заборона здійснювати реалізацію, зокрема, алкогольних напоїв з 21 години 01 хвилини до 09 годин 59 хвилин.

Тобто, на час виникнення спірних правовідносин була встановлена заборона на здійснення продажу пива, слабоалкогольних напоїв, вин столових у період з 21.00 год до 01 хвилини до 09 годин 59 хвилин, що не заперечується сторонами.

У той же час, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів (п.1 статті 247 КУпАП).

Відповідно, стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

У даному випадку, для підтвердження порушення позивачем статті 183 КУпАП відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, відповідні докази.

За правилами частини другої ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, який відповідачем в даному випадку не виконано.

Наведена норма передбачає покладення на відповідача, як суб`єкта владних повноважень, тягаря доказування наявності складу адміністративного правопорушення у діях особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, яка у протилежному випадку вважається добросовісною.

Саме по собі описання адміністративного правопорушення у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.08.2019 у справі № 712/12830/16-а та від 26.04.2018 у справі № 338/1/17.

З матеріалів справи вбачається, що в оскаржуваній постанові та протоколі про адміністративне правопорушення вказано, що 28.06.2024 близько 21 год. 41 хв. за адресою: м. Черкаси, вул. Університетська, 25 в магазині «Делікат», ОСОБА_1 здійснила продаж алкоголю, а саме пива «Hike», після 21:00 год.

На підтвердження вказаних обставин представником відповідача до суду першої інстанції додано копію фіскального чека від 28.06.2024.

Разом з цим, досліджуючи даний доказ, судом не встановлено зазначення в ньому найменування товару, продаж якого було здійснено.

До того ж, як вірно відзначено судом першої інстанції, вказана копія чеку неналежної якості, яка не дозволяє ідентифікувати прізвище касира, який здійснював продаж товару та адресу магазину, в якому було здійснено такий продаж.

Оригіналу даного фіскального чеку для дослідження в судовому засіданні представником відповідача суду не надано.

При цьому, у протоколі відсутнє посилання на конкретний фіскальний чек, а відомості про його приєднання до протоколу відсутні.

У той же час, продаж алкогольних напоїв, без належної фіксації даного факту, зокрема за допомогою фіскального чеку не може свідчити про порушення частини другої статті 156 КУпАП.

До того ж, як правильно відзначено судом першої інстанції, згідно наданого до суду першої інстанції відповідачем копії протоколу про адміністративне правопорушення від 28.06.2024 ОСОБА_1 від підписання протоколу відмовилася.

Разом з тим, позивачем надано свою копію протоколу про адміністративне правопорушення, в якому відмітка про відмову від підпису відсутня, натомість в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» міститься пояснення ОСОБА_1 - вину не визнала, вказала, що подія відбувалася за місцем мешкання в будинку.

Отже, протокол, який міститься в матеріалах про адміністративне правопорушення, та протокол, який вручений ОСОБА_1 відрізняються між собою.

Крім того, матеріали справи свідчать, що розгляд справи відбувся у відсутність ОСОБА_1 , що свідчить про порушення статті 268 КУпАП, що позбавило останню можливості надати пояснення та докази на спростування обставин, викладеного у протоколі про адміністративне правопорушення.

Так, положення частини першої статті 277 КУпАП закріплюють, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

Згідно частини першої статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

У відповідності до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №395 ОСОБА_1 було повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення лише 25.08.2024.

Таким чином, оскільки суть адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем, не підтверджується належними та допустимими доказами, що в сукупності є підставою для визнання оскарженої постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за вчинення адміністративного правопорушення неправомірною.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 250, 272, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,

УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Черкаської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 квітня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко