Справа № 320/60839/24
Суддя: Кочанова П.В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року справа №320/60839/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича про визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича щодо одноособового розгляду повідомлення суддів Окружного адміністративного суду міста Києва (вх. №3886/0/6-24 від 25 листопада 2024 року).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що окремими суддями Окружного адміністративного суду міста Києва, в тому числі ОСОБА_1 , на адресу Голови ВРП Усика Г.І. направлено повідомлення вх. №3886/0/6-24 від 25 листопада 2024 року щодо порушення професійної етики членами Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в якому також ставилось питання про ухвалення Радою, передбаченого статтею 24 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», рішення щодо вказаних осіб, та ухвалення рішення про зупинення повноважень таких членів ВРП.

Однак, як вказує позивач, таке повідомлення не було розглянуто у визначеному Законом України «Про Вищу раду правосуддя» порядку та, відповідно, не ухвалено відповідних рішень ВРП, чим допущено протиправну бездіяльність з боку такого конституційного органу державної влади. Водночас, листом від 09 грудня 2024 року № 33028/0/9-24 Голова ВРП Усик Г.І. одноособово розглянув по суті зазначене вище повідомлення, чим, на думку позивача, фактично протиправно перебрав на себе визначені Конституцією України та Законом України «Про Вищу раду правосуддя» повноваження Ради. Вказане, за позицією позивача, має наслідком порушення його прав та інтересів щодо здійснення розгляду направленого повідомлення у виключній відповідності до визначених законом процедур.

У позовній заяві (у вступній її частині) позивач зазначив також про третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а саме - членів ВРП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки позивачу вчасно була надана обґрунтована та змістовна відповідь, а Голова Вищої ради правосуддя діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наголошено, що позивач не навів жодних належних аргументів щодо порушення Головою Вищої ради правосуддя безпосереднього його прав, свобод та інтересів.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 листопада 2024 року судді Окружного адміністративного суду міста Києва Аблов Є.В., Амельохін В.В., Арсірій Р.О., Вовк П.В., Качур В.І., Келеберда В.І., Погрібніченко І.М. звернулись з колективним зверненням (вх. № 3886/0/6-24) щодо порушення професійної етики Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 під час розгляду 11 та 13 листопада 2024 року Першою і Третьою дисциплінарними палатами Вищої ради правосуддя дисциплінарних справ стосовно суддів Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_10 , Мазур А.С., у зв`язку з чим в діях означених членів ВРП вбачається склад дисциплінарного правопорушення, передбаченого п.3 ч.1 ст.24 Закону України «Про вищу разу правосуддя».

Відповідно, за резолюцією Голови Вищої ради правосуддя звернення суддів Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_11 , Амельохіна В.В., Арсірія Р.О., Вовка П.В., Качура І.А., Келеберди В.І., Погрібніченка І.М. управлінням документального забезпечення передано керівнику секретаріату Вищої ради правосуддя, а керівником секретаріату управлінню по роботі зі зверненнями, запитами на інформацію та забезпечення організації особистого прийому громадян для опрацювання.

9 грудня 2024 року Голова Вищої ради правосуддя Усик Г.І. на звернення суддів Окружного адміністративного суду міста Києва Аблова Є.В., Амельохіна В.В., Арсірія Р.О., Вовка П.В., Качура І.А., Келеберди В.І., Погрібніченка І.М від 25 листопада 2024 року підписав лист-відповідь № 33028/0/8-24 в якій, зокрема, зазначив, що чинним законодавством України не передбачено притягнення членів Вищої ради правосуддя до дисциплінарної відповідальності.

Щодо клопотання позивача про залучення третіх осіб суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку.

Згідно з частиною четвертою статті 49 КАС України у заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі.

Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі (частина п`ята статті 49 КАС України).

Судом встановлено, що предметом позову у справі, що розглядається, є дії Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича щодо одноособового розгляду повідомлення суддів Окружного адміністративного суду міста Києва (вх. №3886/0/6-24 від 25 листопада 2024 року).

Ураховуючи зміст заявленого клопотання, обсяг та межі спірних правовідносин, визначених у позовній заяві, а також правовий статус Вищої ради правосуддя, як колегіального органу державної влади та суддівського врядування, нормативно-правові засади діяльності цього органу, що визначені Законом України «Про вищу раду правосуддя» 21 грудня 2016 року № 1798-VIII, суд вважає, що вони не утримують в собі фактичних чи юридичних передумов для висновку про те, що судове рішення в цій справі незалежно від результату вирішення справи по заявленим позовним вимогам може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки членів ВРП Плахтій І.Б., ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , Лук`янова Д.В., Мороза М.В., Кандзюби О.В., Сасевича О.М., Бондаренко Т.З.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про залучення третіх осіб як необґрунтованого.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Статтею 131 Конституції України встановлено, що в Україні діє Вища рада правосуддя.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» Вища рада правосуддя (далі - ВРП) є колегіальним, незалежним конституційним органом державної влади та суддівського врядування, який діє в Україні на постійній основі для забезпечення незалежності судової влади, її функціонування на засадах відповідальності, підзвітності перед суспільством, формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів, додержання норм Конституції і законів України, а також професійної етики в діяльності суддів і прокурорів.

Статус, повноваження, засади організації та порядок діяльності ВРП визначаються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402- VIII (далі також - Закон України № 1402- VIII) і Законом України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798- VIII (далі також - Закон України № 1798-УІП).

Згідно із частиною другою статті 2 Закону України № 1798-VIII Вища рада правосуддя затверджує регламент Вищої ради правосуддя, положення якого регулюють процедурні питання здійснення нею повноважень.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 24 січня 2017 року № 52/0/15-17 затверджено Регламент Вищої ради правосуддя (далі - Регламент зі змінами та доповненнями).

Частиною четвертою статті 21 Закону України № 1798-VIII встановлено, що член Вищої ради правосуддя у своїй діяльності є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання.

Рішенням ВРП від 16 листопада 2017 року № 3689/0/15-17 (зі змінами) затверджено Положення про автоматизовану систему розподілу справ (далі - Положення).

Відповідно до пункту 1.2. розділу І Положення дане Положення визначає порядок функціонування у Вищій раді правосуддя (її органах) автоматизованої системи визначення члена Вищої ради правосуддя - доповідача при здійсненні ним повноважень відповідно до Конституції та законів України.

Автоматизована система забезпечує об`єктивний та неупереджений розподіл справ між членами Вищої ради правосуддя з дотриманням принципу випадковості, у хронологічному порядку надходження справ, у рівній кількості для кожного члена Вищої ради правосуддя з урахуванням коефіцієнтів навантаження.

Пункт 1.5 розділу І Положення визначає, що «справи» - це, у тому числі, матеріали стосовно зупинення повноважень члена ВРП.

Згідно частини шостої статті 20 Закону України № 1798-VIII якщо в діях члена Вищої ради правосуддя є ознаки, які свідчать про обґрунтованість наявних підстав для звільнення члена Вищої ради правосуддя з посади, визначені пунктами 3-6 частини першої статті 24 цього Закону, Вища рада правосуддя може ухвалити рішення про зупинення повноважень такого члена Вищої ради правосуддя до закінчення встановленої законом процедури, в якій відповідні факти мають бути встановлені, в сукупності не більше двох місяців. Рішення про зупинення повноважень члена Вищої ради правосуддя вважається ухваленим, якщо за нього проголосувала більшість членів Вищої ради правосуддя від її складу.

Стаття 24 Закону України № 1798-VIII визначає наступні підстави для звільнення члена Вищої ради правосуддя: неспроможність виконувати свої повноваження за станом здоров`я за наявності медичного висновку; подання заяви про звільнення з посади члена Вищої ради правосуддя за власним бажанням; грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом члена Вищої ради правосуддя або виявило його невідповідність займаній посаді, допущення іншої поведінки, що підриває авторитет та суспільну довіру до правосуддя та судової влади, у тому числі недотримання етичних стандартів судді як складової професійної етики члена Вищої ради правосуддя; виявлення обґрунтованості наявних обставин щодо його невідповідності вимогам, визначеним у статті 6 цього Закону; істотне порушення вимог, установлених законодавством у сфері запобігання корупції, порушення вимог Закону України "Про запобігання загрозам національній безпеці, пов`язаним із надмірним впливом осіб, які мають значну економічну та політичну вагу в суспільному житті (олігархів)" у частині подання, дотримання строків подання декларації про контакти; систематична неучасть у роботі Вищої ради правосуддя чи органу Вищої ради правосуддя, до складу якого він входить.

Відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 24 Закону України № 1798- VIII рішення про звільнення члена Вищої ради правосуддя з посади з підстав, визначених пунктами 3- 6 частини першої цієї статті, приймається органом, що обрав (призначив) члена Вищої ради правосуддя, за поданням Вищої ради правосуддя. Рішення про внесення подання про звільнення члена Вищої ради правосуддя ухвалюється більшістю від складу Вищої ради правосуддя. З дня внесення зазначеного подання такий член Вищої ради правосуддя відсторонюється від посади, а його повноваження зупиняються до ухвалення рішення органом, що обрав (призначив) цього члена Вищої ради правосуддя.

Відповідно до пунктів 3.4-3.6 Регламенту Вищої ради правосудця, у разі виявлення фактів, які свідчать про вчинення членом Ради діяння, передбаченого пунктами 3-6 частини першої статті 24 Закону, Голова Ради ініціює визначення члена Ради шляхом автоматизованого розподілу справ для здійснення перевірки виявлених обставин. Член Ради готує попередній висновок по суті цього питання, при підготовці якого він вправі опитувати працівників секретаріату Ради, пропонувати надати пояснення члену Ради, перевірку щодо дій або бездіяльності якого він здійснює, робити запити в порядку, передбаченому статтею 31 Закону, здійснювати інші організаційні дії щодо підготовки цього питання до розгляду. Підготовка попереднього висновку щодо фактів вчинення членом Ради діяння, визначеного пунктами 3-6 частини першої статті 24 Закону, і розгляд питання про внесення до органу, що обрав або призначив члена Ради, подання про звільнення члена Ради здійснюється в межах строку, передбаченого частиною шостою статті 20 Закону. Зупинення повноважень члена Ради здійснюється в порядку, визначеному частиною шостою статті 20 Закону. Питання про внесення до органу, що обрав або призначив члена Ради, подання про звільнення члена Ради розглядається на пленарному засіданні Ради. Таке рішення вважається ухваленим, якщо за нього проголосувало не менше чотирнадцяти членів Вищої ради правосуддя.

Слід зауважити, що коло службових повноважень Голови Вищої ради правосуддя визначені частиною 5 статті 22 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» 21 грудня 2016 року № 1798-VIII, далі № 1798-VIII), до яких належать:

1) організація роботи Вищої ради правосуддя, призначення засідань та головування на них;

2) координація роботи органів Вищої ради правосуддя;

3) направлення Президентові України подання Вищої ради правосуддя про призначення судді на посаду;

4) підписання ухвалених Вищою радою правосуддя актів, протоколів засідань;

5) загальне керівництво секретаріатом Вищої ради правосуддя;

6) погодження призначення на посади та звільнення з посад працівників секретаріату, застосування до них заходів заохочення, дисциплінарного впливу, вирішення або порушення в установленому порядку питання про присвоєння рангів державним службовцям секретаріату Вищої ради правосуддя;

7) розпорядження бюджетними асигнуваннями на утримання і забезпечення діяльності Вищої ради правосуддя;

8) представництво Вищої ради правосуддя у відносинах з іншими органами та установами у системі правосуддя, органами державної влади та органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, органами влади іноземних держав та міжнародними організаціями.

Наказом в.о. Голови Вищої ради правосуддя від 3 листопада 2021 року № 62/0/1-21 (зі змінами) затверджено Інструкцію з діловодства у ВРП (далі - Інструкція), відповідно до пункту 3 розділу І якої документи, справи, звернення незалежно від способу фіксації та відтворення інформації опрацьовують у ВРП на єдиних організаційних та правових засадах організації документообігу.

Також у Вищій раді правосуддя діє наказ в.о. Голови Вищої ради правосуддя від 19 березня 2021 року № 18/0/1-21 «Про розподіл повноважень» (далі - Наказ), яким розподілено повноваження між посадовими особами Вищої ради правосуддя та секретаріату Вищої ради правосуддя.

Голова ВРП на виконання повноважень, визначених Законом України № 1798-VІІІ, відповідно до підпункту 1.2. пункту 1 додатку до Наказу визначає виконавців документів, що надходять для розгляду відповідно до законів України «Про Вищу раду правосуддя», «Про статус народного депутата України», та кореспонденції Президента України, Голови Верховної Ради України, голів парламентських комітетів, Прем`єр- міністра України, Голови та суддів Конституційного Суду України, Голови Верховного Суду, голів вищих спеціалізованих судів, Генерального прокурора, Голови Ради суддів України, Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Голови Державної судової адміністрації України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, Керівника Офісу Президента України, керівників центральних органів виконавчої влади, інших державних органів, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, іноземних дипломатичних представництв, міжнародних організацій та іноземних установ, Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни, які не підлягають автоматизованому розподілу між членами Вищої ради правосуддя та відносяться до повноважень Вищої ради правосуддя.

Відповідно до підпункту 1.3. пункту 1 додатку до Наказу Голова Вищої ради правосуддя про розподіл повноважень, підписує листи з питань, що стосуються членів Вищої ради правосуддя.

Як убачається з матеріалів справи, викладені у повідомленні від 25.11.2024 вх. № 3886/0/6-24 доводи зводились до незгоди з діями членів Вищої ради правосуддя під час розгляду 11 та 13 листопада 2024 року Першою і Третьою Дисциплінарними палатами Вищої ради правосуддя дисциплінарних справ стосовно суддів Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_10 , Мазур А.С.

При цьому, в прохальній частині означеної скарги судді Окружного адміністративного суду міста Києва, у т.ч. позивач, просили розглянути факт порушення, допущених членами ВРП, та за результатами їх розгляду ухвалити рішення, передбачене ст. 24 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» щодо ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та ухвалити рішення про зупинення повноважень таких членів ВРП.

Водночас, суд зазначає, що згідно зі статтею 20 Закону України № 1798-VIII, ухвалення рішення про зупинення повноважень члена ВРП можливо тільки під час розгляду матеріалів щодо внесення подання про звільнення члена ВРП.

Більш того, згідно із правовим висновком Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 4 лютого 2021 року у справі № 9901/373/20, Конституція України, Закон України «Про судоустрій і статус суддів», Закон України «Про Вищу раду правосуддя», а також будь-який інший законодавчий акт не містять серед повноважень Вищої ради правосуддя притягнення до дисциплінарної відповідальності члена Вищої ради правосуддя. Отже, Вища рада правосуддя не має підстав для розгляду скарг стосовно членів Вищої ради правосуддя.

Зазначений правовий висновок Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду підтримала Велика Палата Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 9901/373/20).

Таким чином, прийняття рішення про зупинення повноважень члена ВРП - є дискреційними повноваженнями ВРП, а звернення громадян з цього питання Законом не передбачено.

Отже, доводи позивача, що Головою Вищої ради правосуддя одноособово розглянуто повідомлення по суті є помилковим, оскільки останнім взагалі не було ініційовано розгляду питання про зупинення повноважень та звільнення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з посад членів Вищої ради правосуддя» на підставі поданого повідомлення суддів Окружного адміністративного суду міста Києві у зв`язку з відсутністю на те правових підстав.

Таким чином, Голова ВРП правомірно підписав лист-відповідь від 09 грудня 2024 року № 33028/0/9-24 на повідомлення суддів Окружного адміністративного суду міста Києва вх. № 3886/0/6-24.

Окрім цього, відповідачем у листі-відповіді повідомлено, що за даними автоматизованої системи діловодства, у Вищій раді правосуддя 25 листопада 2024 року за вх. № 3874/0/6-24 зареєстровано скаргу судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_10 на рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 13 листопада 2024 року № 3300/Здп/15-24 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_10 ».

28 листопада 2024 року за вх. № 3912/0/6-24 зареєстровано скаргу судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_12 на рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 листопада 2024 року № 3268/1дп/15-24 «Про притягнення судді Окружного адміністративного суду міста Києва ОСОБА_12 до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, Головою ВРП роз`яснено авторам повідомлення, що вони можуть бути включені до скарг суддів Окружного адміністративного суду міста Києва Вовка П.В., Мазур А.С. при оскарженні рішень Дисциплінарних палат за результатами розгляду таких дисциплінарних справ у порядку, передбаченому статтею 51 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», що додатково підтверджує хибність аргументів позивача щодо розгляду повідомлення по суті, оскільки жодних висновків відповідачем не здійснювались, як і не досліджувались жодні поставленні питання у поданому позивачем повідомленні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що Голова Вищої ради правосуддя Усик Григорій Іванович при розгляді повідомлення суддів Окружного адміністративного суду міста Києва (вх. №3886/0/6-24 від 25 листопада 2024 року), за наслідком чого прийнято лист-відповідь від 09.12.2024 № 33028/0/9-24, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.

Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Голови Вищої ради правосуддя Усика Григорія Івановича про визнання дій протиправними - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено та підписано 10 червня 2025 року.

Суддя Кочанова П.В.