Справа № 300/2668/25
Суддя: Боршовський Т.І.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" червня 2025 р. Справа № 300/2668/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Боршовського Т.І.,
за участю секретаря судового засідання Запоточної В.В.,
представника третьої особи - Повха В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області,
про визнання протиправною та скасування постанови від 11.04.2025,-
Виклад позицій сторін. Процесуальні дії суду.
Якубовський Олександр Олександрович в інтересах ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського Павла Сергійовича, в якому просив суд: визнати протиправною постанову від 11.04.2025 р. головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського Павла Сергійовича про закінчення виконавчого провадження №77693996 з примусового виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі №300/8288/23 та скасувати її.
Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23 видано виконавчий лист від 14.03.2025, яким зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом. 03.04.2025 відкрито виконавче провадження № 77693996 з примусового виконання виконавчого листа № 300/8288/23 від 14.03.2025. На підставі листа Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області за № 2601.13-1845/2601.2-25 від 07.04.2025 про добровільне виконання вимог рішення Івано-Франківського міського суду від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським Павлом Сергійовичем 11.04.2025 прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження №77693996 згідно з пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Представник позивача вважає таку постанову від 11.04.2025 про закінчення виконавчого провадження № 77693996 протиправною, оскільки Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області не виконало рішення Івано-Франківського міського суду від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23. На думку представника позивача, лист боржника №2601.5-1207/2601.2-254 від 03.03.2025 не є належним виконанням рішення суду від 20.06.2024 у справі 300/8288/23. Так, при повторному розгляді заяви позивача Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області проігнорувало правову оцінку, надану судом у рішенні, і знову виклало ту ж саму власну власної правову позицію, якій суд вже надавав негативну правову оцінку і яка не є прийнятною. Зокрема, відповідач проігнорував висновки суду про існування незалежних від позивача причин неможливості отримати та подати відповідачу документ про вихід із іноземного громадянства і кореспондуюче право позивачка подати декларацію про вихід із іноземного громадянства. Окрім цього, посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 19.12.2024 у справі № 280/1155/23, є некоректним, оскільки така постанова є нерелевантною. У вказаній справі Верховний , оскільки позивач мав можливість подати документи для виходу із іноземного громадянства у третій країні. Натомість у даній справі ОСОБА_1 такої можливості немає, оскільки вона не може покинути Україні внаслідок відсутності у неї чинного паспорту для виїзду за кордон - строк дії наявного паспорту для виїзду за кордон № НОМЕР_1 закінчився 21.10.2023. Ця обставина, на відміну від справи № 280/1155/23, була однією із підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у справі № 300/8288/23.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.04.2025 позовну заяву залишено без руху через її невідповідність вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків.
25.04.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача від 25.04.2025 про усунення недоліків позовної заяви, згідно якої представник позивача виклав позовну заяву в новій редакції, вказав Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції як відповідача та просив суд: визнати протиправною постанову від 11.04.2025 р. головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського Павла Сергійовича про закінчення виконавчого провадження № 77693996 з примусового виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 р. у справі № 300/8288/23 та скасувати її.
Ухвалою від 29.04.2025 відкрито провадження в цій адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з особливостями провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, визначеними статями 268, 269, 271, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, залучено Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області до участі у справі № 300/2668/25 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, та призначено судове засідання на 13.05.2025 о 10:15 год.
13.05.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Боршовського Т.І. на листу непрацездатності.
Суд призначив судове засідання на 26.05.2025 о 14:30 год.
В судовому засіданні 26.05.2025 оголошено перерву до 03.06.2025 о 15:30 год. у зв`язку з витребуванням в представника позивача та представника третьої особи додаткових доказів.
30.05.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 30.05.2025 про долучення доказів: первинної відповіді УДМС в Івано-Франківській області від 02.11.2023 №І-112/6/2601-23/2601.4.2/6224-23; відповіді УДМС в Івано-Франківській області від 03.03.2025 №2601.5- 1207/2601.2-25, яку було надано для виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23 (а.с. 94-101).
02.06.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшли додаткові пояснення представника позивача від 30.05.2025, згідно яких повідомлено суд, у зв`язку із припиненням функціонування консульських установ Російської Федерації збір та подання позивачкою документів про вихід із громадянства Російської Федерації на території України виявилось неможливим з незалежних від нього причин. Як роз`яснено листом електронної пошти від 19.01.2023 іншому такому ж як і позивачу заявнику подання документів про вихід із громадянства Російської Федерації за межами України (у третій країні) можливе лише за наявності у заявника дозволу на проживання у такій третій країні, якого позивачка не має. Однак, виконання цього обов`язку щодо подання у встановлений строку до УДМС в Івано-Франківські області документу про вихід із іноземного громадянства виявилось неможливим з незалежних від позивачки причин, що преюдиційно встановлено рішенням адміністративного суду у справі № 300/8288/23 (а.с. 102-142).
03.06.2025 судове засідання не відбулося у зв`язку з оголошенням на території Івано-Франківської області повітряної тривоги.
Суд призначив судове засідання на 04.06.2025 о 10:15 год.
03.06.2025 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду надійшло клопотання представника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.06.2025, в якому представник відповідача заперечив щодо задоволення позову та просив здійснювати розгляду справи без участі представника Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 148-151). До клопотання представника Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.06.2025 долучено засвідчені копії всіх матеріалів виконавчого провадження № 77693996 (а.с. 152-196).
Представник позивача в судовому засіданні 04.06.2025 підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити повністю.
Представник третьої особи в судовому засіданні 04.06.2025 заперечив щодо позову та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Представник відповідача в судове засідання 04.06.2025 не з`явився.
В судовому засіданні 04.06.2025 судом відкладено ухвалення та проголошення рішення до 05.06.2025 о 10 год. 15 хв.
Обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області: визнано протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023та зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом (а.с. 8-15).

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 набрало законної сили 27.02.2025.

Листом від 03.03.2025 № 2601.5-1207/2601.2-25 Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області «Про надання інформації» повідомило ОСОБА_1 , що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 повторно розглянуто заяву від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації з урахуванням правової оцінки, наданої судом. Так, позивача повідомлено, що подана нею декларація про відмову від іноземного громадянства не відповідає формі 45 Наказу МВС України від 16.08.2012 № 715. Окрім цього звернуто увагу на те, що зазначені у зверненні обставини щодо розірвання дипломатичних відносин з Російською Федерацією та відсутності посольств та консульств Російської Федерації в Україні, можливості пересилання поштової кореспонденції та неможливості особистого прибуття до консульств Російської Федерації на територію третьої країни, то зазначені обставини створюють значні перешкоди для вжиття заходів для припинення громадянства Російської Федерації, однак не підпадають під визначення належної причини неотримання документа про припинення громадянста, встановленого абзацом 13 статті 1 Закону України «Про громадянство України». Враховуючи те, що подана ОСОБА_1 декларація про відмову від іноземного громадянства не відповідає формі 45 Наказу, Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області не має підстав для її прийняття (а.с. 96-97).

14.03.2025 Івано-Франківським окружним адміністративним судом в справі № 300/8288/23 видано виконавчий лист № 300/8288/23 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом (а.с. 155).

21.03.2025 представник позивача звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 14.03.2025 № 300/8288/23 (а.с. 153-154).

03.04.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським П.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 77693996 (а.с. 159-160).

Листом від 07.04.2025 № 2601.13-1845/2601.2-25 Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повідомило головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського П.С., що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації з урахуванням правової оцінки, наданої судом, про що її проінформовано листом від 03.03.2025 № 2601.5-1207/2601.2-25. Фактично виконавче провадження № 77693996 відкрито 03.04.2025 після того як Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у добровільному порядку, до відкриття виконавчого провадження, виконало рішення суду, а тому Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області просило закінчити виконавче провадження (а.с. 173-174).

09.04.2025 представник позивача звернувся до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із клопотанням, в якому просив відповідача винести вимогу про зобов`язання боржника виконати в повному обсязі рішення суду, оскільки Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області не виконало вимоги рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 (а.с. 184-188).

11.04.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським П.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 77693996 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження». Так, державний виконавець ознайомившись зі змістом листа від 03.03.2025 № 2601.5-1207/2601.2-25 та клопотанням предствника позивача від 09.04.2025 дійшов висновку, що судове рішення виконано в повному обсязі (а.с. 29-32).

Вважаючи протиправною постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського П.С. від 11.04.2025 про закінчення виконавчого провадження №77693996, представник позивача звернувся з цим позовом до суду з цим позовом, в якому просить її скасувати.

Оцінка аргументів сторін. Норми права, якими керувався суд, та мотиви їх застосування. Висновки суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України Про виконавче провадження.

Так, згідно статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктами 1 та 5 частини першої статті 3 Закону України Про виконавче провадження визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України Про виконавче провадження під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України Про виконавче провадження виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою статті 26 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України Про виконавче провадження за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначено статтею 63 Закону України Про виконавче провадження.

Так, згідно з частиною першою статтею 63 Закону України Про виконавче провадження за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (частина друга статтею 63 Закону України Про виконавче провадження).

Як встановлено судом, 03.04.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським П.С. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 77693996 з примусового виконання виконавчого листа від 14.03.2025 № 300/8288/23 про зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом (а.с. 159-160).

Листом від 07.04.2025 № 2601.13-1845/2601.2-25 Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повідомило головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманського П.С., що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації з урахуванням правової оцінки, наданої судом, про що її проінформовано листом від 03.03.2025 № 2601.5-1207/2601.2-25. Фактично виконавче провадження № 77693996 відкрито 03.04.2025 після того як Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у добровільному порядку, до відкриття виконавчого провадження, виконало рішення суду, а тому Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області просило закінчити виконавче провадження (а.с. 173-174).

Підстави закінчення виконавчого провадження визначені частиною першою статті 39 Закону України Про виконавче провадження.

Так, пунктом 9 частини першої статті 39 Закону України Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до частини другої статті 39 Закону України Про виконавче провадження постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Згідно з частиною третьою статті 39 Закону України Про виконавче провадження у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-18, 19-1 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

11.04.2025 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським П.С. прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження № 77693996 на підставі пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 29-32).

В позовній заяві представник позивача вважає, що постанова від 11.04.2025 про закінчення виконавчого провадження № 77693996 прийнята безпідставно, оскільки, на думку представника позивача, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 не виконано Управлінням Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області.

Натомість представник Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області та головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманський П.С. вважають, що Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області виконало рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 в повному обсязі.

Надаючи оцінку доводам представників сторін та третьої особи, суд вказує на таке.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області: визнано протиправною відмову Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023; зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом (а.с. 8-15).

При цьому, в рішенні від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23 Івано-Франківський окружний адміністративний суд встановив, що 18.10.2023 позивач звернулася до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області із заявою, в якій повідомила про те, що нею було взято на себе зобов`язання після набуття громадянства України відмовитись від громадянства російської федерації, однак отримати документ про припинення громадянства Російської Федерації, вона не може з незалежних від неї причин, а тому просила прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства.

До вказаної заяви позивачем долучено декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Листом Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 02.11.2023 №1-112/6/2601-23/2601.4.2/6224-23 позивача повідомлено про те, що саме на особу покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення свого попереднього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави до уповноваженого органу України протягом встановленого законодавством терміну. Паспорт громадянина України особа може оформити лише після виконання поданого зобов`язання. Вказано, що абзац тринадцятий статті 1 Закону України «Про громадянство України» визначає вичерпний перелік підстав неотримання документа про припинення іноземного громадянства, яке вважається таким, що відбулося з незалежних від особи причин. Зазначено, що Законом України «Про громадянство України» визначено категорії осіб (іноземців), які разом із заявою про набуття громадянства України можуть подати декларацію про відмову від іноземного громадянства замість зобов`язання припинити іноземне громадянство. Також вказано, що ОСОБА_1 необхідно подати в УДМС в Івано-Франківській області документ про припинення свого іноземного громадянства у встановлений термін, після чого її буде документовано паспортом громадянина України відповідно до чинного законодавства. Підстав для прийняття від ОСОБА_1 декларації про відмову від громадянства Російської Федерації в УДМС в Івано-Франківській області не має.

Надаючи оцінку листу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 02.11.2023 №1-112/6/2601-23/2601.4.2/6224-23, Івано-Франківський окружний адміністративний суд в рішенні від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23 дійшов таких висновків:

«… Однак, відповідачем подана декларація по суті не була розглянута, оцінки підставам подачі такої декларації не надано.

