Справа № 761/40800/24
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача - Файдюка В.В.,

суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: - Масловській К.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного від 14 жовтня 2024 року за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП за підписом Заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві Якушко І.В. яка винесена відносно громадянина ОСОБА_1 за фактом перевірки ТОВ "Базис Кейс".

Рішенням рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року позов задоволено, скасовано постанову від 14 жовтня 2024 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення ч. 2 ст. 163-15 КУпАП та закрито справу про адміністративне правопорушення.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт наголосив, що перевіркою встановлено, що ТОВ "Базис Кейс" не забезпечив можливості здійснення безготівкових розрахунків, чим порушив порядок проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів.

Звернув увагу суду на те, що протокол про адміністративне правопорушення на місці його вчинення не складався, оскільки посадова особа ТОВ "Базис Кейс" не була присутня під час фактичної перевірки. Разом з тим, оскільки для складання протоколу про адміністративне правопорушення директор ТОВ "Базис Кейс" - ОСОБА_1. не прибув, то останній був складений за відсутності позивача та направлений на його податкову адресу. Крім того, ОСОБА_1 притягався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП згідно з постановою від 24 квітня 2024 року, у зв`язку з чим до нього застосовано саме ч. 2 ст. 163-15 КУпАП за повторне правопорушення.

Додатково зазначив про те, що договір надання послуг еквайрингу не підтверджує факт можливості застосування платіжного терміналу для оплати товару у ТОВ "Базис Кейс" за адресою м. Київ, ст. м. "Голосіївська" (при. 1).

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, повно та всебічно дослідивши обставини справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, працівниками ГУ ДПС у м. Києві проведено фактичну перевірку господарської одиниці суб`єкта господарської діяльності ТОВ "Базис Кейс" - кіоску за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1).

Під час перевірки встановлено, зокрема, що суб`єкт господарювання не забезпечив можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв). У розрахунку платіжною карткою у кіоску за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1) відмовлено.

Висновки перевірки зафіксовані в акті від 16 вересня 2024 року №104405/26/15/07/45383999, в якому також зазначено, що протокол про адміністративне правопорушення буде складено за викликом.

У зауваженнях до акта перевірки представник ТОВ "Базис-Кейс" - адвокат Козлов П.Б. зазначив про надання можливості розрахуватися через POS термінали або безготівковим розрахунком з застосуванням платіжних систем банку.

Листом від 24 вересня 2024 року №12433/3/26-1507-07-03-08 відповідач направив на адресу ОСОБА_1 запрошення прибути 08 жовтня 2024 року о 09 год 00 хв до ГУ ДПС у м. Києві для складання протоколів про адміністративні правопорушення на підставі ст. 155-1, 163-15 КУпАП.

У зв`язку з неявкою посадової особи ТОВ "Базис Кейс" ОСОБА_1 для складання, підписання та отримання примірника протоколу про адміністративне правопорушення, працівниками ГУ ДПС у м. Києві 08 жовтня 2024 року складено акт №8987/26-15-07-07-00-17 неявки для складання протоколу про адміністративне правопорушення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Також 08 жовтня 2024 року головним державним інспектором ГУ ДПС у м. Києві складено протокол №4538 про адміністративне правопорушення, в якому зафіксовано, що при проведенні фактичної перевірки кіоску за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1), де здійснює господарську діяльність ТОВ "Базис Кейс", встановлено, що посадова особа - директор ТОВ "Базис Кейс" ОСОБА_1 , вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме не забезпечив можливості здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані товари, чим порушив п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року №894 "Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)" (далі - Постанова №894).

У протоколі також зазначено, що правопорушення зафіксовано 12 вересня 2024 року о 13 год 00 хв у кіоску за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1). Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ч. 2 ст. 163-15 КУпАП. Крім того, у протоколі вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 14 жовтня 2024 року о 09 год 00 хв у приміщенні ГУ ДПС у м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Смілянська, 6.

