Справа № 380/6281/25
Суддя: Андрусів Уляна Богданівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 рокусправа № 380/6281/25

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Андрусів У. Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), у якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 в редакції від 20.07.2024 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 , починаючи з 01.11.2024 перерахунок та виплату пенсії за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, п. 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VІІІ на підставі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.06.2024 №174 станом на червень 2024 року та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.06.2024 №713 за травень 2024 року, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та з 23.05.2017 отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Стверджує, що з 12.06.2024 переведено на пенсію згідно з нормами ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу». Розмір пенсії з надбавками становив 13192,49 грн та обчислений з урахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.06.2024 №174 станом на червень 2024 року та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби від 11.06.2024 №173 за травень 2024 року, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області. Констатує, що у жовтні 2024 року отримала лист від ГУ ПФУ у Львівській області, у якому повідомлено про необхідність подання довідок про складові заробітної плати відповідно до порядку №622. Наголошує, що незважаючи на те, що не зверталася щодо отримання цих довідок, відповідач без її згоди, керуючись приписами постанови №823, з 01.11.2024 перевів на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснив перерахунок, унаслідок чого розмір пенсійної виплати істотно зменшився та становить 8878,33 грн. На переконання позивачки, норми постанови №823, яка набрала чинності 20.07.2024, не поширюють дію на правовідносини, які виникли раніше (12.06.2024), а тому не підлягають застосуванню. Вважаючи дії відповідача щодо переведення на інший вид пенсії та зменшення її розміру протиправними та такими, що порушують її право на належне пенсійне забезпечення, позивачка звернулася до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 07.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

18.04.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву із викладом заперечень щодо наведених позивачкою обставин і правових підстав позову. Свою позицію мотивує тим, що з 23.05.2017 позивачці призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 12.06.2024 на підставі її заяви переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», розмір якої становив 13192,49 грн. На виконання вимог постанови №823, якою внесено зміни до порядку №622, ОСОБА_1 з 01.11.2024 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, унаслідок чого розмір пенсійної виплати становить 8878,33 грн. Констатує, що у спірних правовідносинах ГУ ПФУ у Львівській області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Частиною 5 ст. 262 КАС України унормовано, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки відсутнє клопотання будь-якої зі сторін про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на які сторони покликаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області.

ОСОБА_1 з 12.06.2024 переведено на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу», розмір пенсії становить 13192,49 грн, що визнається сторонами.

Обчислення пенсії проведено на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.06.2024 №174 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.06.2024 №173, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області.

Листом від 11.10.2024 №1300-5205-8/171841 ГУ ПФУ у Львівській області повідомило про необхідність надання довідок про складові заробітної плати державного службовця, який до 01.01.2024 працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про інші складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця відповідно до порядку №622.

З 01.11.2024 ГУ ПФУ у Львівській області перевело позивачку на пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», унаслідок чого розмір пенсійної виплати становить 8878,33 грн, що підтверджується рішенням від 22.10.2024 №31 про перерахунок пенсії.

Вважаючи дії відповідача щодо переведення на пенсію за віком, передбачену Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та проведення перерахунку пенсії протиправними, позивачка пред`явила цей позов до суду.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із прийняттям рішення про переведення з одного виду пенсії на інший та зменшенням розміру пенсійної виплати.

Надаючи правову оцінку цим правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд застосовує такі норми чинного законодавства та робить висновки по суті спору.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Аналіз цієї норми дає змогу виснувати, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Вчинення ж державним органом чи його посадовою особою дій у межах компетенції, але непередбаченим способом, у непередбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01.05.2016 регулювалися Законом України від 19.12.1993 №3723-VIII «Про державну службу» (далі - Закон №3723-VIII).

01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 №889-VІІІ «Про державну службу» (далі - Закон №889-VІІІ).

Згідно з пп. 1 п. 2 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ, визнано таким, що втратив чинність Закон №3723-VIII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

За приписами п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XI унормовано, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стаж державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Тобто, за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Такий правовий висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 в справі №822/524/18.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом №889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, та мають передбачені вік та страховий стаж.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постановах від 15.12.2020 в справі №560/2398/19, від 22.05.2024 у справі №500/1404/23.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів вбачається, що позивачкою дотримано всіх умов, необхідних для реалізації права на переведення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, п. 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII, а саме: позивачка досягла 65-річного віку, має понад 45 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 20 років. Ці обставини підтверджуються, зокрема, довідкою від 13.05.2024 №АІ-164, від 11.06.2024 №23/59-24, відомостями трудової книжки від 25.11.1977 серії НОМЕР_1 з урахуванням яких позивачку на підставі її заяви з 12.06.2024 переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VІІІ.

Стосовно здійсненого відповідачем переведення позивачки на інший вид пенсії, суд звертає увагу на таке.

Статтею 90 Закону №889-VІІІ унормовано, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

За правилами ч. 3 ст. 45 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналіз наведених нормативних приписів дозволяє виснувати, що переведення з одного виду пенсії на інший допускається за умови звернення особи з відповідною заявою. Підставою для такого переведення є документи, наявні в матеріалах пенсійної справи, або документи, отримані органами Пенсійного фонду.

Суд установив, що позивачка 12.06.2024 звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII. На підставі цієї заяви та доданих до неї документів ГУ ПФУ у Львівській області позивачці з 12.06.2024 призначено пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу».

Рішенням від 22.10.2024 №31 відповідач перевів позивачку на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV.

Таке переведення здійснено відповідачем в односторонньому порядку, за відсутності згоди позивачки. Факт вираження нею волевиявлення у формі звернення до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою про переведення на інший вид пенсії матеріалами справи не підтверджений.

В матеріалах справи також відсутні додаткові документи, отримані ГУ ПФУ у Львівській області, які могли б бути підставою для здійснення переведення з одного виду пенсії на інший.

Водночас, зі змісту відзиву вбачається, що підставою для переведення позивачки на пенсію відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слугувала прийняття постанови №823, якою внесено зміни до порядку №622.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для переведення позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, тому рішення від 22.10.2024 №31 в цій частині є неправомірним.

Оцінюючи проведений відповідачем перерахунок пенсії з урахуванням положень постанови №823, якою внесено зміни до порядку №622, суд враховує таке.

Статтею 37 Закону 3723-VIII регламентовано, що визначення заробітної плати для обчислення пенсій державним службовцям здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб» затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі - порядок №622).

За змістом п. 4 порядку №622 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. При цьому:

- посадовий оклад, надбавки за ранг та вислугу років враховуються в розмірах, установлених на день звернення за призначенням пенсії за останньою займаною посадою державної служби (або прирівняною до неї у разі відсутності у державному органі відповідних посад державної служби);

- розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за будь-які 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв починаючи з 1 травня 2016 року. Середньомісячна сума зазначених виплат за 60 календарних місяців визначається шляхом ділення загальної суми цих виплат на 60. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні;

- у разі коли в осіб, зазначених в пункті 2 цього Порядку, станом на дату звернення немає 60 календарних місяців роботи на посаді державної служби підряд перед зверненням за пенсією починаючи з 1 травня 2016 р., середньомісячна сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається шляхом ділення загальної суми таких виплат за наявні місяці роботи починаючи з 1 травня 2016 р. на кількість таких місяців. За бажанням особи неповні місяці роботи на посаді державної служби враховуються як повні. При цьому для державних службовців, які звернулися за призначенням пенсії у травні 2016 р., а також для осіб, які не працювали починаючи з 1 травня 2016 р. на посадах державної служби, сума виплат (крім посадових окладів, надбавок за ранг та вислугу років) визначається з розрахунку таких виплат за травень 2016 р. як за повний місяць;

- матеріальна допомога та виплати, які нараховуються за період, що перевищує календарний місяць, враховуються в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді.

За бажанням осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і які на момент виходу на пенсію не перебувають на державній службі, розмір зазначених в абзацах третьому - п`ятому цього пункту виплат визначається в середніх розмірах відносно визначених законодавством таких виплат за місяць, що передує місяцю звернення за призначенням пенсії, але не раніше травня 2016 року, за відповідною (прирівняною) посадою (посадами) за останнім місцем роботи на державній службі.

20.07.2024 набрала чинність постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823 (далі постанова №823), якою внесені зміни до порядку № 622.

За змістом п. 3 постанови №823 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування (з 20.07.2024) та застосовується з 01.01.2024.

Пунктами 5, 6 порядку №622 зі змінами передбачено, що довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

У разі ліквідації державного органу довідки видаються органом, який є правонаступником, а в разі його відсутності - у порядку, встановленому Мінсоцполітики за погодженням із НАДС.

У разі перейменування посад, зокрема відсутності відповідних посад державної служби у штатних розписах на дату звернення особи за призначенням пенсії державного службовця, прирівняння (встановлення відповідності) посад державної служби після 1 січня 2024 р. здійснюється на основі визначеного державним органом класифікаційного коду, зазначеного в штатному розписі на дату звільнення особи.

За посадами державної служби, які не визначені класифікаційним кодом на дату звільнення особи, прирівняння (встановлення відповідності) посади працюючих державних службовців не здійснюється. Довідки видаються державним органом відповідно до умов, що діяли до 1 січня 2024 р. з урахуванням пункту 4 цього Порядку.

Вимоги до форми довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, були встановлені постановою правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям» (далі - постанова №1-3, яка була чинна на момент призначення пенсії позивачці відповідно до Закону№889-VІІІ).

Цією постановою затверджено форми таких довідок:

- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Суд установив, що на підставі заяви від 12.06.2024 ГУ ПФУ у Львівській області від позивачку з 12.06.2024 переведено на пенсію за віком згідно з Законом України «Про державну службу». Розмір пенсії становить 13192,49 грн, що не заперечується відповідачем.

Обчислення пенсії здійснено на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.06.2024 №174 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.06.2024 №173, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області.

Ці довідки не скасовані та не відкликані, інформація, що наявна в них, не визнана недостовірною, відсутня. Відповідач взяв до уваги зазначені довідки без зауважень та здійснив на їх підставі розрахунок пенсії позивачці.

У подальшому, відповідач, здійснивши в односторонньому порядку переведення позивачки на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-ІV, провів її перерахунок, у зв`язку з прийняттям постанови №823, унаслідок чого розмір пенсійної виплати з 01.11.2024 становить 8878,33 грн, що підтверджується рішенням від 22.10.2024 №31.

Суд критично оцінює твердження відповідача, що пенсійна виплата позивачки підлягає перегляду відповідно до положень постанови №823, оскільки ця постанова набрала чинності 20.07.2024, в той час як позивачці призначено пенсію державного службовця в червні 2024 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Тобто вони поширюють свою дію тільки на ті правовідносини, які виникли після набрання нормативно-правовими актами чинності.

За змістом ч. 3 ст. 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

У рішенні від 05.04.2001 №3-рп/2001 Конституційний Суд України зазначив, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В абз. 6 п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційний Суд України від 11.10.2015 №8-рп/2005 констатував, що звуження обсягу прав і свобод - це зменшення кола суб`єктів, розміру території, часу, розміру або кількості благ чи будь-яких інших кількісно вимірювальних показників використання прав і свобод, тобто їх кількісної характеристики.

Верховний Суд у постанові від 08.04.2024 в справі №580/6509/23 сформував правовий висновок, згідно з яким зміна порядку розрахунку пенсії, як періодичної виплати фізичній особі, шляхом прийняття відповідного закону, який відповідає критерію якості закону та легітимній меті, за загальним правилом, не суперечить положенням статті 22 (щодо недопущення при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод) та статті 58 (щодо відсутності у законів та інших нормативно-правових актів зворотної дії в часі) Конституції України, за умови, що такі зміни не передбачають зменшення розміру пенсії, яку особа отримує на момент прийняття таких законодавчих змін.

Відтак, порядок №622 зі змінами, внесеними постановою №823, не підлягає застосуванню до правовідносин щодо призначення і перерахунку пенсій державних службовців, які були призначені до набрання чинності постановою № 823, тобто до 19.07.2024 включно.

Після проведеного відповідачем перерахунку у зв`язку із прийняттям постанови №823 розмір пенсії позивачки з 01.11.2024 зменшився з 13192,49 грн до 8878,33 грн.

Суд звертає увагу на те, що пенсія за віком відповідно до Закону №889-VIII позивачці призначена з 12.06.2024, тобто до внесення змін до порядку №622, а тому реалізація права особи мала здійснюватися за нормами, чинними на момент вираження нею волевиявлення у формі конкретних дій (звернення до суб`єкта владних повноважень), а розпочатий процес реалізації права, за загальним правилом, повинен бути завершений за чинним на момент початку такого процесу законом.

Позивачка 12.06.2024 звернулася із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону №889-VIII, що відповідачем визнається. З іншою заявою про переведення на інший вид пенсії позивачка до відповідача не зверталася. Натомість, відповідач самостійно здійснив переведення на пенсію відповідно до Закону №1058-IV за відсутності на те будь-яких правових підстав.

Ураховуючи положення ст. 58 Конституції України, постанова №823 може стосуватися лише призначення пенсій, а не перерахунку раніше призначених пенсій.

Крім того, постановою №823 пенсійним органам не надано повноважень на здійснення перерахунку раніше призначених пенсій у зв`язку з поширенням її дії з 01.01.2024.

Також, за правилами п. 5 порядку №622 (у редакції постанови №823) довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII «Про державну службу» та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця.

Наведена норма чітко визначає, що довідки згідно з додатками 1-6 до порядку №622 (в редакції постанови №823) видаються виключно для призначення пенсії і не можуть бути підставою для перерахунку вже призначених пенсій державних службовців.

Таким чином, здійснюючи перерахунок пенсії позивачці з 01.11.2024, з урахуванням положень постанови №823, ГУ ПФУ у Львівській області діяло неправомірно.

Обираючи спосіб захисту порушеного права позивачки, суд ураховує таке.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто спосіб відновлення порушеного права позивачки має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Тобто, суд вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи.

За правилами ч. 2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом позовних вимог позивачка просить визнати протиправними дії відповідача щодо перерахунку на підставі Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 в редакції від 20.07.2024 із змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823.

У контексті правовідносин, які склалися між сторонами спору, відповідач, як суб`єкт владних повноважень здійснив переведення з одного виду пенсії на інший на підставі рішення від 22.10.2024 №31, а тому настання для позивачки негативних наслідків пов`язано саме з прийняттям ГУ ПФУ у Львівській області спірного акту індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Оцінюючи рішення відповідача про перерахунок пенсії суд дійшов висновку, що воно не відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України, та порушує право позивачки на отримання пенсії у належному розмірі. Тому рішення ГУ ПФУ у Львівській області від 22.10.2024 №31 суд визнає протиправними та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною 3 ст. 245 КАС України унормовано, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

З урахуванням встановлених обставин справи та проведеного аналізу законодавчих положень, з метою ефективного захисту порушених прав позивачки необхідно зобов`язати ГУ ПФУ у Львівській області перевести позивачку на пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону №3723-ХІІ, п. 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VII, порядку №622 в редакції від 01.01.2020, та відновити її виплату, починаючи з 01.11.2024, на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.06.2024 №174 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.06.2024 №173, виданих Головним управління Держгеокадастру у Львівській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії. Відповідач жодними належними та допустимими доказами не довів правомірність поведінки щодо переведення на інший вид пенсії та зменшення її розміру.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Перевіривши обґрунтованість доводів позивачки, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю, водночас обравши ефективний спосіб захисту порушених прав позивачки, незалежно від формулювання позовних вимог, яке зазначене у позовній заяві.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується таким.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України унормовано, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду з цим позовом позивачка сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Отже, понесені позивачкою документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211,20 грн підлягають стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області.

Керуючись ст. 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд

у х в а л и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 22.10.2024 №31 про перерахунок пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу», п. 10, 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 10.12.2015 №889-VII «Про державну службу», Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 №622 в редакції від 01.01.2020, та відновити її виплату, починаючи з 01.11.2024, на підставі довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 11.06.2024 №174 та про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби від 11.06.2024 №173, виданих Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивачка ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016; ).

СуддяАндрусів Уляна Богданівна