Справа № 300/2415/25
Суддя: Шумей М.В.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"11" червня 2025 р. справа № 300/2415/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Либовка А.В., в інтересах ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач), звернулася до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі Департамент патрульної поліції НПУ, відповідач), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 (0010753), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 наказу);
визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «по особовому складу» №509 о/с від 21.03.2025, яким капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції;
поновити на посаді інспектора в взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 ;
стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з моменту незаконного звільнення і до дня винесення судом рішення про поновлення.
Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1»). Згідно з пунктом 4 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції. Відповідно, наказом Департаменту патрульної поліції НПУ №509 о/с від 21.03.2025 ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції. Представник позивача вказані накази Департаменту патрульної поліції НПУ вважає протиправними, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад дисциплінарного проступку, що свідчить про безпідставність застосованого до нього найсуворішого виду дисциплінарного стягнення звільнення зі служби в поліції. А тому, не погодившись із застосуванням дисциплінарного стягнення, представник ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом за захистом його прав та інтересів.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.04.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, згідно із правилами, встановленими статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
13.05.2025 Департамент патрульної поліції НПУ подав відзив на позовну заяву, в якому відповідач щодо заявлених позовних вимог заперечив та просив суд в задоволенні позову відмовити. Представник відповідача зазначив, що оскаржені накази винесені на підставі та у межах чинного законодавства. Зокрема, відмічено, що позивачу було доведено наказ ЗСП «Хижак-2» від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», після чого капітан поліції ОСОБА_1 відмовився його виконувати. При цьому, за доводами відповідача, протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань у ОСОБА_1 не виявлено, а тому, дисциплінарна комісія в межах проведеного службового розслідування дійшла висновку, що позивач безумовно, неухильно та у визначений строк, не виконав доведений до його відома наказ. Отже, враховуючи наведене, відповідач вважає, що оскаржувані накази від 21.03.2025 №167 в частині притягнення інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак - 1») старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції та від 21.03.2025 №510 о/с в частині звільнення зі служби в поліції позивача, прийняті на підставі, у межах та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, ґрунтовно, та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а отже, на думку представника відповідача, законодавчо передбачені підстави дія визнання їх протиправними та скасування, відсутні.
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.
Капітан поліції ОСОБА_1 (далі Позивач) проходив службу на посаді інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1»). При цьому, в органах Національної поліції України службу розпочав ще з 12.11.2015.
16.03.2025 підполковником поліції ОСОБА_2 , командиром полку патрульної поліції в місті Біла Церква та Білоцерківському районі управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції, якого відповідно до наказу ДПП від 07.03.2025 №654 «Про визначення командиром та увільнення від командування» визначено командиром ЗСП «Хижак-2», видано наказ від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації».
Під час ознайомлення із вказаним наказом від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», ОСОБА_1 повідомив безпосереднє керівництво про погіршення здоров`я, а саме: болі в поперековому відділі хребта з гострою віддачею болі в ліву ногу, тахікардію та загострення хронічного бронхіту. Також позивач повідомив командування про поганий морально-психологічний стан та зазначив, що пред`явить відповідні довідки лікарів для підтвердження цього. Також позивач повідомляв про те, що його стан здоров`я погіршився ще з 10.03.2025 у зв`язку з інтенсивними тренуваннями та носінням засобів індивідуального захист та у зв`язку із чим почав відчувати біль в спині та нозі. Вказане підтверджується дослідженим судом відеозаписом, наявним у матеріалах справи.
17.03.2025 командир Зведеного стрілецького полку Департаменту патрульної поліції «Хижак-2» подав начальнику Департаменту патрульної поліції доповідну записку, у якій зазначено, що після ознайомлення із наказом від 16.03.2025 №483, підпорядкований склад, зокрема і ОСОБА_1 , відмовилися виконувати такий наказ.
Надалі, на підставі наказу від 17.03.2025 №775 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено проведення службового розслідування у зв`язку із відмовою від виконання наказу Зведеного стрілецького полку Департаменту патрульної поліції «Хижак-2» (далі ЗСП «Хижак-2») від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», в тому числі і щодо позивача.
21.03.2025 складено висновок службового розслідування, проведеного за відомостями, викладеними в доповідній записці від 17.03.2025 за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) (Хижак-1) Департаменту патрульної поліції. У висновку зафіксовано пояснення допитаного ОСОБА_1 , зокрема щодо погіршення стану зоров`я, болей в поперековому відділі хребта з гострою віддачею болі в ліву ногу, загострення хронічного бронхіту та тахікардії. Також вказано, що ОСОБА_1 надав консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2158, згідно якого встановлено хронічний бронхіт в стадії нестійкої ремісії; консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2181, згідно якого вбачається хронічна хвороба вертеброгенна люмбальгія ліворуч на фоні остеохондрозу відділу хребта, екструзія міжхребтової ділянки 4-5.
Також у висновку відображено хід проходження служби позивача та вказано, що за час проходження служби в НПУ до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочувався подякою міського голови Івано-Франківська.
Окрім того, у висновку містяться дані про допитаних інших осіб, зокрема психолога ОДШБ «Лють».
Як наслідок, аналізуючи зібрані в процесі службового розслідування матеріали, встановлено, поліцейські ЗСП «Хижак-2», в тому числі і позивач, відмовились після ознайомлення виконувати наказ від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації». Вказано, що надані, зокрема і ОСОБА_1 консультаційні висновки УМД ДПОП «ОШБ Лють» не свідчать про неможливість виконання бойових (спеціальних) завдань (операцій), оскільки станом на 16.03.2025 були відсутні обмеження. За висновком комісії, поліцейські, зокрема й капітан поліції ОСОБА_1 , безумовно, неухильно та у визначений строк точно наказ, виданий підполковником поліції ОСОБА_2 в межах наданих йому повноважень та відповідно до закону, не виконали.
Серед обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачених частиною 4 статті 19 Дисциплінарного статуту, вказано наявність заохочень.
При цьому, не встановлено обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачених частиною 6 статті 19 Дисциплінарного статуту.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарною комісією запропоновано за вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Так, згідно з пунктом 4 наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» наказано, зокрема, за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до капітана поліції ОСОБА_1 (0010753), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.
Згідно з наказом «по особовому складу» Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №509 о/с від 21.03.2025 поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції з виплатою компенсації за невикористані під час проходження служби щорічних основних та додаткових оплачуваних відпусток поліцейського.
Вважаючи такі накази протиправними та такими, представник позивача звернулася до суду з даним позовом за захистом порушеного права позивача права на працю.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 КАС України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в редакції, чинній на момент врегулювання спірних правовідносин.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Обов`язки поліцейського передбачені ч.1 ст.18 цього ж Закону, зокрема: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
Частиною першою статті 64 Закону №580 визначено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.
З тексту присяги поліцейського, неухильне дотримання якої визначено Законом, вбачається, що в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків. Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно. Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 27.04.2021 у справі №160/6819/19.
Між тим інститут присяги поліцейського вже сам по собі призначений імперативно забезпечити зразкове та бездоганне дотримання публічним службовцем поліцейським Закону як у повсякденній службовій, так і позаслужбовій (приватній) діяльності. При цьому, у кореспонденції з частиною 2 статті 18 Закону №580 інститут присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.
Відповідно до п. 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський, серед іншого, повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, межах повноважень та спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію»; «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді
Згідно з п. 24 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», органи Національної поліції України беруть участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.
Згідно з ч. 2 ст. 24 Закону України «Про Національну поліцію», у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Військовому командуванню разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Наказом Національної поліції України від 09.08.2022 року №568 «Про деякі питання посиленого варіанту службової діяльності на період дії на території України воєнного стану», який видано на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», особовий склад органів, підрозділів та установ поліції до завершення воєнного стану переведено на посилений варіант службової діяльності.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 19 Закону України «Про Національну поліцію», у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджений Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, визначаються підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень.
Нормами частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Аналізуючи пункти 1, 3, 4, 6, 7, 8 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, установлено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: бути вірним присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їх повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.
Пунктом 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Разом із тим, стаття 12 Дисциплінарного статуту дає визначення дисциплінарного проступку протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Отже, до кола формальних ознак дисциплінарного проступку поліцейського належать: 1) недотримання вимог чинних нормативно-правових актів; 2) недотримання присяги поліцейського; 3) невиконання наказів керівників; 4) неналежний рівень знань положень нормативно-правових актів та змісту власних функціональних обов`язків за посадою; 5) не виявлення поваги до прав, честі і гідності людини, не утримання від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 6) ненадання допомоги та не запобігання вчиненню правопорушень; 7) не вжиття заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського із одночасним інформуванням про це безпосереднього керівника; 8) не утримання від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки; 9) не утримання від дій, що підривають авторитет Національної поліції України; 10) недотримання правил внутрішнього розпорядку; 11) невиконання заходів безпеки у службовій діяльності; 12) незабезпечення належного рівня власної професійної підготовки (кваліфікації); 13) неналежне ставлення до збереження службового майна, незабезпечення належного стану зброї та спеціальних засобів; 14) не виявлення поваги до честі і гідності інших поліцейських і працівників поліції, не надання допомоги іншим поліцейським, не стримування інших поліцейських від вчинення правопорушень; 15) не дотримання правил носіння однострою та знаків розрізнення; 15) не сприяння керівникові в організації дотримання службової дисципліни, не інформування керівника про будь-які порушення службової дисципліни; 16) перебування на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків частиною 2 статті 14 Закону №2337-VIII передбачено проведення службового розслідування, під яким, відповідно до частини 1 статті 14 цього ж закону, розуміється діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Відповідне службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Процедури та механізми функціонування дисциплінарних комісій в органах та підрозділах Національної поліції України визначені приписами Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затвердженого наказом МВС України від 07.11.2018 №893 (далі Положення №893).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються. Аналогічне правило містить у п. 2 розділу IV Положення №893.
У частині 7 ст. 19 Дисциплінарного статуту зазначено, що у разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Частиною 8 статті 19 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень визначених ч. 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Отже, аналіз вищенаведеного дає підстави для висновку, що підставою для застосування до поліцейського дисциплінарних стягнень, перелік яких визначено у статті 13 Дисциплінарного статуту, є вчинення дисциплінарного проступку, тобто протиправних, винних дій чи бездіяльність, що полягає в порушенні поліцейським службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Суд звертає увагу на те, що обов`язковому встановленню, підлягає у першу чергу факт вчинення конкретного проступку певною особою. Окрім того, має бути встановлено не лише факт певного порушення, а й вчинення його відповідною особою саме всупереч своїм службовим обов`язкам.
При цьому, види дисциплінарних стягнень, перелічені у статті 13 Дисциплінарного статуту, застосовуються виходячи із обставин і характеру проступку, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередньої поведінки поліцейського, його ставлення до служби, ступеня його вини.
Найсуворішим видом дисциплінарного стягнення за порушення службової дисципліни є звільнення зі служби в поліції, як крайній захід дисциплінарного впливу.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Таким чином, у разі вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, перед накладенням дисциплінарного стягнення, з метою з`ясування всіх обставин вчинення такого проступку, наявності вини, керівник призначає службове розслідування, про що видає наказ.
Результатами службового розслідування має бути встановлено: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій.
Щодо порушення позивачем вимог дисциплінарних норм при оголошенні та виконанні наказу від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», судом встановлено наступне.
Наказом від 17.03.2025 №775 «Про призначення службового розслідування, утворення дисциплінарної комісії та відсторонення від виконання службових обов`язків» призначено проведення службового розслідування у зв`язку із відмовою від виконання наказу Зведеного стрілецького полку Департаменту патрульної поліції «Хижак-2» (далі ЗСП «Хижак-2») від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», в тому числі і щодо позивача на підставі доповідної записки командира ЗСП «Хижак-2».
На підставі висновку службового розслідування від 21.03.2025, відповідачем винесено наказ №167 від 21.03.2025, яким за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини першої статті 64 Закону України «Про Національну поліцію», пунктів 1, 4, 6 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту, відповідно до пункту 7 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, серед іншого, застосовано дисциплінарне стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 наказу).
Відтак, звільнення позивача зі служби в поліції відбулось саме у зв`язку з порушенням позивачем службової дисципліни, що підтверджено результатами службового розслідування.
Водночас, як вбачається з наявних в матеріалах службового розслідування пояснень позивача, останній фактично під час ознайомлення із наказом від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації» зазначив не про відмову від його виконання, а про неготовність його виконати, посилаючись на погіршення здоров`я, а саме: болі в поперековому відділі хребта з гострою віддачею болі в ліву ногу, тахікардію та загострення хронічного бронхіту. Позивач повідомив командування, що стан здоров`я погіршився ще з 10.03.2025 у зв`язку з інтенсивними тренуваннями та носінням засобів індивідуального захист та у зв`язку із чим почав відчувати біль в спині та нозі.
Суд звертає увагу, що вказана подія була зафіксована на портативний відеореєстратор. Так, судом досліджено відеозапис, наявний в матеріалах справи, на якому зафіксовано як момент зачитування до поліцейських наказу від 16.03.2025 №483 дск «Про здійснення ротації», так і в подальшому уточнення керівництвом про зрозумілість наказу і готовність до його виконання у всіх, кого він стосується, в тому числі і в позивача.
Так, відеозаписом підтверджується, що позивач дійсно зразу повідомив про погіршення свого фізичного стану здоров`я, морально-психологічного та емоційного. При цьому, ОСОБА_1 продемонстрував відповідні медичні довідки і документи.
Крім того, матеріали справи містять підтвердження щодо певних недоліків здоров`я позивача. Це, зокрема, консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2158, згідно якого встановлено хронічний бронхіт в стадії нестійкої ремісії; консультаційний висновок УДМ ДПОП «ОШБ Лють» від 17.03.2025 №2181, згідно якого вбачається хронічна хвороба вертеброгенна люмбальгія ліворуч на фоні остеохондрозу відділу хребта, екструзія міжхребтової ділянки 4-5.
І хоча такі консультаційні висновки і не містять застережень про фізичні навантаження, все ж вони підтверджують як слова позивача, надані одразу ж після оголошення наказу від 16.03.2025 №483 дск, а також при наданні пояснень під час службового розслідування щодо погіршення його здоров`я.
Більше того, суд зауважує також про повідомлене позивачем про поганий морально-психологічний стан.
З цього приводу суд зауважує, що з досліджених відеозаписів встановлено, що одразу ж після відповідних співбесід із поліцейськими, на відеокамеру начальник відділ психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ «Лють» зазначила, за результатами експрес-діагностики, поліцейські мають показники середнього рівня, а в декого вони нижче середнього.
Між тим, у своїх поясненнях під час службового розслідування, начальник відділ психологічного забезпечення управління кадрового забезпечення ДПОП «ОШБ «Лють» вже зазначає, що на ознайомленні поліцейських полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) «Хижак-1» поліцейськими, зокрема, й ОСОБА_1 встановлено задовільний психоемоційний стан (показники: тривоги, фрустрації, агресії в межах норми), шкала самоефективності на середньому рівні.
Тобто, вбачається певна суперечність, а тому доводи позивача і його показання в письмових поясненнях про те, що психолог ОДШБ «Лють» оцінила його нижче середнього можуть мати місце у виниклих правовідносинах.
Проте, враховуючи вищенаведене, суд все ж дійшов висновку, що факт відмови у виконанні наказу мав місце, який полягав хоч у непрямій відмові, але у формі повідомлення про неготовність в конкретний момент його виконати, при цьому із зазначенням відповідних обставин (погіршення фізичного здоров`я і морально-психологічного стану), які частково підтвердилися судом в процесі розгляду справи. При цьому, суд вважає, що службовим розслідуванням і, відповідно, керівником позивача при винесенні спірних наказів не взято до уваги такі обставини, які, на думку суду, мають враховуватись при визначенні дисциплінарного стягнення, яке необхідно застосувати.
Так, щодо пропорційності застосування дисциплінарного стягнення до позивача, враховуючи його особу, тяжкість проступку та всі встановлені обставини, суд зазначає наступне.
Так, згідно з вимогами Дисциплінарного статуту, під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Тобто, має бути об`єктивно оцінено всі обставини і відповідні критерії у їх сукупності.
З цього приводу слід звернути увагу, що Верховний Суд робив висновок щодо пропорційності застосування такого крайнього дисциплінарного заходу до позивача як звільнення із служби. Зокрема, у постанові від 20.07.2023 у справі №620/4675/22 зазначено, що «Суди попередніх інстанцій не досліджували, яким чином відповідач розмежував застосування різних видів дисциплінарного стягнення за один і той самий проступок та з огляду на які обставини застосував до позивача найбільш суворий з них. З огляду на викладене Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду наголошує, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на встановлення усіх обставин, за яких позивачем вчинявся дисциплінарний проступок, та не дослідили співмірність обраного виду стягнення складу, характеру та наслідками вчиненого дисциплінарного проступку, що є ключовим моментом у ході судового розгляду цієї справи».
Враховуючи такий висновок Верховного Суду та оцінюючи, чи відповідало застосоване до позивача дисциплінарне стягнення критеріям обґрунтованості та пропорційності, суд зазначає про те, що такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу та повинен застосовуватись у виняткових випадках і за вчинення особливих дисциплінарних проступків.
Суд бере до уваги, що відповідно до службової характеристики заступника командира ЗБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на капітана поліції ОСОБА_1 , інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак 1») Департаменту патрульної поліції, який відряджений в зону проведення активних бойових дій, за час служби в поліції та на займаній посаді, останній зарекомендував себе позитивно, здібний, швидко приймає рішення. Нормативні документи, накази та вказівки, що регламентують діяльність поліції знає на достатньому рівні та, виконуючи свої службові обов`язки, загалом приймає вірні рішення, відповідальний та наполегливий. Має високу працездатність, при вирішенні питань служби з особистим часом не рахується, може працювати стільки, скільки цього вимагають інтереси служби.
Окрім цього, відповідно до інформації, наданої т.в.о. начальника управління Патрульної поліції в Івано-Франківській області, за час проходження служби в Національній поліції України, до дисциплінарної відповідальності не притягався, та за час проходження служби заохочувався подякою міського голови Івано-Франківська.
Вказані відомості зазначені також і у висновку службового розслідування від 21.03.2025 та, відповідно, зазначено, про наявність обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачених частиною 4 статті 19 Дисциплінарного статуту, вказано наявність заохочень. Натомість, констатовано про відсутність обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачених частиною 6 статті 19 Дисциплінарного статуту.
В той же час, враховуючи вищевикладене, із висновку службового розслідування установлено, що дисциплінарна комісія, надаючи оцінку наявним у матеріалах службового розслідування відомостям та доказам, запропонувала за вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції, тобто найсуворіший вид відповідальності.
Суд вважає помилковим такий висновок, з урахуванням вищевикладеного, тим більш, беручи до уваги і те, що при прийнятті наказу №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 (пункт 4 наказу), судом не установлено, чи відповідачем узято до уваги при обранні виду дисциплінарного стягнення обставини попередньої поведінки позивача, про що вказано у позитивній службовій характеристиці, його ставлення до виконання службових обов`язків та до скоєного, відсутність обтяжуючих обставин.
Водночас відповідач, усупереч вказаному, належним чином не обґрунтував необхідність застосування до позивача найсуворішого виду дисциплінарного стягнення та неможливість застосування іншого, крім звільнення зі служби в поліції, виду дисциплінарного стягнення.
Наявні у матеріалах справи докази не дають підстав кваліфікувати виявлене порушення як грубе порушення дисципліни чи посадових інструкцій, достатнє для застосування такого виду стягнення як звільнення зі служби в поліції.
На думку суду, відповідачем ні під час службового розслідування, ні під час прийняття оскаржуваних наказів не здобуто належних доказів, які б свідчили про те, що поведінка позивача як поліцейського суперечить загальним принципам, встановленим для співробітників органів поліції, не наведено доказів недодержання позивачем приписів Закону України «Про Національну поліцію» та Дисциплінарного статуту Національної поліції в частині неухильного дотримання нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, та які б негативно позначитись на іміджі та репутації Національної поліції України та давали б можливість застосувати до нього крайній, найбільш суворий захід дисциплінарного стягнення звільнення зі служби.
Не надано таких доказів і під час розгляду даної справи.
Суд зазначає, що застосування дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу. Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням відповідних обставин і не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 07.0.23.2019 в справі №819/736/18, від 19.05.2022 в справі №480/4079/18 та інших.
В даній справі, з урахуванням викладеного, суд прийшов переконання про невірність визначення міри покарання для позивача у вигляді найсуворішого виду покарання звільнення.
відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, перевіривши згідно наведеної норми оскаржувані накази про застосування до позивача дисциплінарних стягнень, суд дійшов висновку, що спірні накази прийнято необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин.
Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд доходить висновку про протиправність та як наслідок скасування наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України №167 від 21.03.2025 «Про застосування до працівника полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») дисциплінарного стягнення» в частині застосування дисциплінарного стягнення стосовно капітана поліції ОСОБА_1 (0010753), інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») у вигляді звільнення зі служби в поліції (пункт 4 наказу) та наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «по особовому складу» №509 о/с від 21.03.2025, яким капітана поліції ОСОБА_1 відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції.
Щодо позовної вимоги про поновлення позивача на посаді інспектора в взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітана поліції ОСОБА_1 , суд зазначає таке.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, що розглядає спір.
У постановах Верховного Суду від 27 квітня 2021 року в справі №826/8332/17, від 31 травня 2021 року у справі №0840/3202/18 та від 27 квітня 2021 року у справі №826/8332/17 суд зазначив, що ураховуючи приписи частини 1 статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулося незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі. Відтак, звільненого без законної підстави працівника має бути поновлено на попередній роботі.
Суд повторно зазначає, що позивача звільнено з посади 21.03.2025.
День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24.10.2019 по справі №821/1226/16).
Таким чином, позивач підлягає поновленню на посаді з 22.03.2025.
З огляду на викладене вище суд дійшов висновку, що з метою ефективного способу захисту порушеного права позивача у зв`язку із визнання протиправним та скасування спірних наказів, зокрема й наказу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України «по особовому складу» №509 о/с від 21.03.2025, яким позивача звільнено зі служби в поліції, необхідно поновити позивача з 22.03.2025 на посаді інспектора в взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Виплата грошового забезпечення поліцейських регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - Постанова №988).
Пунктом 2 Постанови №988 визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.
Наказом МВС України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (надалі за текстом Порядок №260).
Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку №260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.
Пунктом 9 розділу І цього ж Порядку встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.
Зі змісту Порядку №260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин та діяв на час звільнення позивача, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.
У свою чергу п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100), визначено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Таким чином, при визначенні розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який підлягає присудженню на користь позивача з відповідача, правильним є обчислення календарних днів для обрахунку грошового забезпечення.
Аналогічний висновок сформовано та викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа №805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.
Враховуючи дату звільнення позивача зі служби (21.03.2025) та розгляд судом даної справи (11.06.2025), кількість днів вимушеного прогулу з 22.03.2025 (наступний день після звільнення) до 11.06.2025 (останній день вимушеного прогулу) складає 82 дні.
В той же час, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні відомості про заробітну плату позивача, в тому числі і за два останні місяці перед звільненням (січень-лютий 2025 року), а тому відповідачем необхідно розрахувати суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, враховуючи вищевикладені висновки суду щодо застосування вимог Порядку №100 та враховуючи загальну кількість днів такого прогулу 82 дні.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Згідно з частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.
Розподіл судових витрат у вигляді судового збору згідно із ст. 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Відповідно до абзацу 8 статті 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.
Також згідно з пунктами 2-3 частини 1 статті 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць (пункт 2) та поновлення на посаді у відносинах публічної служби (пункт 3).
З огляду на викладене, рішення суду в частині поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, з вирахуванням податків та обов`язкових платежів, підлягає негайному виконанню.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на посаді інспектора взводу №2 роти №2 полку поліції особливого призначення патрульної поліції (стрілецький) («Хижак-1») Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Шумей М.В.