Справа № 332/2244/25
Суддя: Яцун О. С.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2244/25
Провадження № 2-а/332/37/25
Рішення

Іменем України

10 червня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

при секретарі судового засідання: Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Білоус Сергій Анатолійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

Встановив:

ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Білоуса С.А., звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що 18.04.2025 тво начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , полковником ОСОБА_2 розглянуто матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та винесено постанову № 313 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Згідно постанови № 313 від 18.04.2025, під час загальної мобілізації військовозобов`язаному ОСОБА_1 25.02.2025 була направлена повістка № 2698466 засобами поштового зв`язку «Укрпошта» про необхідність прибуття 07.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних. 07.03.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив. За даним фактом був складений протокол про адміністративне правопорушення від 11.04.2025 № 3134, в якому сповіщено ОСОБА_1 про місце і час розгляду справи 18.04.2025 об 11-00 год. Належних та допустимих доказів щодо поважних причин неприбуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 не надав. Своїми діями ОСОБА_1 порушив абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Постановлено накласти на ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000,00 грн. Позивач не погоджується зі складеною відносно нього постановою та просить її скасувати, посилаючись на те, що:

- 31.03.2025 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», первинна відстрочка була надана у 2024 році; ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи у зв`язку з психічним розладом шизофренією. Отже підстав для виклику відповідачем ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не було;

- оскаржувана постанова № 313 від 18.04.2025 прийнята за наслідками розгляду протоколу, складеного не уповноваженою на те особою та з порушенням строків оформлення такого протоколу.

Ухвалою суду від 07.05.2025 позивачу поновлено строк на звернення до суду з відповідним позовом та позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

Від представника відповідача 12.05.2025 надійшов відзив на позовну заяву, згідно змісту якого, з посиланням на статті 17, 19 Конституції України, Законів України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Положення про ТЦК та СП № 154 від 23.02.2022, Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації № 560 від 16.05.2024, вважає оскаржувану постанову законною та обґрунтованою.

21.05.2025 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно змісту якого, вважають обґрунтованими доводи, викладені у позові.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та без участі позивача, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Від представника відповідача в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 11.04.2025 відносно позивача ОСОБА_1 уповноваженою особою штаб-сержантом ОСОБА_3 , відповідно до витягу з наказу № 412 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.12.2024, складений протокол про адміністративне правопорушення № 313, згідно змісту якого 07.03.2025 ОСОБА_1 отримав повістку про необхідність з`явитись 07.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою визначення його призначення на особливий період, на відривному корінці якої він поставив особистий підпис. 07.03.2025 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився, про причини неявки не повідомив. Своїми діями ОСОБА_1 порушив ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», чим вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с. 16).

Постановою по справі про адміністративне правопорушення № 313 від 18.04.2025, ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн (а.с. 17).

Відповідно до ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь.

Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Судом встановлено та документально підтверджено, що відповідно до довідки вих. № 39/1960/30 від 31.03.2025 ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі абз. 4 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», як чоловіку, якого близький родич (брат) ОСОБА_4 загинув в 2023 році під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану (додається до заяви) до 09.05.2025. Первинна відстрочка була надана в 2024 році. (а.с. 21-23).

Відповідно до медичних документів з КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи з 2016 року у зв`язку з психічним розладом шизофренією, параноїдна форма, безперервно-прогредієнтний тип перебігу з емоційно-вольовим дефектом. (а.с. 24-26).

Незважаючи на вищезазначені обставини, уповноважена особа штаб-сержант ОСОБА_3 , відповідно до витягу з наказу № 412 начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 23.12.2024, в порушення положень ст. 245 КУпАП, згідно яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, склала протокол про адміністративне правопорушення № 313 відносно ОСОБА_1 щодо подій, які нібито мали місце 07.03.2025.

Суд також констатує, що протокол про адміністративне правопорушення № 313 від 11.04.2025 відносно ОСОБА_1 містить неправдиві відомості, оскільки, як зазначено в протоколі ОСОБА_1 отримав повістку про необхідність з`явитися 07.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою визначення його призначення на особливий період, на відривному корінці якої він поставив особистий підпис. Натомість, згідно повістки № 2698466, що було додано відповідачем до відзиву на позовну заяву, на відривному корінці цієї повістки відсутні будь-які відомості, в тому числі й особистий підпис ОСОБА_1 про одержання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач станом на 07.03.2025 не скористався своїм правом на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Такі твердження на думку суду є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_4 рідний брат позивача, загинув в 2023 році під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану, і первинна відстрочка ОСОБА_1 з цих підстав була надана в 2024 році. Всі необхідні військові облікові дані ОСОБА_1 були уточнені ще в 2024 році, про що достеменно знав відповідач при формуванні повістки, але не взяв ці факти до уваги при складанні протоколу про адміністративне правопорушення № 313 від 11.04.2025, за результатами розгляду якого було винесено оскаржувану постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем суду не надано, до протоколу не додано доказів, на підставі яких відповідач прийшов до висновку про притягнення позивача до відповідальності.

Таким чином, оскільки доказів вини позивача у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не надано, суд приходить до висновку про відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, що в свою чергу свідчить про неправомірність складеної відносно останнього постанови про накладення адміністративного стягнення та, відповідно, необхідність її скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, у зв`язку із встановленням судом відсутності доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зазначене є підставою для закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України, сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 605,60 грн підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 77, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, ст. ст. 7, 9, 251, 288, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), від імені якого діє адвокат Білоус Сергій Анатолійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 313 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 18.04.2025, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 , відповідно до якої на ОСОБА_1 накладено штраф в розмірі 17 000,00 гривень.

Закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.С. Яцун