Відтак, на думку суду, відмова відповідача у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023 є необгрунтованою.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача прийняти декларацію про відмову від громадянства російської федерації, суд зазначає наступне.

Відповідач вирішуючи питання щодо прийняття декларації позивача обмежився лише роз`ясненнями норм законодавства стосовно процедури припинення іноземного громадянства, не прийняв декларацію та не надав мотивованої відмови позивачу в прийнятті такої декларації.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач не розглянув по суті звернення позивача, не надав жодної оцінки підставам подачі нею декларації. Тобто, відповідачем фактично не прийнято жодного рішення за результатами розгляду декларації позивача…

… За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що слід зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства російської федерації та прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні суду…».

Таким чином, рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 зобов`язано Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області вчинити дві дії: 1) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації; 2) прийняти відповідне рішення, з урахуванням правової оцінки, наданої судом.

Так, на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 в справі № 300/8288/23 Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації (тобто вчинило першу дію), та, за змістом листа від 03.03.2025 № 2601.5-1207/2601.2-25 «Про надання інформації», прийняло рішення про відмову в прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від громадянства Російської Федерації у формі (виконано другу дію).

Що стосується доводів представника позивача про те, що лист Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 03.03.2025 № 2601.5-1207/2601.2-25 не містить резолютивної частини, а саме яке рішення було прийняте за результатами виконання судового рішення, про що було зазначено в резолютивній частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/8288/23, то суд вказує на безпідставність таких доводів.

Так, зміст листа Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 03.03.2025 № 2601.5-1207/2601.2-25 дає можливість чітко та однозначно встановити не лише факт відмови Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області прийняти декларацію ОСОБА_1 про відмову від громадянства Російської Федераці за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.10.2023, але й підстави такої відмови: подана ОСОБА_1 декларація про відмову від іноземного громадянства не відповідає формі 45 Наказу (а.с. 36-38).

Суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27.03.2001 № 215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 № 405, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.08.2012 №715 (далі - наказ МВС України № 715) затверджено зразки документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку.

Станом на 18.10.2023 (дата подання позивачем заяви про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації) і до сьогодні чинний зразок документа під назвою «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45,) затверджений наказом МВС України №715.

Зміст цього документа викладено таким чином: «Я, _(прізвище, ім`я, по батькові)_ ,___ _________ _____ (року народження), громадянин(ка) _(назва держави)_ відмовляюся від іноземного громадянства (підданства) _(назва держави)_, у зв`язку з тим, що існують незалежні від мене причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства)_(назва держави)_,а саме:

1) у мене уповноваженими органами _ (назва держави)_(зазначити дату) було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) __ (назва держави)_, проте в установлений її законодавством строк протягом _(назва держави)_ я не отримав (не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів__ (назва держави)_ про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала);

2) у мене уповноваженими органами _( назва держави)_ було прийнято клопотання про припинення мого громадянства (підданства) (зазначити дату) , проте протягом двох років я не отримав (зазначити дату) _ (назва держави)_(не отримала) документа про припинення громадянства (підданства) цієї держави. Повідомлень від уповноважених органів _( назва держави)_про відмову в задоволенні мого клопотання я не отримував (не отримувала). Строк розгляду клопотань про припинення громадянства цієї держави не встановлено;

3) у законодавстві _(назва держави)_ відсутня процедура припинення її громадянства (підданства) за ініціативою особи;

4) процедура оформлення припинення громадянства (підданства) _( назва держави)_ не здійснюється;

5) вартість оформлення виходу з громадянства (підданства) _ (назва держави)_ становить, що перевищує половину розміру _(зазначити вартість у гривневому еквіваленті)_мінімальної заробітної плати, установленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянства України.

Станом на _(дата набуття особою громадянства України) розмір мінімальної заробітної плати в Україні становив_____.

У зв`язку з викладеним вище я зобов`язуюся повернути паспорт громадянина _ (назва держави)_ до уповноважених органів цієї держави,не користуватися правами громадянина (підданого) _ (назва держави)_і не виконувати обов`язків, передбачених її законодавством для громадян (підданих) цієї держави.

Мені_____(прізвище, ім`я, по батькові)_ повідомлено, що в разі невиконання мною цього зобов`язання я втрачу громадянство України на підставі статті 19 Закону України "Про громадянство України" або його буде скасовано на підставі статті 21 цього Закону. Дата: ___ __________ 20___ року (підпис)».

З 19.12.2021 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про громадянство України» щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб» від 14.12.2021 №1941-IX (далі - Закон №1941-IX), яким, зокрема, визначені особливі умови для певного переліку осіб, які можуть подати декларацію про відмову від іноземного громадянства, поза межами загальної процедури. Цим же Законом затверджені нові види таких декларацій, переліком яких доповнено статтю 1 Закону України «Про громадянство України».

Пунктом 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1941-IX установлено, що право подати декларацію про відмову від іноземного громадянства у разі неможливості виконати зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) мають особи, які набули громадянство України у період з 1 січня 2018 року до набрання чинності цим Законом та:

1) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу за контрактом у Збройних Силах України або які в установленому законодавством України порядку проходили військову службу за контрактом у Збройних Силах України, контракт яких припинено (розірвано), та звільнені з військової служби з підстав, передбачених підпунктами «а», «б» пунктів 1-3 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

2) які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України;

3) які в установленому законодавством України порядку проходять військову службу у Збройних Силах України та нагороджені державною нагородою України;

4) є іноземцями з числа осіб, зазначених у частині двадцятій статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»;

5) які є громадянами держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором або державою-окупантом, що зазнали у країні своєї громадянської належності переслідувань через політичні переконання, що підтверджується документом, передбаченим цим Законом.

Відповідно до Закону України від 06.06.2019 № 2743-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо правового статусу іноземців та осіб без громадянства, які брали участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України» та Закону України № 1941-IX щодо спрощеного набуття громадянства України окремими категоріями осіб, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.12.2021 № 989 (далі - наказ МВС № 989) затверджено зразки деяких документів, які подаються для набуття громадянства України іноземцями, які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, які брали (беруть) участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України, та іноземцями, які зазнали переслідувань.

Отже, саме наказом МВС № 989 затверджено нові зразки декларації для осіб, що підпадають під дію Закону України № 1941-IX. Проте, зразок декларації, затвердженої наказом МВС України № 715 також є чинним.

В спірному випадку ОСОБА_1 не надала жодних доказів того, що вона відноситься до осіб, які мають визначні заслуги перед Україною або прийняття яких до громадянства України становить державний інтерес для України, які брали (беруть) участь у захисті територіальної цілісності та недоторканності України, та іноземцями, які зазнали переслідувань, а тому позивач мала подати до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області разом із заявою від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації такий документ як «Декларація про відмову від іноземного громадянства» (форма 45), зразок якої затверджений наказом МВС України №715.

Так, ОСОБА_1 разом із заявою від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації подала Декларацію про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023, однак у пункті 4 зазначила: «процедура оформлення припинення громадянства (підданства) рф щодо громадян, які перебувають в Україні не здійснюється» (а.с. 45-46).

Вихід з громадянства Російської Федерації особи, яка проживає на території іноземної держави, здійснюється на підставі добровільного волевиявлення такої особи у спрощеному порядку, за винятком випадків, передбачених статтею 20 федерального закону від 31.05.2002 № 62-ФЗ «Про громадянство Російської Федерації» (далі - Закон № 62-ФЗ).

Статтею 32 вказаного закону визначено прядок подання заяв з питань громадянства Російської Федерації та передбачає, що заява з питань громадянства Російської Федерації подається за місцем проживання заявника:

а) особою, яка проживає на території Російської Федерації, - до територіального органу федерального органу виконавчої влади у сфері внутрішніх справ;

б) особою, яка проживає за межами Російської Федерації і не має місця проживання на території Російської Федерації, - дипломатичне представництво або консульська установа Російської Федерації, що знаходяться за межами Російської Федерації.

Заява подається особисто заявником.

У випадку, якщо заявник не може особисто подати заяву у зв`язку з обставинами, що мають винятковий характер та підтверджені документально, заяви та необхідні документи можуть бути передані для розгляду через іншу особу або надіслані поштою. У цьому випадку справжність підпису особи, яка підписала заяву, та вірність копії документа, що додається до заяви, її оригіналу засвідчуються нотаріально.

Строк розгляду заяви про вихід із громадянства відповідно до частини другої статті 35 закону складає один рік з моменту подання заяви з усіма документами.

Порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації регламентується Положенням про порядок розгляду питань громадянства Російської Федерації, затвердженим указом президента Російської Федерації від 14.11.2002 № 1325, яке визначає певні особливості, за умови дотримання яких може бути прийнята заява про вихід (припинення) з громадянства Російської Федерації, у тому числі в оформленні заяви, яка складається у двох примірниках (кожен на бланку) за формою, що відповідає конкретним підставам припинення громадянства Російської Федерації (додатки № 4, 5, 6).

Також Положенням № 1325 встановлено, що заява про вихід із громадянства Російської Федерації складалася російською мовою. Усі подані разом із заявою документи, виконані не російською мовою, підлягають перекладу російською мовою. Правильність перекладу чи справжність підпису перекладача має бути засвідчена відповідно до законодавства Російської Федерації про нотаріат.

Вищевказщані положенння законодавства Російської Федерації свідчать про необхідність здійснення процедури оформлення припинення громадянства (підданства) Російської Федерації.

Проте ОСОБА_1 в пункті 4 Декларації про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023 зазначила відомості, які не відповідають дійсності. Таким чином, подана позивачем Декларація про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023 не відповідає затвердженому наказом МВС України № 715 зразку такої декларації (форма 45).

Питання подання неналежним чином оформленої декларації про відмову від іноземного громадянства було предметом розгляду Верховним Судом у справі № 440/9268/23, за результатом розгялду якої в постанові від 06.03.2025 Верховний Суд дійшов таких висновків:

«… 35. Повертаючись до обставин справи, що розглядається та перевіривши мотиви, за яких виходили суди, зобов`язуючи відповідача прийняти спірну декларації, Верховним Судом з`ясовано, що 06 червня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до відповідача із декларацією про відмову від іноземного громадянства у довільній формі, в якій послалася на те, що не має можливості звернутися до дипломатичної установи рф із заявою про вихід із громадянства рф та обґрунтувала свої доводи саме припиненням їхньої роботи на території України через військовий стан. У цьому документі позивач декларувала зобов`язання повернути закордонний паспорт громадянина рф за першої нагоди та не користуватися правами громадянина рф.

36. У супровідному листі направленому разом з указаним документом під назвою «декларація» ОСОБА_2 просила відповідача прийняти «декларацію про вихід із громадянства рф», як єдиний можливий документ, що підтверджує її намір ніколи не користуватися ним».

37. Як уже зазначалося вище, на час вирішення цього спору, законодавцем установлена форма документу під назвою «декларація про відмову від іноземного громадянства», який має відповідати зразку (форма 45) затвердженому наказом МВС України №715 і іншого способу оформити такий документ законодавством не перебачено. Тому направлення іноземцем будь-яких документів, оформлених в інший спосіб, аніж за формою 45, звільняє орган ДМС від обов`язку приймати ці документи в якості декларації про відмову від іноземного громадянства.

38. Як установлено Верховним Судом і на чому, з-поміж іншого, наполягає відповідач, спірним питанням (за обставин, установлених судами у цій справі) є не незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства, а форма декларації, яка, як указано вище, затверджена наказами МВС №№715, 989 та має обов`язкові до заповнення графи, на підставі яких органом ДМС установлюються обставини для визнання особою обов`язку відмови від попереднього громадянства виконаним.

Такі обставини унеможливлюють формування Верховним Судом висновку за абзацом 13 частини першої статті 1 «Про громадянство України» щодо причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

39. За таких обставин, Верховний Суд констатує, що матеріали справи підтверджують аргументи УДМС в Полтавській області щодо невідповідності поданої ОСОБА_2 декларації про відмову від іноземного громадянства вимогам законодавства, зокрема зразку, установленому наказом МВС № 715 (форма 45).

40. З огляду на наведені обставини, Суд дійшов висновку, що факт подання ОСОБА_2 неналежним чином оформленої декларації унеможливлює виникнення у відповідача обов`язку прийняття такої декларації…».

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому, керуючись наведеними нормами процесуального закону, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 06.03.2025 у справі № 440/9268/23, суд вважає, що подання ОСОБА_1 неналежним чином оформленої декларації про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023 унеможливлює виникнення в Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області обов`язку прийняти таку декларацію.

Що стосується доводів представника позивача про преюдиційність викладених і рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23 висновків щодо обставин існування незалежних від позивача причини неможливості отримати та подати документ про вихід із іноземного громадянства, які є обов`язковими при повторному розгляді заяви позивача, та не були враховані Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, то суд вказує на таке.

В рішенні від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23 Івано-Франківський окружний адміністративний суд надав оцінку листу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 02.11.2023 №1-112/6/2601-23/2601.4.2/6224-23 лише через призму повноти та обгрунтованості, внаслідок чого суд дійшов висновку, що подана декларація по суті не була розглянута Управлінням Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області, оцінки підставам подачі такої декларації не надано. Відтак, на думку суду, відмова відповідача у прийнятті декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 18.10.2023 є необгрунтованою.

При цьому, в рішенні від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23 Івано-Франківський окружний адміністративний суд звернув увагу також на дискреційні повноваження, якими наділено Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області під час розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації.

В судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Таким чином, обов`язком суду є перевірка правомірності прийнятого суб`єктом владних повноважень рішення чи вчинення (невчинення) дій з підстав їх прийняття (вчинення/невчинення).

З огляду на зміст листа Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 02.11.2023 №1-112/6/2601-23/2601.4.2/6224-23 «Про розгляд звернення», в ньому відсутня інформація про існування незалежних від позивачки причин неможливості отримати та подати документ про вихід із іноземного громадянства. Відповідно, надаючи оцінку листу Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області від 02.11.2023 №1-112/6/2601-23/2601.4.2/6224-23 в рішенні від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23, Івано-Франківський окружний адміністративний суд не досліджував обгрунтованість мотивів Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області щодо об`єктивності обставин неможливості отримання та поданя ОСОБА_1 документу про вихід із іноземного громадянства, оскільки в листі від 02.11.2023 №1-112/6/2601-23/2601.4.2/6224-23 відсутня будь-яка позиція Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області з цього питання (а.с. 98-99).

Натомість, в листі від 03.03.2025 №2601.5-1207/2601.2-25 за результатом повторого розгляду заяви ОСОБА_1 від 18.06.2023 на виконання судового рішення від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23, Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області висловило свою позицію щодо обставин неможливості отримання та поданя ОСОБА_1 документу про вихід із іноземного громадянства.

Так, Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області в листі від 03.03.2025 №2601.5-1207/2601.2-25 вказало:

«… Щодо обставин, зазначених у Вашому зверненні до УДМС в області при поданні декларації, в тому числі щодо розівнання дипломатичних відносин з Російською Федерацією та відсутності посольств та консульств Російської Федерації в Україні, можливості пересилання поштової кореспонденції та неможливості особистого прибуття до консульства Російської Федерації на території третьої країни, надаємо наступну оцінку.

Зазначені обставини створюють значні перешкоди для вжиття заходів для припинення громадянства Російської Федерації, однак, не підпадають під визначення незалежної причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства, встановленого абзацом 13 статті 1 Закону…».

Суд звертає увагу на те, що при оцінці причин, які є незалежними від особи при неотримані документа про припинення іноземного громадянства, необхідно виходити із співставлення конкретних обставин цієї справи з усталеними висновками Верховного Суд, сформованими у справах, які стосуються подібних правовідносин.

Так, Верховний Суд у постанові від 19 грудня 2024 року у справі № 280/1155/23 зазначив:

«… Після 24 лютого 2022 року, у зв`язку з повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, Україна розірвала дипломатичні відносини з Росією, що унеможливлює із цієї дати направлення різних запитів і листів до посольства Російської Федерації в Україні, з огляду на припинення роботи його відділів на території України.

Проте особи, що мають бажання відмовитись від громадянства Російської Федерації не позбавлені права звернутися до дипломатичних представництв Російської Федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах, обравши будь-який зручний для них спосіб звернення.

До того ж, питання нотаріального завіряння документів для оформлення таких заяв в Україні наразі урегульоване, про що 08 серпня 2022 року Нотаріальною палатою видано інформаційний лист під назвою «Щодо засвідчення справжності підпису громадян держави-агресора Російської Федерації на заявах про вихід з такого громадянства» відповідно до підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719).

Отже, з 24 лютого 2022 року органи ДМС України можуть прийняти декларацію про відмову від іноземного громадянства від колишніх громадян Російської Федерації, які набули громадянство України на загальних підставах до 24 лютого 2022 року за двох умов:

- якщо особи, як до, так і після 24 лютого 2022 року, зверталися безпосередньо до уповноваженого органу Російської Федерації із заявою про припинення попереднього громадянства, але не отримали інформації про вирішення їхнього звернення в межах встановлених законом строків;

- якщо такі особи, як до, так і після 24 лютого 2022 року, безпосередньо зверталися до уповноваженого органу Російської Федерації з відповідною заявою, отримали негативну відповідь і надали докази, що підтверджують зазначені обставини.

В інших випадках відсутні правові підстави для прийняття такої декларації у межах процедури, визначеної Законом № 2235-III, установленої для оформлення громадянства...».

В подальшому такий висновок було підтримано в хронологічно пізніших постановах Верховного Суду від 01 квітня 2025 року у справі № 420/11071/23, від 07 травня 2025 року у справі № 500/3352/24.

В спірному випадку ОСОБА_1 не надала суду будь-яких доказів, які б свідчили про вчинення нею активних дій, спрямованих на безпосереднє самостійне вирішення питання щодо отримання документу про припинення громадянства Російської Федерації, зокрема, у спосіб звернення до дипломатичних представництв Російської Федерації, що продовжують працювати поза межами України, в інших територіально наближених країнах обравши будь-який доступний спосіб звернення (особисто чи через представника, електронного звернення тощо).

Щодо доводів представника позивача про те, що подання документів на вихід із громадянства Російської Федерації на території іншої (третьої) держави можливе лише за наявності у заявника дозволу на проживання у такій третій країні, якого ОСОБА_1 не має, про що роз`яснено листом електронної пошти від 19.01.2023 № 1042/кг-гр іншому такому ж як і позивач заявнику, то суд вказує на таке.

Представник позивача долучив до додаткових пояснень від 30.05.2025 у цій справі копію листа Міністерства закордонних справ Російської Федерації від 19.01.2023 № 1042/кг-гр, який не стосується ОСОБА_1 , про що представник позивача самостійно вказав в додаткових поясненнях. Такий чином, вказаний лист від 19.01.2023 № 1042/кг-гр жодним чином не може свідчити про вчинення ОСОБА_1 активних дій, зокрема звернень до дипломатичних представництв Російської Федерації, що продовжують працювати поза межами України, з метою виходу із громадянства Російської Федерації (а.с. 134).

Що стосується закінчення 21.10.2023 строку дії паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон, що, на думку представника позивача, унеможливлює її виїзд за межі України для подання документів на вихід із іноземного громадянства Російської Федерації, то суд зазначає, що строк дії паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон закінчився уже після звернення до Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області із заявою від 18.10.2023 про прийняття декларації про відмову від громадянства Російської Федерації. Тобто ця обставина не існувала на час подання заяви від 18.10.2023, яка була предметом поввторного розгляду третьої особи. При цьому, після розірвання дипломатичних відносини з Росією 24.02.2022 та закінчення строку дії паспорта ОСОБА_1 для виїзду за кордон 21.10.2023, було достатньо часу (більше одного року і семи місяців) для вжиття своєчасних заходів з метою реалізації взятого на себе з 25.01.2022 обов`язку виходу із громадянства Російської Федерації.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Шаманським П.С. правомірно прийнято 11.04.2025 постанови про закінчення виконавчого провадження № 77693996 у зв`язку з фактичним виконанням рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.06.2024 у справі № 300/8288/23, оскільки така постанова прийнята з дотриманням норм Закону України Про виконавче провадження, та критеріїв правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, викладених в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Підсумовуючи, суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 77693996 від 11.04.2025.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Судові витрати згідно з статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на відмову в позові, за відсутності доказів їх понесення відповідачем, судом не розподіляються.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262, 271, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови ВП № 77693996 від 11.04.2025.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано-Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (, вулиця Галицька, 45, місто Івано-Франківськ, 76019).

Третя особа: Управління Державної міграційної служби України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 37794486, вулиця Академіка Гнатюка, 29, місто Івано-Франківськ, 76018).

Суддя Боршовський Т.І.