Справа № 400/3549/24
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3549/24

Головуючий в 1 інстанції: Малих О.В. Дата і місце ухвалення: 28.04.2025р., м. Миколаїв
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, ГУ ПФУ в Миколаївській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області №31 від 11.03.2024р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за її призначенням, а саме з 04.03.2024р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 04.03.2024р. він звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком на підставі ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідну заяву за принципом екстериторіальності розгляду заяв передано на розгляд до ГУ ПФУ в Одеській області, рішенням якого №31 від 11.03.2024р. ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком з підстав відсутності у нього необхідного страхового стажу (31 рік). Таке рішення позивач вважає незаконним та зазначав, що до його страхового стажу територіальним органом ПФУ протиправно не зараховано: період навчання з 08.11.1981р. по 09.12.1981р. на курсах водіїв транспортних засобів, де йому присвоєно кваліфікацію водія категорії «С»; період роботи 21.02.1995р. по 15.12.1998р., відомості про який містяться в трудовій книжці та додатково підтверджено архівними довідками, що відповідає Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993р. №637; період роботи з 10.07.1995р. по 31.12.2003р., сплата страхових внесків за який підтверджується наданою позивачем довідкою №2863/6/14-29-52-01 від 12.02.2024р. Позивач стверджував, що ГУ ПФУ в Одеській області не виконало покладеного на нього обов`язку щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Одеській області №31 від 11.03.2024р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Миколаївській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з моменту звернення за її призначенням, а саме з 04.03.2024р., з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Одеській області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1211,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та не повне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення від 28.04.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що до страхового стажу позивача територіальним органом ПФУ правомірно не зараховано період роботи з 21.02.1995р. по 15.12.1998р. згідно з трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.01.1986р., оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою, чим не дотримано вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58. Що ж до зарахування до страхового стажу періоду навчання з 08.11.1981р. по 09.12.1981р. на курсах водіїв транспортних засобів, то апелянт зазначає про відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації, що є обов`язковою умовою для зарахування до трудового стажу часу навчання здобувача освіти відповідно до Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту».

Також, апелянт посилається на те, що до страхового стажу ОСОБА_1 правомірно не зараховано період ведення підприємницької діяльності з 10.07.1995р. по 31.12.2003р. згідно з довідкою №2863/6/14-29-52-01 від 12.02.2024р., оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків.

На підставі викладеного, апелянт вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Одеській області №31 від 11.03.2024р. про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що при досягненні 60-річного віку 04.03.2024р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Миколаївській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

До вказаної заяви ОСОБА_1 , серед іншого, додав: копію трудової книжки НОМЕР_1 від 20.01.1986р.; архівні довідки трудового архіву Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 05.02.2024р. №127/03-03 та №129/03-03; архівні довідки архівного відділу №1 Вознесенської РДА Миколаївської області від 09.02.2024р. №60/05-04 та №53/05-03; довідку ГУ ДПС у Миколаївській області №2863/6/14-29-52-01 від 12.02.2024р.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Одеській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №31 від 11.03.2024р. відмовлено в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком у зв`язку з відсутністю у нього необхідного страхового стажу, визначеного Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (31 рік).

Зокрема, у вказаному рішенні зазначено, що страховий стаж особи становить 21 рік 08 місяців. До страхового стажу не зараховано:

- період навчання на курсах водіїв транспортних засобів з 08.11.1981р. по 09.12.1981р. згідно свідоцтва №027881 від 11.12.1981р., оскільки відсутні відомості про присвоєння кваліфікації;

- з 21.02.1995р. по 15.12.1998р. згідно із трудовою книжкою НОМЕР_1 від 20.01.1986р., оскільки запис про звільнення не засвідчено печаткою;

- період діяльності як фізичної особи-підприємця з 10.07.1995р. по 31.12.2003р. згідно із довідкою від 12.02.2024р. №2863/6/14-29-52-01, оскільки відсутні відомості про сплату страхових внесків.

Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 22.02.2029р.

Не погоджуючись з правомірністю зазначеного рішення ГУ ПФУ в Одеській області ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що позивач не має нести тягар відповідальності чи зазнавати негативних наслідків через порушення порядку/інструкції заповнення трудової книжки, а тому не засвідчені належним чином записи трудової книжки не можуть бути самостійною підставою для не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його роботи з 21.02.1995р. по 15.12.1998р. Щодо періоду навчання позивача на курсах водіїв, то суд зазначив, що отримання кваліфікації водія категорії «С» підтверджується свідоцтвом № НОМЕР_2 від 14.12.1981р., у зв`язку з чим необґрунтованими є висновки органу ПФУ про відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації. Також, суд визнав необґрунтованим не зарахування до страхового стажу позивача періоду здійснення ним підприємницької діяльності з 10.07.1995р. по 31.12.2003р., зазначивши, що у разі виявлення будь-яких сумнівів щодо сплати страхових внесків за цей період територіальний орган ПФУ має право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у належному зарахуванні стажу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV, який набрав чинності з 01.01.2004р. (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою статті 26 Закону №1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (ч.1 ст.24 Закону №1058-IV)

Згідно ч.2, ч.4 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми Закону №1788-ХІІ Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993р. №637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Пунктами 1 та 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку №637).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що законодавством України встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Згідно наявної в матеріалах справи трудової книжки НОМЕР_1 від 20.01.1986р. у період з 21.02.1995р. по 15.12.1998р. ОСОБА_1 працював за трудовим договором в колгоспі ім.Шевченка, який перейменовано в КСП ім.Шевченка.

Відмовляючи в зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу позивача ГУ ПФУ в Одеській області у рішенні №31 від 11.03.2024р. зазначило, що запис про звільнення в трудовій книжці не засвідчено печаткою.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань ГУ ПФУ в Одеській області.

Так, у постанові від 21.02.2018р. у справі №687/975/17 Верховний Суд сформулював правову позицію, згідно якої на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації і вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Верховний Суд у постанові від 24 травня 2018 року у справі №490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до п.4 постанови Кабінету Міністрів України «Про трудові книжки працівників» №301 від 27.04.1993р. відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання.

За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки не може мати негативні наслідки для особи, щодо якої внесені такі відомості.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо вказаних в ній періодів роботи відповідачами суду не надано.

Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

Підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Більше того, відповідний стаж роботи в КСП ім.Шевченка позивач підтвердив архівними довідками трудового архіву Веселинівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області від 05.02.2024р. №127/03-03 та №129/03-03, які не враховано територіальним органом ПФУ при розгляді заяви про призначення пенсії.

Згідно п.п. «д» ч.3 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Статтею 38 Закону України «Про професійну (професійно-технічну) освіту» передбачено, що час навчання у закладі професійної (професійно-технічної) освіти зараховується до трудового стажу здобувача освіти, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Відповідно до п.8 Порядку №637 час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Відмовляючи в зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду його навчання на курсах водіїв транспортних засобів з 08.11.1981р. по 09.12.1981р. ГУ ПФУ в Одеській області у рішенні від №31 від 11.03.2024р. зазначило про відсутність відомостей про присвоєння кваліфікації.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість таких посилань Головного управління, оскільки згідно свідоцтва №027881 від 14.12.1981р. позивач у період з 08.11.1981р. по 09.12.1981р. навчався на курсах підготовки водія транспортних засобів категорії «С», здав випускні екзамени та отримав посвідчення водія, що свідчить про отримання кваліфікації водія категорії «С».

Доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.

Згідно довідки ГУ ДПС в Миколаївській області від 12.02.2024р. №2863/в/14-29-58-1 ФОП ОСОБА_1 знаходився на обліку у Веселинівській ДПІ як фізична особа-підприємець з 10.07.1995р. по 19.01.2015р., зокрема:

з 10.07.1995р. по 31.12.1999р. ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування,

з 01.01.2000р. по 31.12.2005р. - на спрощеній системі оподаткування,

з 01.01.2006р. по 31.12.2006р. на загальній системі оподаткування,

з 01.01.2007р. по 31.12.2009р. - на спрощеній системі оподаткування,

з 01.01.2010р. по 19.01.2015р. на загальній системі оподаткування.

Під час вирішення питання про призначення позивачу пенсії за віком, пенсійним органом враховано періоди його підприємницької діяльності, за які підтверджена сплата страхових внесків.

Рішенням ГУ ПФУ в Одеській області №31 від 11.03.2024р. не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоду зайняття ним підприємницькою діяльністю з 10.07.1995р. по 31.12.2003р., з посиланням на відсутність відомостей про сплату страхових внесків.

Частинами 1, 2 статті 21 Закону №1058-ІV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державною демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Пунктом 1 частини 2 статті 22 Закону №1058-ІVвизначено, що відомості, які містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

Аналіз вказаних вище нормативно-правових норм дає підстави для висновку, що сам по собі статус підприємця та перебування на відповідній системі оподаткування не означає фактичне провадження підприємницької діяльності особою та автоматичну сплату страхових внесків.

До стажу зараховується лише той період (строк), за який особа сплатила страхові внески.

11.10.2017р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017р. №2148-VIII, яким розділ XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV доповнено пунктом 3-1 в наступній редакції: «До страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються в періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

- з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

- з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).»

Відповідно до абзацу 2 та 3 пункту 4 Порядку №637 періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ).

Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження страхового стажу до 01.01.2004р. подаються документи про стаж, що визначені Порядком №637, а за період роботи починаючи з 01.01.2004р. - за даними Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

За змістом абзацу 4 підпункту 2 пункту 2.1 Розділу ІІ Порядку 22-1 період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01.01.2004р. можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004р., в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патенту, або патенту про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.

Отже, передумовою включення спірного періоду з 10.07.1995р. по 31.12.2003р. до страхового стажу, за умови надання визначених законом документів, є ведення позивачем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку.

Ведення позивачем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування підтверджено довідкою ГУ ДПС в Миколаївській області від 12.02.2024р. №2863/в/14-29-58-1 за період з 01.01.2000р. по 31.12.2003р.

Згідно п. 6 Указу Президента України №727/98 від 03.07.1998р. «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва», суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

У період з 10.07.1995р. по 31.12.1999р. ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.

Період перебування на загальній системі оподаткування до 2000 року не зараховується до страхового стажу, якщо не було сплачено страхові внески. Для періоду до 2000 року, важливо мати підтвердження сплати внесків, щоб зарахувати цей період до страхового стажу.

Водночас, відповідно до частини 3 статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Згідно із частиною 1 статті 64 Закону №1058-ІV виконавча дирекція Пенсійного фонду та її територіальні органи мають право: отримувати безоплатно від органів державної влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання і від фізичних осіб - підприємців відомості, пов`язані з нарахуванням, обчисленням та сплатою страхових внесків, а також інші відомості, необхідні для виконання ними функцій, передбачених цим Законом та іншими законами України; проводити планові та позапланові перевірки документів для оформлення пенсії, виданих підприємствами, установами та організаціями, а також поданих відомостей про застрахованих осіб, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсійні виплати; вимагати від керівників та інших посадових осіб підприємств, установ і організацій, а також від фізичних осіб усунення виявлених порушень законодавства про порядок нарахування, обчислення та сплати страхових внесків, здійснення фінансових операцій з коштами Пенсійного фонду та порядок їх використання; порушувати в установленому законом порядку питання про притягнення до відповідальності осіб, винних у порушенні законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Органи Пенсійного фонду України наділені компетенцією здійснювати перевірку відомостей про особу, зокрема при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для призначення їй пенсії і реалізація такого обов`язку покликана забезпечити непорушне конституційне право кожного на пенсійне забезпечення.

Орган ПФУ, маючи низку повноважень, визначених частиною 1 статті 64 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», жодних дій спрямованих на дотримання конституційного права позивача на пенсію не вчинив, поклавши весь тягар відповідальності на позивача.

У разі виявлення будь-яких сумнівів щодо наявності у позивача страхового стажу та сплати страхових внесків за цей період страхового стажу, орган ПФУ мав право отримати будь-які необхідні документи або інформацію безпосередньо, а не відмовляти позивачу у належному зарахуванні стажу.

Водночас, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що спірний період ведення позивачем підприємницької діяльності підлягає зарахуванню до його страхового стажу.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФУ в Одеській області №31 від 11.03.2024р. про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком, скасування вказаного рішення з одночасним зобов`язанням органу ПФУ повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Поряд з цим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про покладення обов`язку щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії на ГУ ПФУ в Миколаївській області.

Аналіз положень пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 свідчить про наступне:

- сутність принципу екстериторіальності полягає у визначенні структурного підрозділу органу, що призначає пенсію, який формуватиме електронну пенсійну справу та розглядатиме по суті заяву про призначення (перерахунок) пенсії, незалежно від місця проживання/перебування заявника чи місця поданням ним відповідної заяви, тобто без прив`язки до території;

- після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії;

- виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії визначено ГУ ПФУ в Одеській області.

Отже, з огляду на приписи пунктів 4.2, 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 належним відповідачем у правовідносинах щодо розгляду заяви позивача про призначення пенсії є ГУ ПФУ в Одеській області, яке за принципом екстериторіальності розглядало заяву про призначення пенсії та прийняло спірне рішення про відмову в її призначенні.

ГУ ПФУ в Миколаївській області не приймало рішення по суті заяви позивача про призначення пенсії, відтак відповідальним за опрацювання заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду ГУ ПФУ в Одеській області і саме його рішення скасовано в судовому порядку, відтак на останнього має бути покладено й обов`язок відновлення порушених прав позивача.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає, що постановлене Миколаївським окружним адміністративним судом рішення від 28.04.2025р. підлягає зміні в частині визначення саме ГУ ПФУ в Одеській області органом, на якого має бути покладений обов`язок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії.

Крім того, з мотивувальної частини оскаржуваного рішення слід виключити висновок суду про те, що спірний період ведення позивачем підприємницької діяльності підлягає зарахуванню до його страхового стажу. Вирішення відповідного питання може мати місце після виконання органом ПФУ покладеного на нього обов`язку щодо всебічного розгляду наданих документів та вчинення всіх належних дій для призначення позивачу пенсії за віком, в т.ч. витребування відповідних відомостей та/або документів від уповноважених органів.

В іншій частині оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Оскільки дана справа, у відповідності до п.3 ч.6 ст.12 КАС України, є справою незначної складності та розглядалася судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, тому постанова суду апеляційної інстанції, відповідно до ч.5 ст.328 КАС України, в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області задовольнити частково.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року змінити, зазначивши в абзаці третьому його резолютивної частини органом, на якого має бути покладено обов`язок щодо повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Виключити з мотивувальної частини рішення висновок суду про те, що період ведення ОСОБА_1 підприємницької діяльності з 10.07.1995р. по 31.12.2003р. підлягає зарахуванню до його страхового стажу, як передчасний.

В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 червня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук