Справа № 160/16742/25
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 червня 2025 рокуСправа № 160/16742/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Букіна Л.Є., переглянувши у місті Дніпрі матеріали позовної заяви голови правління Громадської організації «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації» Акулова Владислава Віталійовича до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити пені дії,-

У С Т А Н О В И В:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Громадської організації «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації» ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити пені дії.

Вивчивши зміст адміністративного позову та додані до нього документи, суд приходить до висновку про те, що цей адміністративний позов підлягає поверненню позивачеві, виходячи з наступного.

Згідно із ч.2 ст. 160 КАС України позовна заява подається в письмовій формі позивачем або особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частинами 1 та 3 ст. 43 КАС України передбачено, що здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами).

Здатність особисто здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки, у тому числі доручати ведення справи представникові (адміністративна процесуальна дієздатність), належить органам державної влади, іншим державним органам, органам влади Автономної Республіки Крим, органам місцевого самоврядування, їх посадовим і службовим особам, підприємствам, установам, організаціям (юридичним особам).

Відповідно до ст. 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, крім випадку, встановленого частиною дев`ятою статті 266 цього Кодексу.

Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

У рішенні від 14.12.2011 № 19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що положення частини другої статті 55 Конституції України необхідно розуміти так, що конституційне право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб гарантовано кожному; реалізація цього права забезпечується у відповідному виді судочинства і в порядку, визначеному процесуальним законом.

Таким чином, конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур), в тому числі вимог стосовно оформлення позовних заяв та інших документів, що подаються до суду. Водночас норми процесуального закону зобов`язують представника особи підтвердити суду наявність права вчиняти від імені такої особи певні процесуальні дії, зокрема, подавати позов.

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13 березня 2018 року у справі № 914/2772/16; від 21 березня 2018 року у справі № 914/2771/16).

Обов`язок суду перевірити належність повноважень представника на вчинення конкретної процесуальної дії зумовлений головним чином тим, що такий представник виступає самостійно від імені довірителя і виконує процесуальні дії виключно в інтересах довірителя, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для нього права та обов`язки.

Частинами 1 та 2 ст. 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 59 КАС України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами:

1) довіреністю фізичної або юридичної особи;

2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

У свою чергу ч. 4 ст. 59 КАС України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Частиною 6 ст. 59 КАС України передбачено, що оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Згідно ч. 8 ст. 59 КАС України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідності заяви, скарги, клопотання.

Частинами 1 та 2 ст. 60 КАС України передбачено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Як вбачається з позовних матеріалів, позовну заяву від імені Громадської організації «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації» подано та підписано Акуловим Владиславом Віталійовичем як головою правління громадської організації, а не як представником громадської організації.

Однак, з долучених до матеріалів позовної заяви документів не вбачається можливим встановлення, що підписант позовної заяви є головою правління громадської організації Громадської організації «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації», а також повноважень голови правління цієї громадської організації.

З наданих суду документів не вбачається можливим і встановлення особи, яка є головою (керівником) Громадської організації «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації», уповноваженою на прийняття рішень від імені цієї громадської організації.

Так, у відповідності до вимог ч.2, 3 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» (далі - Закон) громадське об`єднання за організаційно-правовою формою утворюється як громадська організація або громадська спілка. Громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Згідно з ч. 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» громадське об`єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу.

Частинами 1, 2 ст. 9 Закону передбачено, що утворення громадського об`єднання здійснюється на установчих зборах його засновників та оформлюється протоколом. Протокол установчих зборів громадського об`єднання має містити відомості, зокрема: рішення про утворення громадського об`єднання із зазначенням мети (цілей) його діяльності (пункт 3); рішення про затвердження статуту громадського об`єднання (пункт 5); рішення про утворення (обрання) керівника, органів управління громадського об`єднання відповідно до затвердженого статуту (пункт 6); рішення про визначення особи (осіб), яка має право представляти громадське об`єднання у правовідносинах з державою та іншими особами і вчиняти дії від імені громадського об`єднання без додаткового уповноваження (далі - особа, уповноважена представляти громадське об`єднання), - для громадського об`єднання, яке має намір здійснювати діяльність без статусу юридичної особи, якщо утворення (обрання) органів управління не передбачено рішенням про утворення такого об`єднання (пункт 7).

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону, статут громадського об`єднання має містити відомості, зокрема, про: 1) найменування громадського об`єднання та за наявності - скорочене найменування; 2) мету (цілі) та напрями його діяльності; 3) порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обов`язки його членів (учасників); 4) повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління (далі - керівні органи) громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень, 9) порядок створення, діяльності та припинення діяльності відокремлених підрозділів громадського об`єднання, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання, та її заміни (для громадських об`єднань, що не мають статусу юридичної особи).

Особливості правового статусу громадських організацій, що звертаються до суду в інтересах своїх членів, аналізувалися Верховним Судом у справах №815/219/17, №640/21611/19.

У постанові від 14 березня 2018 року у справі №815/219/17 Верховний Суд дійшов висновку про те, що громадські організації є організаційно-правовою формою діяльності людей, які об`єднуються для спільного здійснення та захисту своїх прав, свобод та інтересів, які відображаються у статуті громадської організації у вигляді мети та напрямів її діяльності. Таким чином, діяльність громадських організацій не можна розглядати абстрактно, без зв`язку з її метою та правами людей (її членів), що об`єдналися. Створюючи громадську організацію або вступаючи до неї, її члени об`єднуються на визначених статутом умовах для спільної реалізації своїх прав.

У постанові від 31 березня 2021 року у справі №640/21611/19 Верховний Суд зазначав про те, що вирішуючи питання щодо права громадських організацій на звернення до суду в інтересах інших осіб, суди повинні з`ясувати: статус громадської організації та її засновників, їх безпосередню заінтересованість у вирішенні питання, що є предметом позову; мету громадської організації та її безпосередній зв`язок з предметом позову; інтереси яких саме осіб є предметом судового захисту; чи зверталися ці особи за захистом своїх прав до громадської організації; добросовісність дій громадської організації, що звертається до суду.

Також у цій постанові Суд звернув увагу, що позови в інтересах неконкретизованих осіб (в інтересах суспільства, народу) можуть розглядатися як виняток у випадках, прямо передбачених законодавством.

В ухвалах Верховного Суду від 01 листопада 2021 року у справі №9901/446/21 (адміністративне провадження № П/9901/446/21) та від 27 жовтня 2023 року у справі №990/274/23 (адміністративне провадження №П/9901/274/23) також застосовані викладені висновки Верховного Суду під час вирішення питання звернення громадської організації за захистом порушених прав.

Проте, суд звертає увагу, що до позовної заяви не додано передбаченого вимогами статті 11 Закону України «Про громадські об`єднання» статуту, в якому зафіксовані порядок створення, діяльності та припинення діяльності громадського об`єднання, а також порядок визначення особи, уповноваженої представляти громадське об`єднання.

За таких обставин, довіреність від 01.01.2023 вих. №ДВР/004/23 за підписом уповноваженого представника ГО ОПГ «Багнет Нації» Сергія Філіпенка не може належним чином підтвердити повноваження особи, що підписала позовну заяву.

Додані до позовної заяви Свідоцтво про державну реєстрацію друкованого засобу масової інформації «Багнет Нації» (серія ДП №2303-1041Р), лист Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 30.03.2021 №05.4-64/1264 про реєстрацію газети «Багнет Нації» (свідоцтво серії ДП №2303-1041Р) та рішення Національної ради України з питань телебачення і радіомовлення від 09.05.2024 №1623 (протокол №15) суд не приймає як такі, що підтверджують повноваження особи, що підписала позовну заяву, оскільки стосуються засобу масової інформації, а не Громадської організації «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації».

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для прийняття до розгляду вказаної позовної заяви, оскільки її підписано особою, право якої на вчинення таких дій не підтверджено у встановленому законом порядку.

Крім того, суд повідомляє, що відповідно до вимог статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 169 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Громадської організації «Об`єднана правозахисна група «Багнет Нації» ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити пені дії повернути заявникові.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати позивачеві, разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами.

Роз`яснити позивачеві, що згідно частини 8 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Л.Є. Букіна