14 жовтня 2024 року заступником начальника ГУ ДПС у м. Києві прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП, якою до ОСОБА_1 - директора ТОВ "Базис Кейс", за порушення порядку проведення розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги), а саме: порушення п. 1 Постанови №894 - недотримання встановлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про те, що постанови Кабінету Міністрів України від 29 липня 2022 року №894 не встановлюють обов`язковість забезпечення торговцем способу безготівкових розрахунків виключно з використанням платіжного терміналу та передбачають, а не виключають використання електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв. При цьому, докази відсутності інших пристроїв, які дозволяють ТОВ "Базик Кейс" здійснювати розрахунок за продаж товарів в безготівковий формі матеріали справи не містять.

Також зазначив про те, що представником відповідача не були спростовані доводи представника позивача щодо наявності у ТОВ "Базик Кейс" здійснення розрахунків за допомогою відповідних застосунків (електронних платіжних систем), QR кодом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, посадової особи ГУ ДПС у м. Києві, а також встановлення останньою факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ст. 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1).

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 2).

Закон України "Про платіжні послуги" від 30 червня 2021 року №1591-IX визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні послуги" держатель платіжного інструменту - фізична особа, яка на законних підставах використовує платіжний інструмент для ініціювання платіжної операції з відповідного рахунку для виконання платіжних операцій або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного платіжного інструменту (пп. 7); електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом (пп. 13); торговець - суб`єкт господарювання (юридична особа або фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, незалежну професійну діяльність), який відповідно до договору з відповідним надавачем платіжних послуг (еквайром або іншим) приймає до обслуговування платіжні інструменти для здійснення оплати вартості товарів чи послуг, включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі (пп. 89).

Відповідно до п. 28 ст. 38 Закону України "Про платіжні послуги" торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв. У разі надання можливості здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги) за допомогою електронних платіжних засобів, що використовуються в платіжних системах, торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення таких розрахунків з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, створена резидентом України.

Згідно з пп. 1 п. 29 ст. 38 Закону України "Про платіжні послуги" торговцям забороняється у будь-який спосіб обмежувати право держателя електронного платіжного засобу обирати для здійснення розрахунків будь-який електронний платіжний засіб платіжних систем відповідно до абзацу першого частини двадцять восьмої цієї статті.

Торговці мають право заохочувати держателя до використання певного електронного платіжного засобу для здійснення розрахунків.

Терміни, до настання яких торговці мають забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), визначаються Кабінетом Міністрів України. Контроль за дотриманням торговцями таких термінів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а контроль за забезпеченням захисту прав споживачів при здійсненні зазначених розрахунків - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Викладене свідчить, що торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв. Терміни, до настання яких торговці мають забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), визначаються Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 1 п. 1 Постанови №894 установлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно, з 1 січня 2023 року - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту).

Отже, починаючи з 01 січня 2023 року ТОВ "Базис Кейс" зобов`язано забезпечити можливість держателя електронного платіжного засобу здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв.

Аналіз наведених вище правових норм, поряд з іншим, свідчить і про те, що Закон України "Про платіжні послуги" не обмежує торговців у способах забезпечення безготівкових розрахунків і надає торговцю можливість забезпечити здійснення безготівкових розрахунків шляхом використання платіжних застосунків, надання споживачу реквізитів свого рахунку/платіжного інструменту (зокрема, електронного платіжного засобу), що дасть змогу споживачу здійснити оплату за товари (надані послуги) на рахунок торговця.

Як було встановлено раніше, у зауваженнях до акта перевірки представник ТОВ "Базис Кейс" адвокат Козлов П.Б. зазначив про те, що у кіоску за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1) є можливість розрахуватися через PОS термінал або безготівковим переказом з застосуванням платіжних систем банку.

Разом з тим, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів існування можливості здійснення розрахунків безготівковим переказом за вказаною вище адресою здійснення торгівлі.

Так, додана до позовної заяви копія заяви про внесення змін до договору надання послуг еквайрингу у АТ "Ощадбанк" (індивідуальної частини) від 09 квітня 2024 року №909-113630 не містить відомостей про кіоск за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1), за якою проводилася фактична перевірка.

Щодо наданої копії наказу ТОВ "Базис Кейс" від 02 квітня 2024 року №4-од "Про забезпечення виконання вимог ПКМУ №894 від 29.07.2022 року" колегія суддів зазначає, що у додатку 1 до нього відсутня адреса торгової точки - кіоску, в якому була проведена фактична перевірка та було виявлено порушення - м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1).

Стосовно доводів позивача про виконання вимог законодавства в частині забезпечення можливості у всіх торгових точках ТОВ "Базис Кейс" безготівкової оплати шляхом розміщення QR-коду для переходу на безготівкову оплату, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пп. 4 п. 5 розділу I Правил формування та використання QR-коду для здійснення кредитових переказів, затверджених постановою Правління Національного Банку України від 28 травня 2020 року №68 код - матричний код (двовимірний штрихкод), який містить інформацію щодо отримувача коштів і призначений для сканування за допомогою мобільного пристрою, сканера штрихкоду з метою швидкого та безпомилкового передавання реквізитів операції переказу коштів.

Інформація, що міститься в QR-коді, сканується за допомогою камери пристрою, платіжного застосунку, спеціалізованого банківського обладнання або універсального сканера QR-кодів. Дані розкодовуються як пропозиція щодо здійснення платежу, яка відобразиться в застосунку або інших інформаційних системах (програмному забезпеченні) (п. 18 розділу V Правил).

Разом, з тим судом апеляційної інстанції враховано відсутність у матеріалах справи доказів, що підтверджують наявність у позивача діючого QR-коду для переходу на безготівкову оплату, як і доказів використання пристроїв чи інших способів, які дозволяють ТОВ "Базис Кейс" здійснювати розрахунок за продаж товарів у безготівковий формі за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1).

Отже, всупереч висновків суду першої інстанції наявні у матеріалах справи документи підтверджують факт порушення директором ТОВ "Базис Кейс" - ОСОБА_1 установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості, які є загальнодоступними, підтверджують повноваження позивача ОСОБА_1 як керівника юридичної особи - ТОВ "Базис Кейс", .

До того ж, позивачем не надано будь-якого доказу на підтвердження того, що не він, а касир (продавець) ТОВ "Базис Кейс" є посадовою особою, відповідальною за проведення розрахунків в кіоску за адресою м. Київ, Голосіївський р-н, просп. Голосіївський, п/с. зуп. "ст.м. "Голосіївська" (прим. 1).

Приписи ст. 251 КУпАП визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. 1 та 2 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

У спірному випадку на підтвердження факту вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП, відповідачем надано належні і допустимі докази, а саме: акт перевірки; протокол про адміністративне правопорушення. Натомість, позивачем ОСОБА_1 не надано належних і допустимих доказів, які б свідчили про дотримання вимог законодавства щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Твердження позивача, щодо ненадання відповідачем доказів правомірності притягнення позивача ОСОБА_1 до відповідальності саме за ч. 2 ст. 163-15 КУпАП, колегія суддів вважає помилковим.

Так, у протоколі від 08 жовтня 2024 року №4538 про адміністративне правопорушення у рядку "Притягався(лася) до адміністративної відповідальності раніше і за що" зазначено: "піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення (постанова від 14 травня 2024 року)". Таке, формулювання, на переконання колегії суддів, не дозволяє стверджувати про неправильну кваліфікацію відповідачем вчиненого ОСОБА_1 діяння з огляду на таке.

Матеріалами справи встановлено, що 24 квітня 2024 року заступником начальника ГУ ДПС у м. Києві прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, докази оскарження зазначеної постанови в матеріалах справи відсутні.

Отже, станом на час вчинення правопорушення 16 вересня 2024 року, складання протоколу про адміністративне правопорушення 08 жовтня 2024 року та прийняття спірної постанови 14 жовтня 2024 року не сплив рік з моменту накладення на позивача попереднього стягнення за ч. 1 ст. 163-15 КУпАП, а відтак кваліфікація його дій саме за ч. 2 вказаної статті відповідала вимогам КУпАП.

Враховуючи встановлені обставини, на думку колегії суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що відповідачем не надано належних і допустимих доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 163-15 КУпАП.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при ухваленні рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також неправильно застосовано норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити повністю, а рішення суду першої інстанції - скасувати.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - задовольнити повністю.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 27 лютого 2025 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання незаконною та скасування постанови - відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повне рішення виготовлено 10 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев