Справа № 320/40243/24
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції - Білоноженко М.А.,
Суддя-доповідач - Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Справа 320/20243/24

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В.,

за участі секретаря Бродацької І.А.,

представника Позивача Демакової Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області

Голяченка Івана Павловича

про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича (далі - Відповідач), в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича від 26 квітня 2024 року про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 779089,16 грн у виконавчому провадженні НОМЕР_1.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначав, що питання розміру основної винагороди приватного виконавця залежить від суми фактичної стягнутої ним суми, а не від суми, зазначеної у виконавчому документі, та стягується після повного виконання рішення.

ОСОБА_1 стверджував, що виконавцем неправильно розраховано розмір основної винагороди шляхом визначенням її суми в еквіваленті доларів США на момент відкриття виконавчого провадження, а не тієї суми яка визначена в рішенні суду. З огляду на наведене, вважає, що приватний виконавець приймаючи оскаржувану постанову, діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством.

2. Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що

сума з якої приватним виконавцем необхідно було обраховувати суму основної винагороди складає 1 568 658 , 37 грн та яка зазначена судом у виконавчому листі.

При цьому, суд зазначив, що приватним виконавцем самостійно виправлено резолютивну частину рішення суду на власний розсуд без належного обґрунтування таких дій.

3. Не погоджуючись з таким судовим рішенням, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги Апелянт стверджує, що спірна постанова приватного виконавця про стягнення основної винагороди приватного виконавця містить фактичний розрахунок основної винагороди.

Апелянт також наполягає на тому, що у разі, коли виконавчий лист передбачає стягнення суми заборгованості в іноземній валюті, то сума, яка підлягає стягненню у гривнях, має визначатися за офіційним курсом Національного банку України на день виконання судового рішення. Відтак, Апелянт стверджує, що ним правомірно встановлено еквівалент боргу в національній валюті саме за курсом НБУ на момент відкриття виконавчого провадження.

При цьому Апелянт посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11.09.2024 у справі №500/5194/16

Також ОСОБА_2 покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині щодо неприйняття відзиву на позовну заяву з огляду на неналежний спосіб його подання.

З цих та інших підстав Апелянт вважає, що оскаржуване ним рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

4. Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.05.2025 було відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду

5. У строк, установленій судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

6. У судовому засіданні представник Позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, наполягала на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Про причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши думку учасників справи, порадившись на масці, колегія суддів вирішила здійснити розгляд справи за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання.

7. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

8. Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню з наступних підстав.

9. Обставини справи, установлені судом першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем постановою від 26 квітня 2024 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 щодо примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду міста Києва №2-11484/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Відкритого АТ КБ «Надра» заборгованості по кредитному договору у розмірі 196 345,66 доларів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить1566838 грн 37 коп, судовий збір у розмірі 1700 грн, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн, а всього підлягає стягненню 1568658 грн 37 коп. 26 квітня 2024 року Приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко Іваном Павловичем в рамках ВП НОМЕР_2 винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 779089,16 грн.

В зазначеній постанові наведено розрахунок основної винагороди за А x 10% = W, де - А- сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі, а - W- сума основної винагороди приватного виконавця.

Гривневий еквівалент суми до стягнення за виконавчим документом за курсом НБУ станом на день прийняття цієї постанови складає: 7789071,60+1820=7790891,60 грн.

Таким чином, розрахунок основної винагороди приватний виконавець здійснив наступним чином: 7790891,60 х 10%=779089,16 грн.

В той же час, у виконавчому листі від 01.12.2010, а саме його частини, що підлягає виконанню, вказано наступне: "Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість по кредитному договору у розмірі 196 345 (сто дев?яносто шість тисяч триста сорок п?ять) доларів 66 центів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 1 566 838 (один мільйон п?ятсот шістдесят шість тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 37 копійок; судовий збір у розмірі 1700 (одну тисячу сімсот) гривень 00 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) гривень 00 копійок, а всього підлягає стягненню 1 568 658 (один мільйон п?ятсот шістдесят вісім тисяч шістсот п?ятдесят вісім) гривень 37 копійок.".

Не погоджуючись із винесеною постановою, Позивач звернувся до суду з цим позовом.

10. Нормативно-правове обґрунтування.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII ( далі - Закон №1404-VIII).

Так, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 5 Закону №1404-VIII передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з частиною першою статті 31 Закону України від 02 червня 2016 року №1403-VIII «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі - Закон №1403-VIII) визначено, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю сплачується винагорода.

Відповідно до частин другої - четвертої статті 31 Закону №1403-VIII винагорода приватного виконавця складається з основної та додаткової.

Основна винагорода приватного виконавця залежно від виконавчих дій, що підлягають вчиненню у виконавчому провадженні, встановлюється, зокрема, у вигляді відсотка суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

Розмір основної винагороди приватного виконавця встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Основна винагорода приватного виконавця, що встановлюється у відсотках, стягується з боржника разом із сумою, що підлягає стягненню за виконавчим документом (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Частина п`ята статті 31 Закону №1403-VIII передбачає, що, якщо суму, передбачену в частині четвертій цієї статті, стягнуто частково, сума основної винагороди приватного виконавця, визначена як відсоток суми стягнення, виплачується пропорційно до фактично стягнутої суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

На виконання статті 31 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2016 року №643 затверджено Порядок виплати винагород державним виконавцям та їх розміри і розмір основної винагороди приватного виконавця (далі - Порядок №643).

Відповідно до пункту 12 Порядку №643 розмір основної винагороди приватного виконавця становить 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна, що підлягає передачі за виконавчим документом.

При цьому, частиною третьою статті 45 Закону №1403-VIII визначено, що основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Відповідно до частини четвертої статті 27 Закону №1403-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Висновки суду апеляційної інстанції.

11. Системний аналіз викладених вище норм дозволяє колегії суддів стверджувати, що за вчинення виконавчих дій приватному виконавцю виплачується винагорода, за умови, що такі заходи призвели до повного або часткового виконання рішення та стягується з боржника в розмірі пропорційному до фактично стягнутої суми.

Приватний виконавець повинен вирішити питання про стягнення основної винагороди і прийняття постанови про стягнення основної винагороди одночасно з відкриттям виконавчого провадження

Водночас саме лише існування постанови про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, не означає безумовного та гарантованого стягнення цієї винагороди та не надає права приватному виконавцю стягувати визначену ним суму без здійснення фактичних дій з виконання судового рішення (пункт 52 постанови Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №420/6845/18).

12. Крім того, колегія суддів відзначає, що Верховний Суд констатував, що для правильної оцінки правомірності постанови про стягнення основної винагороди приватного виконавця, визначеної у виді відсотка, винесеної приватним виконавцем одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження, судам необхідно встановити предмет виконавчого провадження (стягнення сум чи передача майна за виконавчим документом).

Враховуючи, що на момент відкриття виконавчого провадження не завжди можливо визначити розмір фактично стягнутих сум чи остаточну вартість переданого майна за наслідками фактичного виконання приватним виконавцем, суди мають перевіряти механізм розрахунку, застосованого виконавцем при визначенні суми основної винагороди та наведеного ним у постанові про стягнення основної винагороди, винесеної одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження.

13. Переглядаючи рішення суду першої інстанції з урахуванням наведених правових норм та висновків Верховного Суду щодо їх застосування, колегія суддів відзначає, що згідно з виконавчим листом №2-11484/10 з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Надра» стягнуто солідарно заборгованість по кредитному договору у розмірі 196 345 доларів 66 центів США, що згідно офіційного курсу валют НБУ становить 1 566 838 гривень 37 копійок; судовий збір у розмірі 1700 гривень 00 копійок, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень 00 копійок, а всього підлягає стягненню 1 568 658 гривень 37 копійок.

14. При цьому, колегія суддів акцентує увагу на тому, що у статті 533 Цивільного кодексу України визначено загальні положення виконання грошового зобов`язання, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

15. Разом з тим, апеляційний суд також відзначає, що згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 500/5194/16, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що у випадку наявності спору між сторонами та його вирішення судом відповідає дню виконання судового рішення.

16. Так, у спірній постанові Апелянтом зазначено, що гривневий еквівалент суми до стягнення за виконавчим документом за курсом НБУ станом на день прийняття цієї постанови складає: 7789071,60+1820=7790891,60 грн та наведено розрахунок основної винагороди згідно з яким: А x 10% = W, де - А- сума, що підлягає стягненню або вартість майна, що підлягає передачі, а - W- сума основної винагороди приватного виконавця. Розрахунок основної винагороди приватний виконавець здійснив наступним чином: 7790891,60 х 10%=779089,16 грн.

17. З огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про правомірність визначення Апелянтом у спірній постанові основної винагороди, згідно з вимогами Закону №1403-VIII та Закону №1404-VIII, яка становить 10% від суми 196 345 доларів 66 центів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України на момент відкриття виконавцем виконавчого провадження.

Аналогічні правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 26.01.2024 у справі № 580/192/23 (пункт 49).

18. На користь цього висновку свідчить і те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 761/12665/14 вже констатувала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які підлягають стягненню з боржника, вносить двозначність у розуміння суті обов`язку боржника.

При цьому, ВПВС зазначила, що при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення.

19. Підсумовуючи усе вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цілому.

20. Водночас, переглядаючи оскаржуване рішення суду в частині порушення судом норм процесуального права, колегія суддів зазначає наступне.

Так, у апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на правові висновки ВПВС, викладені у постанові від 13.09.2023 у справі №204/2321/22, стверджує, що звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом, який підписаний електронним цифровим підписом, є належним та правомірним способом безпосереднього звернення до суду, що ототожнюється із безпосереднім зверненням до суду через канцелярію або традиційними засобами поштового зв??язку і має кваліфікуватися саме як безпосереднє звернення до суду.

21. Надаючи оцінку таким доводам Апелянта, колегія суддів зазначає, що згідно з частиною сьомою, восьмою статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) документи (у тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі - ЄСІТС), за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням ЄСІТС в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

22. За правилом частини шостої статті 18 КАС України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Згідно з абзацом другим частини восьмої статті 18 КАС України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, подає процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги», якщо інше не визначено цим Кодексом.

Відповідно до абзацу третього частини восьмої статті 18 КАС України особливості використання електронного підпису в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

В той же час, Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі в порядку, визначеному цим Кодексом (абзац перший частини восьмої статті 18 КАС України).

23. Отже процесуальне законодавство передбачає два шляхи подання документів до суду - в паперовій формі або в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС системи.

Підпунктом 15.17 підпункту 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України визначено, що окремі підсистеми (модулі ЄСІТС починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) ЄСІТС. Про початок функціонування ЄСІТС у складі всіх необхідних для її повного функціонування підсистем (модулів) Вища рада правосуддя публікує оголошення у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України.

У газеті «Голос України» від 04 вересня 2021 року №168 (7668) Вища рада правосуддя опублікувала оголошення про початок функціонування трьох підсистеми (модулів) ЄСІТС - «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.

Таким чином, зазначені в оголошенні Вищої ради правосуддя підсистеми (модулі) ЄСІТС почали офіційно функціонувати з 05 жовтня 2021 року.

Відповідно до пунктів 24 - 27 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, підсистема «Електронний суд» (далі - Електронний суд) - це підсистема ЄСІТС, що забезпечує можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, між користувачем цієї підсистеми та Вищою радою правосуддя, а також отримувати інформацію про стан і результати розгляду таких документів чи інші документи.

Інструкція користувача Електронного суду розробляється адміністратором ЄСІТС та розміщується на вебсторінці технічної підтримки користувачів ЄСІТС за вебадресою wiki.court.gov.ua.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо), пов`язані з розглядом справ у суді, можуть подаватися до суду в електронній формі виключно з використанням підсистеми «Електронний суд», якщо інше не визначено процесуальним законодавством чи цим Положенням.

Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС.

До створених в Електронному суді документів користувачі можуть додавати інші файли (зображення, відеофайли тощо). Відповідні додані файли (додатки) підписуються кваліфікованим електронним підписом користувачів разом зі створеними в Електронному суді документами, до яких вони додаються.

Технічні вимоги щодо форм електронних документів та їхніх додатків, обмеження щодо їхнього розміру, формату та інших характеристик встановлюються Інструкцією користувача Електронного суду.

24. При цьому, колегія суддів відзначає, що правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 вересня 2023 року у справі № 204/2321/22 щодо звернення фізичної особи до суду через офіційну електронну адресу суду з процесуальним електронним документом не може бути врахований у межах спірних правовідносин, оскільки не стосуються адвокатів, нотаріусів, приватних виконавців, судових експертів, державних органів та органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання державного та комунального секторів економіки, які реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.

25. Таким чином, альтернативою звернення до суду з процесуальними документами, зокрема з відзивом, оформленими в паперовій формі, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи та подання такого документу через підсистеми «Електронний суд» та «Електронний кабінет».

26. Водночас, на офіційну електронну адресу Київського адміністративного суду надійшов електронний лист з вкладеннями від приватного виконавця Голяченка І.П.

27. При цьому, Відповідачем сформовано та надіслало відзив на адресу суду першої інстанції не за допомогою підсистеми «Електронний суд», а електронною поштою, що свідчить про використання заявником способу звернення до суду із заявою по суті спору, який не передбачений чинним процесуальним законодавством.

28. Необхідно також звернути увагу, що обмеження, пов`язанні з використанням підсистеми «Електронний суд», у тому числі щодо подачі процесуальних документів через Електронний кабінет, є легітимними, пропорційними та не перешкоджають доступу до правосуддя.

29. Відтак, колегія суддів приходить до висновку про недопущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права у цій частині.

30. Аналізуючи всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів також приймає до уваги висновки ЄСПЛ, викладені в рішенні у справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

31. Згідно зі ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неправильне застосування норм матеріального права.

32. Таким чином, апеляційна скарга Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича підлягає задоволенню, рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року - скасуванню, а у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича - задовольнити.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року -скасувати та ухвалити постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 09 червня 2025 року.

Головуючий суддя О.В. Епель

Судді: Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк