Справа № 160/31054/24
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/31054/24
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. у справі № 160/31054/24
за позовом:ОСОБА_1
до: про:Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024р. ОСОБА_1 , в особі свого представника адвоката Дзісь А.Р., за допомогою засобів системи «Електронний суд», звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, судом першої інстанції позов зареєстровано 22.11.2024р. /а.с. 1-6/.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду 27.11.2024р. за вищезазначеним адміністративним позовом відкрито провадження у справі №160/31054/24 та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін / а.с. 50/.

Представник позивача, посилаючись в адміністративному позові на те, що відповідач безпідставно не зарахував до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 01.10.1991р. по 21.11.1991р. у фірмі «Вікторія», з 27.11.1991р. по 31.06.1992р. у МУП «Коло», з 01.07.1992р. по 01.12.1993р. у спілці «Союз», з 05.01.1996р. по 25.06.2000р. у тресті «Укрспецмонтаж», тому просив: - визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу в зарахуванні до страхового стажу для обчислення пенсії періодів трудової діяльності з 01.10.1991 року по 21.11.1991 року; з 27.11.1991 року по 31.06.1992 року; з 01.07.1992 року по 01.12.1993 року; та з 05.01.1996 року по 25.06.2000 року; - зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 01.10.1991 року по 21.11.1991 року; з 27.11.1991 року по 31.06.1992 року; з 01.07.1992 року по 01.12.1993 року; та з 05.01.1996 року по 25.06.2000 року згідно із записами трудової книжки від 04.09.1981 року серії НОМЕР_1 та здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком з 14.10.2024 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. у справі №160/31054/24 позовні вимоги задоволено; визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 01.10.1991 року по 21.11.1991 року, з 27.11.1991 року по 31.06.1992 року, з 01.07.1992 року по 01.12.1993 року та з 05.01.1996 року по 25.06.2000 року; зобов`язано ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.10.1991 року по 21.11.1991 року, з 27.11.1991 року по 31.06.1992 року, з 01.07.1992 року по 01.12.1993 року та з 05.01.1996 року по 25.06.2000 року та провести перерахунок і виплату пенсії з 14.10.2024 року /а.с. 114-117/.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду, 03.03.2025р. за допомогою засобів системи «Електронний суд» подав до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яка зареєстрована судом 04.03.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. у справі №160/31054/24 та з метою забезпечення апеляційного розгляду вищезазначеної апеляційної скарги з суду першої інстанції витребувано матеріали адміністративної справи №160/31054/24.

12.03.2025р. до суду апеляційної інстанції через систему «Електронний суд» надійшов письмовий відзив позивача на апеляційну скаргу.

Матеріали адміністративної справи №160/31054/24 надійшли до суду апеляційної інстанції 20.03.2025р.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025р. справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 20.05.2025р., про що судом апеляційної інстанції у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та порядок було повідомлено учасників справи.

Відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 31.01.2025р. та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Представник позивача у письмовому відзиві на апеляційну скаргу заперечував проти доводів апеляційної скарги та посилаючись на те, що судом першої інстанції у цій справі ухвалено правильне рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 31.01.2025р. у цій справі залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду справи, як судом першої інстанції так і апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 , позивач у справі, з 14.10.2024р. перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

14.10.2024р. позивач завернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку пенсії та зарахування до страхового стажу періодів роботи з 01.10.1991р. по 21.11.1991р., з 27.11.1991р. по 31.06.1992р., з 01.07.1992р. по 01.12.1993р., з 05.01.1996р. по 25.06.2000р., але листом від 12.11.2024р. відповідач повідомив, що згідно із записами в трудовій книжці від 04.09.1981р. серії БТ-І до страхового стажу не зараховано наступні періоди:

- з 01.10.1991р. по 21.11.1991р. у фірмі "Вікторія", оскільки запис про звільнення не завірено печаткою підприємства;

- з 27.11.1991р. по 31.06.1992р. на МПП "Коло", оскільки не зазначено найменування підприємства куди приймається працівник, у графі 2 розділу "Дата, число, місяць, рік" дата звільнення з посади 31.06.1992р. (неіснуюча дата, місяць червень містить 30 днів) та запис про звільнення завірено печаткою непридатною до читання;

- з 01.07.1992р. по 01.12.1993р. в товаристві "Союз", оскільки у графі 2 розділу "Дата, число, місяць, рік" дата звільнення з посади містить виправлення 01.12.1993 р. та у графі 4 розділу "На підставі чого внесено запис (документ, його дата та номер) в підставі звільнення з посади наявні виправлення дати 01.12.1993 р., які не завірено належним чином (відсутня посада та підпис особи яка здійснила виправлення);

- з 05.01.1996р. по 26.06.2000р. в тресті "Укрспецремонт", оскільки запис про звільнення з посади завірено печаткою підприємства, назву якого не можливо ідентифікувати (не можливо визначити чи наявний код підприємства);

зазначені порушення суперечать вимогам Інструкції №58, та для зарахування періодів роботи до страхового стажу необхідно надати підтверджуючі довідки з урахуванням вимог Порядку №637.

Саме вищезазначені дії відповідача обумовили звернення позивача до суду із цим позовом за захистом свого порушеного права.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі Закон №1058-IV).

Згідно із ст. 62 Закону № 1058-IV, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12 серпня 1993 року (далі - Порядок №637), яким також визначено основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку № 637.

Як вбачається з наданої суду ксерокопії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 04.09.1981р. /а.с. 23-28/, остання в частині спірних періодів містить записи:

- №20 - 01.10.1991р. у зв`язку з реорганізацією виробництва КП «Стройматеріали» переведений на фірму «Вікторія», наказ №51 від 01.10.1991р.;

- №21 - 01.10.1991р. прийнятий водієм по переведенню, наказ №1 від 01.10.1991р.;

- № 22 - 21.11.1991р. звільнений за власним бажанням, наказ №4 від 21.11.1991р.;

- № 23 - 27.11.1991р. прийнятий на посаду водія, наказ №1 від 27.11.1991р.;

- №24 - 31.06.1992р. звільнений з МУП «Коло» по переведенню на виробничу фірму «Союз», наказ №26 від 31.06.1992р.;

- №25 - 01.07.1992р. прийнятий в спілку «Союз» монтажником сталевих і ж/б м/к, розпорядження №1 від 17.07.1992р.;

- №26 - 01.12.1993р. звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП, розпорядження №51 від 01.12.1993р.;

- №31 - 05.01.1996р. прийнятий в трест «Укрспецремонт» в якості слюсаря-монтажника з ремонту металургійного обладнання, розпорядження №3 від 05.01.1996р.;

- №32 - 25.06.2000р. звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП, розпорядження №49 від 25.06.2000р.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу було призначено пенсію за віком, проте не зараховано окремі періоди роботи, у зв`язку з чим останній звернувся до відповідача із відповідною заявою про перерахунок пенсії.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом № 1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Аналіз вищенаведених норм дає можливість зробити висновок про те, що з 01.01.2004р законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004р., прирівнюється до страхового.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Розділом ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) визначено перелік документів, необхідних для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший.

Положеннями пп. 2 п. 2.1 розділу II Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу).

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом під час розгляду цієї справи встановлено, що відмовляючи у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.10.1991р. по 21.11.1991р., з 27.11.1991р. по 31.06.1992р., з 01.07.1992р. по 01.12.1993р. та з 05.01.1996р. по 26.06.2000р., ГУ ПФУ в Дніпропетровській області посилається на наявність недоліків при заповненні трудової книжки, а саме: запис про звільнення не завірено печаткою підприємства; запис про звільнення завірено печаткою непридатною до читання; відсутня посада та підпис особи яка здійснила виправлення; запис про звільнення з посади завірено печаткою підприємства, назву якого не можливо ідентифікувати.

Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. № 58 затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, якою установлено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення. (п. 2.4. Інструкції). У разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу. (п. 2.6. Інструкції).

Отже працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці, і не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення, і на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018р. у справі № 490/12392/16-а (провадження № К/9901/2310/18) висловив позицію про те, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ГУ ПФУ в Дніпропетровській області мало достатньо підстав для зарахування стажу за періоди роботи позивача з 01.10.1991р. по 21.11.1991р., з 27.11.1991р. по 31.06.1992р., з 01.07.1992р. по 01.12.1993р. та з 05.01.1996р. по 26.06.2000р., оскільки доказів того, що записи про зазначені період роботи є неправильними чи неточними, відповідачами суду не надано, тому трудова книжка позивачки є достатньою підставою для підтвердження стажу роботи, а відтак, не зарахування відповідачем цих періодів до страхового стажу позивача, на підставі некоректних записів про трудову діяльність, є неправомірним.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, про те, що дії відповідача щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу позивача періодів роботи з 01.10.1991 року по 21.11.1991 року, з 27.11.1991 року по 31.06.1992 року, з 01.07.1992 року по 01.12.1993 року та з 05.01.1996 року по 25.06.2000 року, є протиправними, і з метою захисту та відновлення порушеного права позивача суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу позивача періоди трудової діяльності з 01.10.1991 року по 21.11.1991 року, з 27.11.1991 року по 31.06.1992 року, з 01.07.1992 року по 01.12.1993 року та з 05.01.1996 року по 25.06.2000 року, згідно із записами трудової книжки від 04.09.1981 року серії НОМЕР_1 , а також здійснити перерахунок і виплату пенсії за віком з 14.10.2024р.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення позовних вимог позивача, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 31.01.2025р. у цій справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2025р. у справі №160/31054/24 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.

Постанову виготовлено та підписано 10.06.2025р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова