Справа № 380/1131/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

(з питань ухвалення додаткового рішення у справі)

10 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/1131/24 пров. № А/857/20990/24
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Кота Романа Ігоровича на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі № 380/1131/24 за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Кота Романа Ігоровича Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Кота Романа Ігоровича Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, код 73, прийняте 01.01.2024 державним реєстратором Кіт Романом Ігоровичем.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року позов задоволено повністю.

Державний реєстратор Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Кіт Роман Ігорович не погоджуючись з даним судовим рішенням, оскаржив його подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2025 року апеляційну скаргу Державного реєстратора Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради Кота Романа Ігоровича залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 липня 2024 року у справі № 380/1131/24 - без змін.

Представником позивача подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі №380/1131/24, якою просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 4500,00 грн. щодо оплати вартості професійної правничої допомоги під час апеляційного провадження, що підлягає сплаті позивачем.

Відповідач у запереченні щодо заяви про ухвалення додаткового судового рішення просить в задоволенні такої заяви відмовити.

Розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до ч. 3 ст.252 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, заяву, заперечення на заяву, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу з огляду на таке.

Частина 1 ст. 132 КАС України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється в порядку, передбаченому статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктами 4, 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору; інші види правової допомоги - це види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.

Зокрема, згідно ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 5 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Як зазначалось вище, заявник просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 4500 грн.

Як слідує з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених при розгляді справи в суді апеляційної інстанції позивачем до відзиву на апеляційну скаргу надано копії наступних документів, ордер ВС №1283643 від 26.11.2024, договір про надання правової допомоги №08/01/24 від 08.01.2024, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №1742 від15.09.2010, акт наданих послуг від 25.11.2024 до договору про надання правової допомоги №08/01/24 від 08.01.2024.

Відповідно до п.2 Акту наданих послуг від 25.11.2024 до договору про надання правової допомоги №08/01/24 від 08.01.2024 послуги відповідно до наведеного переліку прийняті клієнтом та підлягають оплаті протягом 30 календарних днів з дати складання цього Акту.

Разом з тим позивач не надав суду доказів оплати адвокату суми зазначеної в акті про надання послуг, згідно п.2 Акту, відтак в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у даній справі слід відмовити.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252, 321, 325, 328 КАС, Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №380/1131/24 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга