Справа № 160/3522/25
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2025 рокуСправа №160/3522/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в письмовому провадженні) у місті Дніпро адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії в/ч № НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії, -
04.02.2023 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Військово-лікарської комісії в/ч № НОМЕР_1 (далі відповідач), в якій просить суд:
- визнати протиправним та скасувати постанову військово-лікарської В/Ч № НОМЕР_3 - ВЛК № 365 від 03.01.2025 р. щодо встановленого рівня придатності до військової служби ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини № НОМЕР_2 як придатний до в/с;
- зобов`язати військово-лікарську комісію В/Ч № НОМЕР_3 провести переогляд і провести військово-лікарську експертизу стану здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця військової частини № НОМЕР_2 з метою визначення ступеня його придатності до військової служби з урахуванням результатів проведеної судової експертизи.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постанова військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 03.01.2025 №365 Про визнання солдата за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придатним до служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони прийнята в результаті неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби та за наявності незаперечних даних, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я. Позивач подав рапорт від 27 січня 2025 р. до військової частини в/ч № НОМЕР_2 про негайну потребу лікування, оскарження вказаного висновку ВЛК і неспроможність до військової служби. Також були подані скарги на висновок ВЛК № 365 від 03.01.2025 р. до Центральної ВЛК і Регіональної ВЛК у відповідності до вимог «Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008р. № 402. Однак, станом на день подання позову відповіді і реагування Центральної військової лікувальної комісії і Регіональної ВЛК не отримав. За самопочуттям стан здоров`я позивача не покращується. Регулярно у нього виникають проблеми з самопочуттям, яке іноді взагалі не може переносити, як і витримувати будь-які фізичні навантаження. Позивач вважає себе хворим та не відчуває змоги проходити військову службу ані за посадою, ані взагалі, тому що постійно відчуває вплив хвороб. Вказане зумовило звернення до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з 05.03.2025, відповідно до ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Військову частину НОМЕР_2 ; витребувано у військово-лікарської комісії В/ч № НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) для огляду в судовому засіданні (усі документи) щодо огляду стану здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця В/Ч № НОМЕР_2 - у січня 2025 року; витребувано у військової частини № НОМЕР_2 документи щодо стану здоров`я (медична книжка, медична характеристика тощо) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця В/Ч № НОМЕР_2 .
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановлено третій особі п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання пояснень на позовну заяву.
03.03.2025 року через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі 28.02.2025 р.) від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовної заяви, посилаючись на те, що постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я. У разі наявності сумніву щодо правильності висновку позаштатної військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 щодо придатності до військової служби, військовослужбовець має право звернутись до регіональної військово-лікарської комісії або Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку. Згідно з підпунктом 2.3.4 та 2.3.5 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку. У свою чергу, надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та Фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду. В Положенні № 402 не визначено порядку оскарження довідок позаштатної військово-лікарської комісії (військової частини НОМЕР_3 ). Згідно пункту 22.12 глави 22 Розділу II Положення № 402, постанова ВЛК про ступінь придатності військовослужбовця до військової служби чинна протягом 12 місяців з моменту проведення медичного огляду ВЛК. У разі погіршення стану здоров`я позивач має право звернутися по команді до вищестоящого командування з рапортом про направлення на обстеження, лікування чи проведення медичного огляду ВЛК для визначення ступеню придатності до військової служби.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 продовжено строк розгляду адміністративної справи №160/3522/25 на 30 днів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-медичної експертизи відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 витребувано у військово-лікарської комісії В/ч № НОМЕР_3 усі документи щодо огляду стану здоров`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця В/Ч № НОМЕР_2 - у січня 2025 року, на підставі яких було складно довідку ВЛК від 03.01.2025 за №365; витребувано у військової частини № НОМЕР_2 документи щодо стану здоров`я (медична книжка, медична характеристика тощо) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця В/Ч № НОМЕР_2 ; з метою надання часу для подання доказів до суду зупинено провадження у справі.
13.05.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформований в системі 12.05.2025) від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів, витребуваних судом ухвалою від 07.05.2025.
10.06.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду поновлено провадження у справі №160/3522/25.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Військова частина НОМЕР_2 правом щодо подання пояснень на позовну заяву на скористалася та витребуваних судом ухвалою від 07.05.2025 документів на надала.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є військовослужбовцем військової частини № НОМЕР_2 .
За результатом проведеного медичного огляду військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_3 зроблено висновок, що позивач на підставі ст. ст. 39б, 38б графи II Розкладу хвороб придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТПЦ та СП. ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.
Також, позивачу поставлені діагнози:
- І11. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., гіпертрофія лівого шлуночку. Міокардіофіброз;
- 134. Помірна недостатність стулок мітрального клапану з регургітацією 2 ст.
- 136. Помірна недостатність стулок трикуспідального кла пану з регургітацією 2 ст.
- 150. СН0 ст. Н52.1. Короткозорість 5,0Д обох очей при гостроті зору з корекцією 1,0/1,0.
Захворювання, НІ, не пов`язані з проходженням військової служби
Про зазначене видано постанову, яка оформлена довідкою військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 № 365 від 03.01.2025 р.
Позивач подав рапорт від 27.01.2025 р. до військової частини № НОМЕР_2 , в якому просив:
- прийняти і зареєструвати рапорт згідно статуту внутрішньої служби в журналі рапортів;
- не надавати йому наказів, оскільки на сьогодні не спроможний їх виконувати за станом здоров`я до рішення судової справи по суті;
- надати повторне (альтернативне) направлення на ВЛЕ комісію згідно вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14 серпня 2008 року № 402 для альтернативного обстеження і визначення лікування;
- не рахувати вимушені дії як кримінальне правопорушення за ст. 402, 407 КК України;
- надати письмову або резолютивну відповідь на мій рапорт в термін 3 дні.
