Справа № 480/6147/24
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 червня 2025 року Справа № 480/6147/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/6147/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2024 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зарахувати до загального стажу періоди роботи з 01.06.2009 по 30.11.2009, та з 01.01.2012 по 31.08.2014.
В обґрунтування позовних позивач посилається на те, що ОСОБА_1 (далі - Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15 травня 2024 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - Відповідач № 2 ) за використанням основної соціальної гарантії Держави, а саме призначення пенсії за віком.
Рішенням від 27.06.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Відповідач № 1) прийняло відмову у призначення пенсії за віком №35, в якому зазначило наступне : « Результати розгляду документів, доданих до заяви : за доданими документами до страхового стажу не зараховано період

- з 01.06.2009 по 31.11.2009,

- з 01.01.2012 по 31.08.2014,

оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 відсутня сплата страхових внесків».

З рішенням про відмову від 27.06.2024 № 35 та доводами Відповідача №1, щодо не зарахування стажу для призначення пенсії за віком позивачка не погоджується, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач 1 - ГУ ПФУ в Одеській області у відзиві на позовну заяву зазначив, що вимоги не визнає, вважає їх протиправними та необґрунтованими.

Зокрема, відповідач просить суд врахувати, що відповідно до частини 2 статті 24 Закону 1058 визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Система персоніфікованого обліку впроваджена з 01.07.2000, тобто увесь спірний період роботи позивача (01.06.2009-30.11.2009 та 01.01.2012-31.08.2014) має бути підтверджений саме за даними персоніфікованого обліку.

Головне управління вважає помилковими доводи Позивача про достатність трудової книжки для підтвердження її страхового стажу, адже трудова книжка є основним документом про стаж лише щодо періодів роботи до 01.07.2000, тобто до запровадження персоніфікованого обліку.

Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням при розгляді заяви про призначення пенсії Позивача було повністю дотримано норми чинного законодавства та підстав для задоволення позовної заяви немає.

Відповідачем - ГУ ПФУ у Сумській області відзиву до суду не надано.

Дослідивши обставини у справі та наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Як свідчить з матеріалів справи, позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 15.05.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду україни в Сумській області із заявою про призначення пенсії.

Відповідно до п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 221 від 25.11.2005 (далі - Порядок 22-1), після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає та перераховує пенсію - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, який був уповноважений розглянути подані позивачем заяви.

Після перевірки наданих Позивачем документів, Головним управлінням було прийнято рішення №35 від 27.06.2024 про відмову у призначенні пенсії Позивачу на підставі відсутності необхідного страхового стажу.

За доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01.06.2009 по 31.11.2009, та з 01.01.2012 по 31.08.2014, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5 відсутня сплата страхових внесків».

Не погоджуючись з рішенням відпровідача-1 №35 від 27.06.2024 про відмову у призначенні пенсії позивач звернулась до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те. що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області є територіальним органом виконавчої влади, який у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції і законів України, іншими нормативно-правовими актами.

З 1 квітня 2021 року впроваджено нову технологію екстериторіального призначення/перерахунку пенсії та ухвалено постанову правління Пенсійного фонду України Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 № 25-1, зареєстровану у Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, згідно з якою внесено, зокрема, низку змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України.

Нова технологія екстериторіального призначення/перерахунку пенсії передбачає опрацювання заяв і прийнятих документів бек-офісами 25 головних управлінь Фонду у порядку черговості, незалежно від місць прийому заяв та місця проживання пенсіонерів.

Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Позивач звернулась 15 травня 2024 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Одеській області та відповідно за результатами розгляду поданих документів прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №35 27.06.2024 про відмову у призначенні пенсії Позивачу на підставі відсутності необхідного страхового стажу.

Закон України від 09.07.2003 № 1058 - IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (надалі - Закон № 1058) є спеціальним нормативно-правовим актом у сфері пенсійного забезпечення.

Абзацом 7 ч.2 ст.5 Закону № 1058 передбачено, що виключно цим Законом визначаються умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до ч. З ст.4 Закону №1058 виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Згідно ч. І ст.9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 років.

Відповідно до ч. 1,2, 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 48 Кодексу законів про працю України також визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

Система персоніфікованого обліку була впроваджена з 01 липня 2000 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 червня 1998 № 794 «Про затвердження Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування», якою доручено Пенсійному фонду разом із Міністерством праці та соціальної політики, Міністерством фінансів та Державною податковою адміністрацією забезпечити з 1 жовтня 1998 впровадження персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та установлено, що починаючи з 1 липня 2002 року обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" ( 1788-12 ) здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 року за даними системи персоніфікованого облік.

Згідно пункту 1 Положення про організацію персоніфікованого обліку відомостей у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, затвердженого постановою №794 (далі Положення №794) персоніфікований облік полягає в збиранні, обробленні,систематизації та зберіганні передбачених законодавством про пенсійне забезпечення відомостей про фізичних осіб, що пов`язані з визначенням права на виплати з Пенсійного фонду та їх розмір за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням (далі - відомості про фізичних осіб).

Пунктом 2 Положення №794 визначено, що основними завданнями персоніфікованого обліку є:

створення єдиного державного автоматизованого банку відомостей про фізичних осіб;

створення інформаційних передумов для визначення розміру виплат за пенсійним страхуванням залежно від тривалості страхового стажу та особистого внеску фізичної особи у формування коштів цього страхування.

Згідно пункту 3 Положення №794 в основі персоніфікованого обліку лежить обов`язковість і своєчасність подання відомостей про фізичних осіб; обов`язковість використання індивідуального ідентифікаційного номера даних Державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів.

Пунктом 5 Положення №794 передбачено, що персоніфікований облік здійснює Пенсійний фонд та його органи на місцях (далі - уповноважений орган).

Згідно пункту 6 Положення №794 уповноважений орган з додержанням вимог статті 23 Закону України "Про інформацію" ( 2657-12 ) має право: своєчасно одержувати в установленому порядку від фізичних осіб та роботодавців відомості, передбачені пунктом 1 цього Положення; проводити у роботодавців перевірку достовірності поданих відомостей про фізичних осіб, зокрема перевірку фінансових та інших документів, що підтверджують зазначені відомості;

Згідно пункту 10 Положення №794 роботодавці зобов`язані в установленому порядку подавати уповноваженому органу достовірні відомості про фізичних осіб, які працюють у них.

Отже пенсійні органи ведуть персоніфікований облік сплати страхових внесків у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування на підставі даних про фізичну особу, які надають роботодавці, та у подальшому використовує їх у при обрахунку страхового стажу.

Також відповідно до пункту 3 Положення № 794 починаючи з 1 липня 2002 обчислення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" здійснюється із заробітку особи за період роботи після 1 липня 2000 за даними системи персоніфікованого обліку.

Натомість трудова книжка відповідно до пункту 01 Порядку № 637 є основним документом, що підтверджує стаж особи до 01.07.2000.

Як свідчить з матеріалів справи, відповідно до записів у трудовій книжці серія НОМЕР_1 , розпочатої 14.09.1981, з 08.04.1991 по 10.02.2014 Позивачка пропрацювала в ПАТ «Центролит» (записи 5-11). Відповідно до індивідуальної відомості про застраховану особу, форма ОК-5, ПАТ «Центролит» (код 00217875) нарахувало заробітну плату, але не сплатило за найманого працівника страхові внески (ЄСВ) за періоди :

- з 01.06.2009 по 31.11.2009;

- з 01.01.2012 по 31.08.2014.

Отже, відповідно до форми РС-право даний стаж не увійшов до загального страхового стажу, що в свою чергу зменшило необхідний мінімальний стаж, а саме 31 рік, та призвело до прийняття Відповідачем №1 відмови у призначенні пенсії за віком №35 на заміну рішення про відмову у призначенні пенсії № 35 від 22.05.2024.

Порядок обчислення та сплати страхових внесків встановлено у ст. 20 Закону № 1058, якою передбачено, що страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески .

Статтею 11 Закону №1058, застрахованими особами є громадяни, які працюють на підприємствах, в установах і організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, у фізичних осіб-суб`єктів підприємницької діяльності та інших осіб (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок) на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи за договорами цивільно-правового характеру. За осіб, які працюють на вищезазначених умовах, страхувальник (роботодавець) зобов`язаний нараховувати, обчислювати і сплачувати до солідарної системи в установлені строки та в повному обсязі страхові внески від об`єкту для їх нарахування.

Згідно до вимог ст. 40 Закону № 1058 , для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини другої статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно ст. 2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами страхових зборів до Пенсійного фонду України, а також обліку надходження і витрачання його коштів» затвердженої постановою правління Пенсійного Фонду України від 10 червня 1994 у. N 5-5. Інструкції затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 6 вересня 1996 р. N 11-1, ст. 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997р. платниками зборів на пенсійне страхування є підприємства, установи та організації усіх форм власності, які також несуть відповідальність за своєчасну сплату страхових внесків.

Застрахована особа не сплачує та не несе відповідальності за несвоєчасну сплату страхових внесків підприємством, на якому вона працювала.

Частинами 5, 6 ст. 20 Закону № 1058 страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів з дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 є календарний місяць; для страхувальників, зазначених у пункті 5 етапі 14 цього Закону квартал.

Згідно інформаційного листа Вищого адміністративного суду № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року наявність заборгованості перед Пенсійним фондом України зі сплати страхових внесків не може бути підставою для відмови у здійсненні перерахунку (призначені) пенсії, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство- страхувальник, в якому працює за страхована особа. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. А застрахована особа не несе відповідальності за несвоєчасність сплати страхувальником страхових внесків; нарахованих із заробітної плати цієї особи.

Цю відповідальність відповідно до вищезазначених норм закону несе тільки страхувальник (підприємство).

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періодів роботи до страхового стажу за порушення, вчинене роботодавцями, оскільки згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах була висловлена Верховним Судом у постановах від 25 вересня 2018 року у справі № 242/65/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 242/4793/16-а, від 11 липня 2019 року у справі №242/1484/17, від 04 червня 2019 року у справі №235/900/17, від 27 лютого 2019 року у справі № 242/1871/17 та № 423/3 544/16-а.

Відповідно до вимог ст. 162 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанови про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи окремих його положень, дій чи бездіяльності і про скасування або визнання не чинним рішення чи окремих його положень, зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

На підставі зазначеного вище, відповідач № 1 протиправно не врахував період роботи з 01.06.2009 по 30.11.2009 та з 01.01.2012 по 31.08.2014 в ПАТ «Центролит» до загального стажу при призначенні пенсії за віком. Відсутність відомостей щодо позивача у системі персоніфікованого обліку за спірні періоди зумовлена бездіяльністю роботодавців, внаслідок чого позивач позбавлена права на зарахування вказаних періодів роботи до страхового стажу.

Зважаючи на те, що обов`язок щодо надання відомостей до системи персоніфікованого обліку покладений на роботодавців, позивач не повинна відповідати за неналежне виконання ними свого обов`язку, а отже ненадання відомостей до системи персоніфікованого обліку у спірні періоди не може бути підставою для їх неврахування при призначенні позивачу пенсії за віком.

У справах № 490/12392/16-а, № 638/5795/17, № 683/1814/16-а Верховним Судом зроблено аналогічний висновок про те, що внаслідок невиконання страхувальником обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, тому така несплата не є підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи, за які не сплачені страхові внески, до страхового стажу.

Застосувавши приписи законодавства та висновки Верховного Суду у аналогічних спорах суд дійшов висновку, що відмова відповідача зарахувати у страховий стаж позивача спірні періоди є безпідставною.

Враховуючи, що відповідно до рішення ГУ ПФУ в Одеській області № 35 від 27.06.2024 страховий стаж позивача становить 29 р. 08 міс. 11 днів, загальний страховий стаж з врахуванням спірних періодів становить більше ніж 31 рік.

Отже на час звернення за пенсією 15 травня 2024 року позивач набула права на призначення пенсії за віком.

Враховуючи вказані обставини рішення №35 від 27.06.2024 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком є безпідставним і підлягає скасуванню, тому позовна вимога в цій частині є обгрунтованою і підлягає задоволенню.

Також є обгрунтованою і підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання відповідача про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2024 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та, з урахуванням висновків суду, зарахувати до загального стажу періоди роботи з 01.06.2009 по 30.11.2009, та з 01.01.2012 по 31.08.2014.

Відповідачу-2 слід, зокрема врахувати, що у позивача наявні підстави, які дають право на призначення пенсії за віком, а саме: вік 60 років та необхідний страховий стаж 31 років.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи письмовим доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Позивач сплатила судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією від 10.07.2024, отже вказані витрати покладаються на відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області №35 від 27.06.2024 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15.05.2024 про призначення пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду у даній справі, та зарахувати до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 01.06.2009 по 30.11.2009, та з 01.01.2012 по 31.08.2014.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області (вул.Канатна, 83, м. Одеса, Одеська область, 65012 код ЄДРПОУ 20987385) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець