Справа № 640/11310/19
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року справа № 640/11310/19
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючого судді Бабич А.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Міщенко Д.А.,

представника позивача Котеньова М.М. (за посадою) у режимі відеоконференції,

представника відповідача Гончаревського О.В. (у порядку самопредставництва) у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ВОСТОК-СЕРВІС (перейменованого на «УЛЬТРАСЕЙФЕТІ») до Київської міської митниці ДПС про скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

24.06.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю ВОСТОК-СЕРВІС (03142, м.Київ, бульв.Академіка Вернадського, буд.36; ) (далі позивач) звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовною заявою Київської міської митниці ДФС (03124, місто Київ, бульв.Гавела Вацлава, буд.8А; ) (далі відповідач) про скасування рішення від 24.04.2019 №UA100000/2019/000105/2.

Додатково просив судові витрати стягнути з відповідача. Обґрунтовуючи зазначив, що спірне рішення вважає неповним, надуманим і безпідставним.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 27 червня 2019 року відкрив провадження в адміністративній справі та вирішив здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

02.08.2019 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням у задоволенні позову відмовити. Стверджує, що надані позивачем документи до митного оформлення не містили всіх відомостей щодо ціни, яка фактично сплачена або підлягає сплаті за товари. Зокрема, специфікацією від 18.04.2019 №40 передбачено декларування додаткових витрат на транспортування, навантаження та розвантаження. У результаті опрацювання додатково поданих документів встановлено відсутність: прайс-листа, експертний висновок не стосувався переміщуваного відповідного товару, у довідці про транспортні витрати відсутнє посилання на товарно-транспортний документ, передбачений контрактом, включення.

Окружний адміністративний суд міста Києва супровідним листом від 24.01.2024 № 03-19/2408/24 Про скерування за належністю справи на виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-ІХ надіслав адміністративну справу №640/11310/19 до Київського окружного адміністративного суду. У подальшому Київський окружний адміністративний суд супровідним листом від 07.01.2025 вих. 01-19/93/25 на виконання Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, передав 244 судові справи Черкаському окружному адміністративному суду.

Справа №640/11310/19 надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду 27.01.2025 вх.№ 3719/25. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.01.2025 передана для розгляду судді Бабич А.М.

Ухвалою від 03 лютого 2025 року суд прийняв до свого провадження адміністративну справу №640/1452/20, замінив відповідача у справі на його правонаступника - Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А; ).

11.02.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням у задоволенні позову відмовити. Додатково до вказаних у попередньому відзиві доводів зазначив, що декларацію країни відправлення позивач надав без перекладу. То ж після консультацій шляхом послідовно обрання методів визначення ціни відкориговано вартість товару.

Станом на 03.04.2025 від позивача відповідь на відзив на адресу суду не надійшла. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для переходу у загальне позовне провадження, про що постановив ухвалу від 03.04.2025 щодо призначення підготовчого засідання на 15.04.2025 о 14год. 00хв.

09.04.2025 на адресу суду надійшла відповідь позивача. У ній вказує про відсутність підстав витребування додаткових документів до поданих для митного переміщення товару. З приводу транспортних витрат подана довідка від 18.04.2019. Додаткове страхування вантажу не проводилося. Відправник самостійно здійснює митне оформлення товару в країні експорті, з огляду на що відповідний вид витрат не є витратами позивача. Доказ оплати товару не подано із-за договірних умов продажу за умовах відстрочки 90днів. Вважає, що подав достатньо документів для підтвердження задекларованої митної вартості.

Того ж дня позивач повідомив суд про зміну свого найменування на ТОВ «УЛЬТРАСЕЙФЕТІ».

14.04.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача про його участь в режимі відеоконференцзв`язку.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

23.09.2016 позивач, як покупець, підписав Контракт №23/09 з Компанією AS-Arbeitsschutz GmbH про поставку товарів, найменування, кількість і ціна якого має вказуватися в специфікаціях, що є невід`ємною його частиною, та терміном до 31.12.2017 з можливістю пролонгації (далі Контракт). Термін дії продовжено додатковими угодами. Згідно з п.2.3 цього договору оплата за товар має бути виконана прямим банківським переведенням на рахунок постачальника з відстроченням платежу 90 днів з дати відвантаження товару.

Відповідно до положень ст.5 Контракту умови поставки вказуються в специфікаціях на товар і постачальник з товаром відправляє товаросупровідні документи: інвойс, пакувальний лист, товаросупровідні документи (TIR, CMR, коносамент і т.п.), копію експортної декларації, сертифікат якості з протоколами досліджень, сертифікат походження товару, - та направляє їх факсом або електронною поштою після відвантаження.

Згідно з видатковими накладними за 2018 рік позивач продав в Україні підприємствам згадані вище види товарів. Митним деклараціями за 2018 рік підтверджується придбання позивачем таких товарів згідно з Контрактом.

01.11.2018 позивач уклав дистриб`юторську угоду зі вказаним вище контрагентом про те, що він є єдиним ексклюзивним дистриб`ютором всього асортименту продукції AS, яка випускається торговою маркою NITRAS, та вона гарантує в подальшому надавати каталоги продукції та всі необхідні матеріали.

18.04.2019 контрагенти підписали до Контракту Специфікацію №40 на товар (рукавички, куртки, комбінезони, жилети, черевики, штани) загальною вартістю 55181,23 дол.США на умовах поставки EXW Бедбург, країн походження: Китай, Шрі-Ланка (3220), Індія (3440Р, 7552, 7521, 7522, 7511, 7551, 7550, 7520, 7510, 7512), Малайзія (8300),- та на умовах оплати - 90днів з дати відвантаження (знижка 5% за умовами платежу протягом 45 днів та 3% - протягом 60днів).

Крім того, 15.04.2019 позивач, як замовник, підписав з ФОП ОСОБА_1 , як перевізником, контракт №15/04/19 на транспортно-експедиційне обслуговування міжнародного сполучення (далі - договір перевезення) на термін до 31.12.2020 з правом автоматичної пролонгації. До нього позивач виписав 18.04.2018 замовлення на маршрут перевезення Німеччина-Україна автомобільним транспортом зі страхуванням та митним розвантаженням у м.Київ та митним переходом у Ягодині, фрахт 1300євро за курсом НБУ на день вивантаження.

Для митного оформлення товару згідно зі Специфікацією №40 позивач подав електронну UA100020/2019/369168, в якій задекларував його митну вартість за ціною договору з відправленням з Німеччини. У гр.44 вказано про долучення документів: 1314768, б/н, L 19805145, 19805145, б/н, прайс лист, Ц-257.

23.04.2019 на митну територію України надійшов товар за Контрактом.

24.04.2019 інспектор митного органу надав позивачу електронний запит, яким, посилаючись на спрацювання системи аналізу ризиків, вказав встановлення, що подані декларантом документи на задекларовану митну вартість містять розбіжності та не містять усіх відомостей, які підтверджують числові значення всіх її складових. Оскільки в Специфікації №40 умова поставки EXW Бедбург (Німеччина), запропонував надати: транспортні та платіжні документи відповідно до виставленого рахунка-фактури, акт виконаних робіт (наданих послуг), якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Листом вих.№19 від 24.04.2019 позивач повідомив, що товар поставлений на виконання п.5.3 Контракту на умовах поставки EXW, що свідчить про те, що відправник самостійно здійснює митне оформлення товару в країні експорту та транспортні витрати не відносяться до його витрат. Рахунок на транспортно-експедиційні послуги надається і сплачується після вивантаження товару. Додаткове страхування не проводилося. Додатково надав відповідачу:

1. Дистриб`юторську угоду №11/18 від 01.11.2018;

2. Заявку на транспортно-експедиційні послуги Б/Н від 03.04.2019;

3. Платіжні документи минулих поставок;

4. Інформацію про вартість подібних товарів з мережі Інтернет;

5. Каталоги продукції.

За результатами розгляду основних (поданих до митного оформлення) та додаткових документів відповідач урахував:

не надання прайс-листу, що вважає обов`язковим на підставі п.5.3 зовнішньоекономічного договору від 23.09.2016 №23/09 , платежу, терміну поставки, характер тари та упаковки, термін дії;

копія декларації країни відправлення надана без перекладу;

експертний висновок Київської торгово-промислової палати від 26.03.19 № Ц-257 не враховано підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару з посиланням на те, що він не стосується оцінюваної партії товару;

у довідці про транспортні витрати від 04.04.2019 №115 відсутність посилання на товаротранспортний документ (CMR).

Тому відповідач дійшов висновку про заниження заявленого рівня митної вартості, що суперечить поняттю дійсної вартості товару у розумінні статті VII Генеральної угоди з тарифів та торгівлі (ГАТТ 1947). За результатами проведеного порівняння встановлено, що у органу державної фіскальної служби наявна інформація щодо рівня митної вартості подібних (аналогічних) товарів за вищими рівнями митної вартості.

24.04.2019 відповідач виніс рішення №UA100000/2019/000105/2 про коригування митної вартості товарів, донарахувавши до вартості договірної ціни транспортні витрати. Обґрунтування полягало в наступному (далі Спірне рішення). По-перше, вказав про неможливість застосування основного методу, оскільки використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально. По-друге, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості операції з ідентичними товарами за ціною угоди, прийнятої органом доходів і зборів, з дотриманням умов, зазначених у статті 59 Кодексу. По-третє, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку з відсутністю вартості з подібними (аналогічними) товарами за ціною угоди, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів. По-четверте, метод визначення вартості шляхом віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Кодексу. По-п`яте, метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Кодексу. Тому митна вартість визначена із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Кодексу з використанням засобів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Митного кодексу України проведено процедуру консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митного органу: МД №№ UA500020/2019/2650, UA500040/2019/2803, UA100030/2019/399708, UA280529/2019/2803.

Не погоджуючись зі вказаним рішенням, позивач звернувся позовною заявою в суд.

Оцінюючи спірні правовідносини суд врахував вимогу ст.19 Конституції України, відповідно до якої орган державної влади, його службова або посадова особа зобов`язана діяти в межах, спосіб та порядку, що визначені законом.

Частиною 8 ст.264 Митного кодексу України від 13 березня 2012 року №4495-VI (далі - МК України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що з моменту прийняття органом доходів і зборів митної декларації вона є документом, що засвідчує факти, які мають юридичне значення, а декларант або уповноважена ним особа несе відповідальність за подання недостовірних відомостей, наведених у цій декларації.

Порядок виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа затверджений наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 10 серпня 2012 року за № 1360/21672 (далі - Порядок).

Орган доходів і зборів згідно з ч.9 ст.264 МК України не має права відмовити у прийнятті митної декларації, якщо виконано всі умови, встановлені цим Кодексом.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до ст.49 МК України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Якщо вони, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.52 МК заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів;

2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

У ч.3 ст.54 МК України вказано, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Порядок коригування митної вартості товарів визначений у ст.55 МК України.

Зокрема, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:

1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;

2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;

3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом;

4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування;

5) інформацію про:

а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються:

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті;

б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.

Декларант може провести консультації з митним органом з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в митному органі.

На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу на строк 90 днів з дня випуску товарів.

Протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант або уповноважена ним особа може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом або уповноваженою ним особою додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Спірне рішення відповідача про коригування митної вартості товару відповідає вказаним вище вимогам до його оформлення. З приводу підстав та вказаним у ньому обґрунтувань суд урахував додатково таке.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зважаючи на різні місця вироблення та експорту товару, не включення транспортних витрат у митну вартість товару за відсутності у товаросупровідних документах відомостей про вартість його перевезення, запит щодо надання додаткових документів для перевірки правильності визначення митної вартості товару обґрунтований.

Норми підп.2.2 розділу ІІ Порядку приписують, що після прийняття МД для митного оформлення у разі подання МД на паперовому носії необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, визначається посадовою особою ПМО під час виконання митних формальностей, встановлених підпунктами 4.5.5 - 4.5.10 пункту 4.5 розділу IV цього Порядку.

Інформація про необхідність подання документів, зазначених в графі 44 МД, вноситься посадовою особою, що здійснює відповідну митну формальність, до розділу IV інформаційного аркуша, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку (далі - Інформаційний аркуш), із зазначенням коду документа, посади, прізвища, ініціалів, дати та часу встановлення вимоги, та засвідчується особистим підписом посадової особи.

Інформація про ознайомлення з вимогою надання документів вноситься Декларантом до розділу IV Інформаційного аркуша.

Декларант після отримання повідомлення про вимогу надання оригіналів документів або засвідчених в установленому порядку їх копій надає документи безпосередньо до підрозділу митних компетенцій іншої митниці або до митного органу, якому подано МД та пред`явлено товари, транспортні засоби комерційного призначення.

Зазначеного обов`язку позивач і відповідач дотрималися.

Для оцінки доводів сторін щодо визначеної митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, суд урахував, що методи її визначення вказані у ст.57 МК України:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні:

а) за ціною договору щодо ідентичних товарів;

б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів;

в) на основі віднімання вартості;

г) на основі додавання вартості (обчислена вартість);

ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.57 МК України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Відповідно до ч.5 ст.57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

Вказана послідовність дій для обрання правильного методу визначення митної вартості відповідачем належно обґрунтована в Спірному рішенні.

Згідно зі ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів відповідно до вимог ст.54 МК України здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний:

1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування;

4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються:

у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю;

у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Оцінюючи доводи сторін щодо наявності в спірних правовідносинах у відповідача підстав вважати, що декларант подав неповні відомості про митну вартість товару та обраний метод її визначення згідно зі вказаними вище МД, суд врахував, що задекларована вартість за ціною договору не включає витрат на транспортування товару, місце вироблення та експорту якого різне.

Оскільки контрактні умови поставки позивача згідно зі Специфікацією, щодо поставки товару до якої виникли спірні правовідносини, EXW (Ex Works) франко-завод, суд врахував, що з 1 січня 2020 року набули чинності оновлені правила ІНКОТЕРМС-2020 «Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати» (редакція 2000 року) (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/988_007#Text). Згідно з п.9.1 цих Правил "E"-термін покладає на продавця мінімальні зобов`язання: продавець повинен лише надати товар у розпорядження покупця в узгодженому місці - звичайно на власних площах продавця. З іншого боку, як часто відбувається на практиці, продавець може допомагати покупцю завантажити товар на транспортний засіб, наданий останнім. Хоча термін EXW краще відображував би це явище, якби коло зобов`язань продавця охоплювало й відвантаження, автори визнали за бажане збереження традиційного принципу мінімальних зобов`язань продавця за умовами терміну EXW, щоб їх можна було застосовувати тоді, коли продавець не хоче брати жодних зобов`язань щодо відвантаження товару. Якщо покупець бажає покласти на продавця ці додаткові обов`язки, це має бути обумовлено в договорі купівлі-продажу.

Положення ст.22 вказаних Правил щодо EXW передбачають серед іншого:

- термін "франко-завод" означає, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання щодо поставки, в момент, коли він надав товар у розпорядження покупця на площах свого підприємства чи в іншому названому місці (наприклад, на заводі, фабриці, складі і т. ін.), без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб. Таким чином, цей термін покладає мінімальні обов`язки на продавця, а покупець несе всі витрати і ризики у зв`язку з перевезенням товару з площ продавця до місця призначення. Однак, якщо сторони бажають покласти на продавця обов`язки щодо завантаження товару в місці відправлення та всі ризики й витрати такого вантаження, це має бути чітко обумовлено шляхом включення відповідного застереження до договору купівлі-продажу. Цей термін не варто застосовувати, коли покупець не в змозі виконати експортні формальності, прямо чи посередньо;

- продавець зобов`язаний надати товар у розпорядження покупця в названому місці поставки, без завантаження на будь-який приймаючий транспортний засіб, в узгоджений день чи в межах погодженого періоду або, якщо такого часу не обумовлено, у строк, звичайний для поставки аналогічних товарів. Якщо сторони не узгодили конкретної точки в межах названого місця поставки, і наявні декілька придатних для цього точок, продавець може вибрати таку точку в межах місця поставки, яка найбільш відповідає його цілям;

- продавець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з діями щодо перевірки товару (такими як перевірка якості, розмірів, ваги, кількості), необхідними для надання товару в розпорядження покупця. Продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити пакування товару, необхідне для перевезення товару (за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі прийнято звичайно надавати у розпорядження товари з такими ж характеристиками, що обумовлені договором, без упаковки). Пакування здійснюється в тій мірі, в якій обставини, що стосуються транспортування (наприклад, засоби перевезення, місце призначення), були повідомлені продавцю до укладення договору купівлі-продажу. Упаковка повинна містити належне маркування. Продавець зобов`язаний, на прохання, за рахунок і на ризик покупця, надати йому всіляке сприяння в одержанні будь-яких документів чи еквівалентних їм електронних повідомлень, що видаються чи передаються у країні поставки та/або походження товару, яких може потребувати покупець для експорту та/або імпорту товару і, в разі необхідності, для його транзитного перевезення через будь-яку країну. Продавець зобов`язаний забезпечити покупця, на його вимогу, інформацією, необхідною для оформлення страхування;

- покупець зобов`язаний сплатити: всі витрати, пов`язані з товаром, з моменту здійснення його поставки у відповідності з статтею А.4; будь-які додаткові витрати, що виникли внаслідок невиконання покупцем обов`язку прийняти поставку товару, наданого в його розпорядження, або дати належне повідомлення у відповідності зі статтею Б.7, за умови, що товар був належним чином індивідуалізований за договором, тобто явно відокремлений або іншим чином визначений як товар, що є предметом цього договору; у випадках, де це належить, усі мита, податки й інші збори, а також витрати на виконання митних процедур, що підлягають сплаті при експорті. Покупець зобов`язаний відшкодувати усі витрати і збори, сплачені продавцем при наданні допомоги згідно статті А.2. Покупець зобов`язаний нести витрати, пов`язані з будь-яким передвідвантажувальним оглядом товару, в тому числі оглядом, що вимагається державними органами країни експорту. Покупець зобов`язаний сплатити всі витрати та збори, пов`язані з одержанням документів або еквівалентних їм електронних повідомлень, згаданих у статті А.10, а також відшкодувати витрати, понесені продавцем у зв`язку з наданням покупцю допомоги у відповідності із згаданою статтею.

Отже, посилання позивача на те, що витрати були обов`язком його постачальника і переміщення товару не входять в митну вартість його товару, безпідставні.

Наданий експертний Висновок №Ц-257 обґрунтовано відповідачем не врахований зважаючи, що, як зазначено в ньому, вартість визначена без огляду та ідентифікації імпортованої продукції. Крім того, в ньому відсутній аналіз контрактної умови поставки EXW.

Наявність аналогічного, ідентичного або подібного товару позивача відповідних виробників та постачальника, імпортованого в Україну не встановлено. Обґрунтованість астосування митної вартості товарів на підставі інформації, яка наявна в митного органу за МД №№: UA500020/2019/2650, UA500040/2019/2803, UA100030/2019/399708, UA280529/2019/2803, - не спростовано.

Врахувавши вказані вище норми законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що Спірне рішення винесене з дотриманням меж, способу та порядку дій, які встановлені законом. Отже, є правомірним, а позовні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на вимоги ст.ст.132-139 КАС України понесені позивачем судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 122-123, 132-139, 191, 295, 370-371, 382 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю ВОСТОК-СЕРВІС (перейменованого на «УЛЬТРАСЕЙФЕТІ») (03142, м.Київ, бульв.Академіка Вернадського, буд.36; ) до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (03124, м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 8-А; ), про скасування рішення від 24.04.2019 №UA100000/2019/000105/2.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копії рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Повний текст рішення виготовлений 09.06.2025.