Доказів відповіді на вказаний рапорт матеріали справи не містять.
Крім того, позивач звернувся зі скаргою від 28.01.2025 до 20 Регіональної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якій просив:
- провести переогляд стану здоров`я і рівня придатності до в/с солдата в/ч № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- скасувати постанову Військово-лікарської комісії ВЛК № 365 від 03.01.2025 р. (в/ч № НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ), якою ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби та встановити реальний ступінь його придатності військової служби згідно до реального стану здоров`я.
Доказів відповіді на вказану скаргу матеріали справи не містять.
Також позивач звернувся зі скаргою від 28.01.2025 до Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якій просив:
- провести переогляд стану здоров`я і рівня придатності до в/с солдата в/ч № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- скасувати постанову Військово-лікарської комісії ВЛК № 365 від 03.01.2025 р. (в/ч № НОМЕР_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ), якою ОСОБА_1 було визнано придатним до військової служби та встановити реальний ступінь його придатності військової служби згідно до реального стану здоров`я.
Доказів відповіді на вказану скаргу матеріали справи не містять.
Позивач, вважаючи протиправною постанову військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 № 366 від 03.01.2025 р. щодо встановленого рівня придатності до військової служби, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України), визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних відносин.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 65 Конституції України, Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (надалі, також Закон № 2232-ХІІ).
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні (затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан та загальна мобілізація продовжувалися. Станом на дату розгляду справи воєнний стан та загальна мобілізація в Україні триває.
Згідно із частиною 6 статті 2 цього Закону № 2232-XII, одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами (частина 14 статті 2 Закону № 2232-XII).
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію (надалі, також Закон № 3543-XII).
Статтею 1 Закону № 3543-XII встановлено, що мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Відповідно до частини 5 статті 22 Закону № 3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 за №402 затверджено "Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України" (надалі, також Положення № 402).
Відповідно до пункту 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402, коментоване Положення визначає процедуру проведення військово-лікарської експертизи військово-лікарськими комісіями, визначеними у главі 2 цього розділу, а також поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту, членів їх сімей, призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Так, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) з військовою службою та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (пункт 1.2 глави 1 розділу 1 Положення № 402).
Згідно із пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза це:
медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі ДІВ), компонентами ракетного палива (далі КРП), джерелами електромагнітних полів (далі ЕМП), лазерного випромінювання (далі ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі ВМС Збройних Сил України);
визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом;
установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Згідно з пунктом 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
Пунктом 2.2 глави 2 розділу І Положення № 402 визначено, що штатні ВЛК є військово-медичними установами. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази.
Позивач вважає протиправною постанову Військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 , оформлену довідкою ВЛК № 366 від 03.01.2025 р., протиправною, оскіоьки остання прийнята в результаті неналежного медичного огляду, без застосування методу індивідуальної оцінки придатності до військової служби та за наявності незаперечних даних, що здатність до проходження військової служби за станом здоров`я, а саме обстеження відбулося без врахуванню як застарілих хвороб позивача, так і набутих під час служби: міокардіофіброз та помірна недостатність двух клапанів з регургітаціею 2 ступеня.
Разом з тим, суд зазначає, що питання наявності чи відсутності захворювань за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Вирішуючи спір по суті, суд вказує, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідженні медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.
При вирішенні спору суд враховує висновки Верховного Суду у такій категорії справ.
Верховний Суд у постанові від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 зазначив, що до повноважень суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підставам прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Разом з тим, суд враховує, що підпунктом 2.3.3 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 встановлено, що на Центральну військово-лікарську комісію покладається організація військово-лікарської експертизи у Збройних Силах України, а також: розгляд заяв, пропозицій, скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи; прийняття та перегляд постанов ВЛК про ступінь придатності колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення із Збройних Сил України.
Згідно з підпунктом 2.3.4 пункту 2.3 розділу І Положення № 402 Центральна військово-лікарська комісія має право, зокрема, розглядати, переглядати, скасовувати, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК Збройних Сил України.
Суд зауважує, що Положення № 402 не передбачає право особи, що проходила медичний огляд, оскаржувати постанови позаштатних ВЛК у судовому порядку.
Як вже зазначалося судом, до позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать госпітальні ВЛК; гарнізонні ВЛК; ЛЛК; ВЛК високомобільних десантних військ; ВЛК військових комісаріатів; ВЛК територіального центру комплектування (далі ВЛК ТЦК); ВЛК цивільного лікувального закладу з правами госпітальної ВЛК.
Військово-лікарська комісія військової частини НОМЕР_3 є позаштатною постійно діючою військово-лікарською комісією.
Згідно із нормами Положення № 402, у разі непогодження із постановами позаштатних ВЛК, особа має право звернутися до ВЛК вищого рівня із скаргою на дії чи рішення ВЛК.
У свою чергу, ВЛК регіону мають право скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд.
Оскарженню у судовому порядку, за приписами п. 2.4.10. розділу І Положення № 402 підлягають тільки постанови ВЛК регіонів та постанови ЦВЛК.
Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень позаштатних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд дійшов висновку, що порядок визначений Положенням № 402 процедури оскарження результатів медичного огляду не було дотримано.
Як встановлено судом вище, постанова військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_3 від 03.01.2025 №365 не є предметом судового оскарження, а підлягає оскарженню в адміністративному порядку, тому підстав для задоволення заявлених позивачем вимог немає.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а за змістом ст. 90 цього Кодексу суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відповідно до положень ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати у справі на користь позивача стягненню не підлягають.
Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору та його не сплачував.
Відповідно до ч. 4ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно із ч. 5ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Військово-лікарської комісії в/ч № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець