Справа № 826/11601/16
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови,-
ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство «Аерофлот - російські авіалінії» звернулося до Окружного адміністративного суду м.Києва із позовною заявою до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови №6634 від 29.06.2016 про накладення штрафу за правопорушення у галузі цивільної авіації.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено вимоги Порядку накладення та стягнення штрафів за порушення вимог законодавства на повітряному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 26.12.2011 №637, оскільки під час оформлення протоколу не перевірено факт виконання позивачем рейсу 09.02.2016. Звернув увагу, що під час прийняття спірної постанови не встановлені та не перевірені всі елементи правопорушення такі, як вина, наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками. Вказав, що постанова прийнята відповідачем за відсутності належних доказів порушення позивачем 09.02.2016 правил та порядку використання повітряного простору України. Як наслідок, оскаржена постанова є протиправною та підлягає скасуванню.
Під час прийняття справи до провадження суд встановив, що місцезнаходження позивача російська федерація.
Судом, у відповідності до частини 1 статті 130 Кодексу адміністративного судочинства України, 14.04.2025 на офіційному сайті Судової влади України, веб-сторінці Івано-Франківського окружного адміністративного суду, опубліковано оголошення про розгляд даної справи (а.с.57).
Таким чином, судом вчинено усі можливі заходи з метою повідомлення позивача про розгляд даної адміністративної справи.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву відповідно до якого проти позову заперечив. У відзиві зазначив, що Державіаслужбою України встановлено заборону на використання повітряного простору з 22.12.2014 над півостровом Крим у межах координат на постійній основі. Вказана заборона продовжена 22.12.2014 перевиданням NOTAM А2461/14. Також, Державіаслужбою України видано наказ №780 від 15.12.2014 «Про затвердження та введення в дію змін до АІР Ukraine», згідно з пунктом 21 якого включено опис забороненої зони UKP 35 Crimea з 00.00 годин UTC 05.03.2015. Таким чином, на період з 09 год. 00 хв. 28.03.2014 по сьогодні над півостровом Крим встановлена заборонена зона. Однак позивач, знаючи про встановлену заборону, здійснював польоти з порушенням порядку перетину державного кордону, оскільки відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.04.2014 №424-р пункт пропуску через державний кордон та пункт контролю у аеропорту «Сімферополь» закриті. Крім того вказав, що сертифікат аеродрому «Сімферополь» №АП 11-01 з додатком до нього від 15.08.2013 та Інструкція з виконання польотів в районі аеродрому «Сімферополь» припинено з 09:00 год. 08.07.2014. Отже, при виконанні рейсу ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» порушувало норми законодавства України та норми міжнародного права, тому Державіаслужбою України 29.06.2016 розглянуто справу про правопорушення в галузі цивільної авіації та відповідно до абзацу 4 пункту 1 частини першої статті 127 Повітряного кодексу України за порушення правил та порядку використання повітряного простору України винесено постанову № 6634, якою авіакомпанію «Аерофлот» притягнуто до відповідальності та застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі восьми тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Таким чином, відповідач чітко дотримувався норм та вимог, встановлених законодавством України, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.
Згідно з протоколом про правопорушення у галузі цивільної авіації №6634 від 21.06.2016 у присутності уповноваженого представника юридичної особи ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» проведено перевірку інформації, викладеної в телеграмі Украероцентр ТЛГ №091951.
Головою Державіаслужби України 29.06.2016 розглянуто протокол та матеріали справи щодо позивача, прийнято постанову №6634, в якій встановлено порушення правил та порядку використання повітряного простору України при виконанні рейсу AFL 1631 о 17 год. 57 хв. 09.02.2016. Рейс здійснено без відповідного дозволу та заявки на використання повітряного простору України, що свідчить про порушення статті 30 Повітряного кодексу України та пункту 94, підпунктів 1, 4, 6 пункту 118 постанови Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401 «Про затвердження Положення про використання повітряного простору України» та вирішено накласти на ПАТ «Аерофлот - російські авіалінії» штраф у сумі 136000 грн. (а.с.10).
Позивач, вважаючи протиправною вказану постанову відповідача, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд застосовує нормативно-правові акти в редакції чинній на момент виникнення таких правовідносин і виходить з наступного.
Правові основи діяльності в галузі авіації встановлює Повітряний кодекс України від 19.05.2011 №3393-VІ (надалі ПК України).
Державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України спрямоване на гарантування безпеки авіації, забезпечення інтересів держави, національної безпеки та потреб суспільства і економіки у повітряних перевезеннях та авіаційних роботах.
Відповідно до частини 2 статті 4 ПК України державне регулювання діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України полягає у формуванні державної політики та стратегії розвитку, визначенні завдань, функцій, умов діяльності в галузі авіації та використання повітряного простору України, застосуванні заходів безпеки авіації, прийнятті загальнообов`язкових авіаційних правил України, у здійсненні державного контролю за їх виконанням та встановленні відповідальності за їх порушення.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 16 ПК України державні інспектори та особи, уповноважені на проведення перевірок, на підставі службового посвідчення та спеціального завдання на проведення перевірки відповідно до частини шостої цієї статті мають право складати протоколи та розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати фінансові санкції.
Приписами пункту 26 частини 1 статті 1 ПК України визначено, що використання повітряного простору України - це провадження діяльності, пов`язаної з польотами повітряних суден, з переміщенням (перебуванням) матеріальних об`єктів у повітряному просторі України, а також з вибуховими роботами, пусками ракет, усіма видами стрільб, у тому числі з метою здійснення впливу на гідрометеорологічні процеси в атмосфері, що становлять загрозу безпеці польотів повітряних суден та інших літальних апаратів.
Згідно з приписами частини 1 статті 23 ПК України організація використання повітряного простору України - це комплекс заходів, який вживається для забезпечення безпечного, економічного та регулярного повітряного руху, а також будь-якої іншої діяльності, пов`язаної з використанням повітряного простору України. Положення про використання повітряного простору України затверджується Кабінетом Міністрів України.
Організація використання повітряного простору України передбачає: 1) визначення структури та класифікації повітряного простору України; 2) планування та координацію діяльності з використання повітряного простору України відповідно до державних пріоритетів; 3) забезпечення дозвільного порядку використання повітряного простору України та/або забезпечення інформацією щодо використання повітряного простору України; 4) організацію повітряного руху, що включає: обслуговування повітряного руху; управління використанням повітряного простору України; організацію потоків повітряного руху; 5) забезпечення контролю за дотриманням порядку та правил використання повітряного простору України у певних районах; 6) обслуговування аеронавігаційною інформацією; 7) аварійне сповіщення; 8) метеорологічне обслуговування; 9) забезпечення зв`язку, навігації, спостереження (частина 2 статті 23 ПК України).
Частиною 3 статті 23 ПК України встановлено, що порушенням порядку використання повітряного простору України вважаються дії або бездіяльність юридичних чи фізичних осіб, що призвели до порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів, які регулюють порядок використання повітряного простору України.
Відповідно до частини 4 статті 23 ПК України перелік порушень порядку використання повітряного простору України визначається Положенням про використання повітряного простору України.
Згідно з частиною 1 статті 26 ПК України повітряний простір України, доступний для виконання польотів загального повітряного руху, поділяється на:
1) контрольований повітряний простір України обслуговування повітряного руху, в межах якого можуть надаватися в установленому порядку всі види обслуговування повітряного руху (диспетчерське, польотно-інформаційне, аварійне);
2) повітряний простір України поза межами контрольованого повітряного простору обслуговування повітряного руху, де в установленому порядку забезпечуються польотно-інформаційне та аварійне обслуговування.
Класифікація повітряного простору України обслуговування повітряного руху визначається уповноваженим органом з питань цивільної авіації виходячи з потреб користувачів повітряного простору України, необхідності забезпечення безпеки польотів, їх економічної ефективності та публікується в документах аеронавігаційної інформації (частина 2 статті 26 ПК України).
Обслуговування повітряного руху забезпечення польотно-інформаційного обслуговування, аварійного чи диспетчерського обслуговування повітряного руху (районного диспетчерського обслуговування, диспетчерського обслуговування підходу або аеродромного диспетчерського обслуговування) (пункт 73 статті 1 ПК України).
За приписами частини 1 статті 33 ПК України обслуговування повітряного руху в районах польотної інформації, диспетчерських районах, диспетчерських зонах, на маршрутах обслуговування повітряного руху, у тому числі в повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху міжнародними договорами України покладена на Україну (крім зон та аеродромів, де обслуговування повітряного руху здійснюється відповідними підрозділами державних органів, органів місцевого самоврядування), організується та здійснюється в порядку, встановленому Положенням про використання повітряного простору України.
Частиною 1 статті 29 ПК України передбачено, що використання повітряного простору України здійснюється на підставі дозволів, що надаються органами об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідно до порядку, визначеного Положенням про використання повітряного простору України, крім випадків, передбачених пунктами 1-5 частини другої статті 24 цього Кодексу.
На момент виникнення спірних правовідносин були чинні Положення про використання повітряного простору України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2002 №401 (надалі Положення КМУ №401).
Порядок подання заявок, видачі дозволів та визначення умов використання повітряного простору врегульовані Розділом IV Положення КМУ №401.
Згідно з пунктом 56 Положення КМУ №401 користувачі повітряного простору, заінтересовані у провадженні діяльності, повинні подати відповідну заявку на використання повітряного простору.
Пунктом 57 Положення КМУ №401 передбачено, що подання заявок та видача дозволів на використання повітряного простору або анулювання заявок може здійснюватися за допомогою телеграфу, телефону, поштового зв`язку, телефаксу тощо. Користувачі повітряного простору зобов`язані мати прямий зв`язок (телеграф, телефон, телефакс або інші види зв`язку) з органами ОПР та відповідними органами управління Повітряних Сил Збройних Сил.
При цьому, в пункті 58 Положення КМУ №401 встановлено, що форма розкладів та заявок на польоти цивільних повітряних суден, а також терміни їх подання визначаються Правилами надання експлуатантам дозволів на виліт з аеропортів України та приліт до аеропортів України під час виконання міжнародних, внутрішніх та транзитних польотів, що затверджуються Мінінфраструктури та Міноборони.
Відповідно до пункту 60 Положення КМУ №401 розклад регулярних внутрішніх та міжнародних польотів цивільних повітряних суден експлуатантів України та іноземних експлуатантів затверджується Державіаслужбою і надсилається до Украероруху (Украероцентру) та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил не пізніше ніж за 20 діб до введення його в дію.
Згідно з пунктом 61 Положення КМУ №401 органи управління Повітряних Сил Збройних Сил, Украероцентр здійснюють контроль за виконанням регулярних внутрішніх та міжнародних польотів, а також транзитних регулярних польотів та наданням органами ОПР послуг з обслуговування повітряного руху. З цією метою користувачі повітряного простору подають Украероцентру перелік повторюваних планів польотів не пізніше ніж за 14 діб до початку польоту, а зміни до цього переліку - за 7 діб до введення їх у дію. Украероцентр доводить перелік повторюваних планів польотів до РДЦ та органів управління Повітряних Сил Збройних Сил.
Приписами пунктів 74, 75 Положення КМУ №401 поряд з іншим закріплено, що дозвіл на виконання внутрішніх та міжнародних регулярних польотів з посадкою (вильотом) в Україні (з України) видається Державіаслужбою.
Відповідно до пункту 2 розділу І Положення КМУ №401 дозволом на використання повітряного простору є офіційне повідомлення про надання користувачеві повітряного простору дозволу для провадження діяльності у порядку, що визначається відповідним підрозділом органу об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України. Орган об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху відповідний підрозділ, повноваження і діяльність якого пов`язані з організацією повітряного руху у повітряному просторі України та у міжнародному повітряному просторі, який перебуває під відповідальністю України.
Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про створення об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України» від 19.07.1999 №1281 встановлено, що головним оперативним підрозділом системи є Український центр планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху (далі Украероцентр).
Загальний порядок польотів та маневрування повітряних суден у класифікованому повітряному просторі України та повітряному просторі над відкритим морем, де відповідальність за обслуговування повітряного руху (далі ОПР) міжнародними договорами покладена на Україну, з метою забезпечення безпеки польотів цивільних повітряних суден і екологічної безпеки встановлюють Правила польотів цивільних повітряних суден у повітряному просторі України, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України від 28.10.2011 №478 (надалі Правила №478).
Відповідно до пункту 1.3 Правил №478 контрольований політ будь-який політ, який виконується за наявності диспетчерського дозволу.
Диспетчерський дозвіл - дозвіл командиру повітряного судна діяти відповідно до умов, установлених диспетчерським органом.
Згідно з пунктом 8.1 глави 8 Правил №478 диспетчерський дозвіл повинен бути отриманий до початку виконання контрольованого польоту або частини польоту, яка виконується як контрольований політ. Такий дозвіл запитується шляхом подання плану польоту до органу диспетчерського обслуговування повітряного руху.
Аналогічні положення закріплені пунктами 3.3.1.1, 3.3.1.2, 3.3.2, 3.6.1.1 Додатку 2 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року «Правила польотів».
Як встановлено судом, повітряним судном позивача здійснено політ у повітряному просторі Автономної республіки Крим, яка згідно зі статтею 134 Конституції України є невід`ємною складовою частиною України.
При цьому, на підставі телеграми Украерорух від 28.03.2014, з метою забезпечення безпеки польотів, Державною авіаційною службою України встановлено заборону на використання повітряного простору над півостровом Крим у межах координат, згідно з долученою до матеріалів справи карти (а.с.76-95).
Згідно з пунктом 93 Положення КМУ №401 в окремих частинах повітряного простору встановлюються заборона або обмеження на його використання, які публікуються в документах з аеронавігаційної інформації та/або включаються до плану використання повітряного простору. Форма та зміст плану використання повітряного простору визначаються інструкцією з управління використанням повітряного простору.
Заборона використання повітряного простору на постійній основі встановлюється Державіаслужбою за поданням відповідних державних органів, підприємств, установ та організацій і оприлюднюється в документах з аеронавігаційної інформації (пункт 101 Положення КМУ №401)
Тимчасова заборона використання окремих частин повітряного простору встановлюється в інтересах користувачів, які подали відповідні заявки, з урахуванням пріоритетів, установлених цим Положенням, та принципів гнучкого використання повітряного простору відповідно до Європейської концепції гнучкого використання повітряного простору. Інформація про тимчасову заборону використання повітряного простору доводиться Украероцентром та службою аеронавігаційної інформації до відома всіх користувачів повітряного простору (пункт 102 Положення КМУ №401).
Статтею 11 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року та частиною 1 статті 8 Угоди між Урядом України та урядом російської федерації про повітряне сполучення і співробітництво в галузі повітряного транспорту до повітряних суден авіакомпанії «Аерофлот» під час їх перебування на території України застосовуються закони та правила України, які регулюють приліт і виліт з її території повітряних суден, що здійснюють міжнародні польоти, або експлуатацію чи навігацію цих повітряних суден.
Відповідно підпункту «n» пункту 5.1.1.1 розділу 5.1 Глави 5 Додатку 15 до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року «Служби аеронавігаційної інформації» та Dос. 8126 ІСАО «Посібник з служб аеронавігаційної інформації», які є обов`язковими як для України, так і для російської федерації згідно зі статями 37 та 38 вказаної Конвенції, та згідно з абзацом 15 підпункту 3.2.1.2 Правил обслуговування аеронавігаційною інформацією, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 01.07.2004 №564 (надалі Правила №564), інформація щодо встановлення заборонених зон публікується шляхом видання повідомлень NOTAM, які є елементом об`єднаного пакету аеронавігаційної інформації (розділ 1.1 глави 1 Додатку 15).
До управління забезпечення аеронавігаційного обслуговування польотів та до Міжнародної служби NOTAM (NOF) від Украероцентру, який є головним оперативним підрозділом об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху України (постанова Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 №1281), мережею авіаційного фіксованого електрозв`язку (AFTN) надійшов запит про встановлення забороненої зони над територією півострова Крим, який був затверджений уповноваженими особами Державіаслужби України, що стало підставою для опублікування NOTAM А1391/14 та А1946/14 та в наступному NOTAM А2461/14.
Вимоги до змісту, правил видачі та випуску NОТАМ уніфіковані для всіх країн, що приєдналися до Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року та містяться у Додатку 15 та Dос. 8126.
Відповідно до пункту 5.1.1 Додатку 15 NОТАМ складається і видається негайно в тих випадках, коли інформація, що підлягає розповсюдженню, носить тимчасовий і нетривалий характер, або у разі введення в терміновому порядку важливих з експлуатаційної точки зору постійних змін або тимчасових змін, що носять довгостроковий характер, виключаючи великий текстовий та/або графічний матеріал.
NОТАМ є складовою частиною об`єднаного пакета аеронавігаційної інформації, визначення якого міститься в розділі 1.1 «Визначення» Глави 1 Додатку 15.
У підпункті 2.1.2 пункту 2.1 глави 2 Правил №564 зазначено, що аеронавігаційна інформація затверджується Державіаслужбою України та публікується САІ.
Згідно з розділом 1.1 «Визначення» Глави 1 Додатку 15 заборонена зона - повітряний простір встановлених розмірів над територією або територіальними водами держави, у межах якої польоти повітряних суден заборонено. Таке ж положення міститься в Главі 1.
Водночас відповідно до пункту 2.1.1 розділу 2.1 Глави 2 Додатка 2 правила польотів поширюються на повітряні судна, що мають національні та реєстраційні знаки Договірної Держави, незалежно від їхнього місцезнаходження, за умови, що ці правила не суперечать правилам, опублікованим державою, що здійснюють юрисдикцію над територією, що пролітає.
Також, згідно з пунктом 2 розділу 1 Положення КМУ №401 заборонена зона частина повітряного простору, в межах якої забороняються польоти повітряних суден.
Главою 8 Додатку 15 передбачено, що на будь-якому аеродромі/вертодромі, який зазвичай використовується для виконання міжнародних польотів, персоналу, залученому до забезпечення польотів, включаючи льотні екіпажі та служби, відповідальні за передпольотну інформацію, надається аеронавігаційна інформація, необхідна для забезпечення безпеки, регулярності та ефективності аеронавігації та що стосується етапів маршрутів, що починаються від даного аеродрому/вертодрому.
Разом з цим, NOTAM А1391/14 має у своєму тексті у полі визначення цілі літери NBO, що відповідно до Додатку А глави 6 Doc 8126 означає, що NOTAM відібрано для негайного сповіщення експлуатантів повітряних суден, для включення в РІВ та стосується виконання польотів.
Окрім того, відповідно до підпункту 2.3.2 розділу 2.3 Глави 2 Додатку 2 до початку польоту командир повітряного судна знайомиться з усією наявною інформацією щодо запланованої операції.
У той же час, пунктом 8.1.1 Додатку 15 визначено, що на будь-якому аеродромі, що зазвичай використовується для виконання міжнародних польотів, персоналу, залученому до забезпечення польотів, включаючи льотні екіпажі та служби, відповідальні за передпольотну інформацію, надається аеронавігаційна інформація, необхідна для забезпечення безпеки, регулярності та ефективності аеронавігації та що стосується етапів маршрутів, що починаються від цього аеродрому.
Пунктом 8.1.3 Додатку 15 закріплено, що членам льотного екіпажу надається коротка анотація діючих NОТАМ, які мають експлуатаційне значення, та інша інформація термінового характеру у формі складених відкритим текстом бюлетенів передпольотної інформації (РІВ).
Відповідно до статті 12 Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року кожна Договірна держава зобов`язується вживати заходів для забезпечення того, щоб кожне повітряне судно, яке здійснює політ або маневрує в межах її території, а також кожне повітряне судно, яке має її національний знак, де б таке судно не знаходилося, дотримувалося чинних у даному місці правил і регламенту, що стосуються польотів і маневрування повітряних суден.
Частиною 3 статті 48 ПК України встановлено заборону виконання польоту повітряного судна в контрольованому повітряному просторі без двостороннього радіозв`язку з органом обслуговування повітряного руху.
Суд звертає увагу, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що підтверджують подання повітряним судном позивача перед початком здійснення 09.02.2016 польоту рейсом AFL 1631 о 17 год. 57 хв. заявок на використання повітряного простору та планів польоту.
При цьому, не зважаючи на прийняття та опублікування, зокрема, NOTAM А1391/14, яким встановлено над півостровом Крим заборонену зону, повітряне судно позивача 18.01.2016, виконуючи рейс AFL 1631, здійснило проліт саме в забороненій зоні. Водночас NOTAM А1391/14 затверджений та опублікований в порядку встановленому міжнародними нормами та законодавством України.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ПАТ «Аерофлот російські авіалінії» та льотний екіпаж повітряного судна, який виконував рейс AFL 1631, знали про дію NOTAM А1391/14, однак ігноруючи його та вимоги законодавства України про повітряний простір, здійснило політ над забороненою територією України без отримання відповідного дозволу. Такі дії повітряного судна позивача вказують на цілеспрямоване порушення, як зазначеним NOTAM заборони, так і вимог законодавства України про повітряний простір.
На противагу вказаному, позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами існування обставин, за наявності яких можливе виконання ним польотів у повітряному просторі чи в окремих його частинах, де встановлено заборону.
Позивач зазначив про відсутність жодного повідомлення від командира повітряного судна, органів ОПР або органів управління Повітряних Сил Збройних Сил про факт порушення порядку використання позивачем повітряного простору України та зауважив про складання протоколу від 21.06.2016 №6634 з порушенням вимог Порядку №637 від 26.12.2011.
У даній справі суд керується положеннями частини четвертої статті 78 КАС України, яка передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд також зауважує, що доказів скасування протоколу від 21.06.2016 №6634 про встановлені порушення позивачем повітряного простору 09.02.2016, протиправності дій посадових осіб по його складанню, позивачем до матеріалів даного позову не надано.
Суд зазначає, що за обставинами в справі встановлено, що починаючи з 28.03.2014 по сьогодні над півостровом Крим встановлена заборонена зона про що свідчить викладена в наказі від 15.12.2014 № 780 інформація та вказане в силу положень Конвенції про міжнародну цивільну авіацію 1944 року зумовлює відсутність підстав у позивача для виконання рейсів в забороненій зоні, що відповідно, спростовує твердження позивача про відсутність правових підстав для встановлення заборонених зон для польотів шляхом видачі та опублікування повідомлень NOTAM.
Щодо посилань позивача про допущені відповідачем процедурні порушення під час прийняття оскарженої постанови, суд зазначає наступне.
Процедурні порушення не повинні сприйматися як безумовне свідчення протиправності прийнятого за наслідками розгляду справи про правопорушення рішення. Натомість, вчинені контролюючим органом процедурні порушення підлягають оцінці з огляду на те, наскільки ці порушення вплинули на можливість порушника захистити свої права та чи призвели процедурні порушення на встановлення обставин порушення та на наслідки.
При цьому, судовою колегією враховано, що навіть у випадку встановлення процедурних порушень прийняття акту суб`єктом владних повноважень зазначене не може бути підставою для скасування останнього у випадку встановлення останнім правопорушення, факт вчинення якого підтверджено у ході розгляду справи.
Так, під час розгляду даної справи суд встановив, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують правомірність його дій. Позиція позивача зводяться лише до порушення, на його думку, процедури прийняття оскарженої постанови. Однак, позивачем ніяк не обґрунтовано як саме такі порушення вплинули на обстави справи та на можливість захистити свої права.
В підсумку суд вважає, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою ці повноваження надано, з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття постанови. Як наслідок, спірна постанова відповідача є правомірною, а підстави для її скасування відсутні.
Суд також зазначає, що інші наведені позивачем у позовній заяві аргументи, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Решта аргументів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто, мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Підсумовуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови не підлягає до задоволення.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Аерофлот - російські авіалінії» до Державної авіаційної служби України про визнання нечинною та скасування постанови, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.