Справа № 520/35740/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 р.Справа № 520/35740/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Тютюник О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/35740/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкової вимоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області від 21.05.2024 року № 0-2040, виставлену ОСОБА_1 , у частині податкового зобов`язання у розмірі 964 698,05 грн.;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення адресовані ОСОБА_1 винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, а саме:

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 6 939,62 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 9 617,40 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 168132,90 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 233010,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 144048,78 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 199632,60 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 1 736,48 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 36 044,77 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 42 071,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 65 048,62 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 55 730,77 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 2 684,86 грн.

Позов аргументовано тим, що ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності позивача, має становити 0,1%. Натомість головним управлінням ДПС у Харківській області при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень при визначенні розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2020, 2021, 2022, 2023 роки, застосовано ставку податку у розмірі 1 % (один відсоток). Тому, позивач вважає податкову вимогу та податкові повідомлення-рішення незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправною та скасовано податкову вимогу форми «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області від 21.05.2024 року № 0-2040, виставлену ОСОБА_1 , у частині податкового зобов`язання у розмірі 964 698,05 грн.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення адресовані ОСОБА_1 винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, а саме:

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 6 939,62 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 9 617,40 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 168132,90 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 233010,00 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 144048,78 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 199632,60 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 1 736,48 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 36 044,77 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 42 071,25 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 65 048,62 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 55 730,77 грн.;

- податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 2 684,86 грн.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 9578 (дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят вісім) грн 25 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61057, ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що Позивачем жодних документів для конкретизації приналежності будівлі до певного класу НЕ надано, жодних дій щодо внесення змін в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (який і є підставою для нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) Позивачем 2020, 2021 році НЕ вчинено. У свою чергу Позивач лише заперечує обов`язок, який встановлений як Конституцією України так і чинним законодавством щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у свою чергу користуючись та отримуючи вигоду від використання фізичних властивостей об`єкта оподаткування без належної сплати відповідних податків.

Отже, за відсутності будь-яких документів, які конкретизують приналежність нежитлової будівлі у 2020-2021 році, що перебуває у власності Позивача до певної категорії, ГУ ДПС на підставі чинного законодавства, при формуванні оскаржуваного податкового повідомлення рішення керувалось відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та наявною інформацією відповідно до інформаційних баз контролюючого органу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач є фізичною особою-підприємцем та здійснює господарську діяльність (код та види згідно КВЕД):

- 22.19 Вирoбництвo інших гyмoвих вирoбів;

- 45.20 Технічне oбслyгoвyвaння тa ремoнт aвтoтрaнспoртних зaсoбів;

- 46.19 Діяльність пoсередників y тoргівлі тoвaрaми ширoкoгo aсoртиментy;

- 46.74 Оптoвa тoргівля зaлізними вирoбaми, вoдoпрoвідним і oпaлювaльним yстaткoвaнням і прилaддям дo ньoгo;

- 46.90 Неспеціaлізoвaнa oптoвa тoргівля;

- 47.19 Інші види рoздрібнoї тoргівлі в неспеціaлізoвaних мaгaзинaх;

- 47.52 Рoздрібнa тoргівля зaлізними вирoбaми, бyдівельними мaтеріaлaми тa сaнітaрнo-технічними вирoбaми в спеціaлізoвaних мaгaзинaх;

- 47.91 Рoздрібнa тoргівля, щo здійснюється фірмaми пoштoвoгo зaмoвлення aбo через мережy Інтернет;

- 63.12 Веб-пoртaли.

Позивач є платником єдиного податку 2 групи без реєстрації ПДВ (витяг № 52221 з реєстру платників єдиного податку).

Позивачу на праві приватної власності належить група нежитлових виробничих приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

1. Нежитлові приміщення 3-го поверху № 45 - № 49, 4-го поверху № 50- № 52, 5-го поверху № 24 - № 28, 6-го поверху № 17, № 18 загальною площею 178,1 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-6», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 2476 від 15.11.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїна І.М.

Згідно до технічного паспорту виготовленого ТОВ «Всеукраїнське БТІ» станом на 09.11.2021 р., вказані нежитлові приміщення за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Катерининська (раніше - Примакова), буд. 46, відносяться за своїм функціональним призначенням до виробничої будівлі (код 1251) «Будівлі промислові та склади», а саме код 1251.9 (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічні).

2. Нежитлові приміщення 2-го поверху № 34 - № 61 площею 3599,9 кв.м., антресолі № 62- № 67 площею 97,0 кв.м., загальною площею 3696,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-6», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 2473 від 15.11.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїна І.М.

Згідно до технічного паспорту виготовленого ТОВ «Всеукраїнське БТІ» станом на 09.11.2021 р., вказані нежитлові приміщення за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Катерининська (раніше - Примакова), буд. 46, відносяться за своїм функціональним призначенням до виробничої будівлі (код 1251) «Будівлі промислові та склади», а саме код 1251.9 (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічні).

3. Нежитлові приміщення підвалу №І-ІІІ пл.627,3 кв.м., 1-го пов.№42-112 пл. 3619,1 кв.м., антресолі №113-115 пл. 68,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. "Г-6", загальна площа 4315 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 2470, від 15.11.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїна І.М.

Згідно до технічного паспорту виготовленого ТОВ «Всеукраїнське БТІ» станом на 09.11.2021 р., вказані нежитлові приміщення за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Катерининська (раніше - Примакова), буд. 46, відносяться за своїм функціональним призначенням до виробничої будівлі (код 1251) «Будівлі промислові та склади», а саме код 1251.9 (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічні).

Позивач вважає, що ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності позивача, має становити 0,1 %.

Натомість, Головним управлінням ДПС у Харківській області при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень при визначенні розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, щодо вказаних вище об`єктів нерухомого майна, які належать позивачу, застосовано ставку податку у розмірі 1 %.

Вважаючи винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з їх правомірності.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості (підпункт 266.1.1 пункт 266.1 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1. пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

За положеннями підп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють серед іншого будівлі промислові та склади (підпункт «ґ»).

Державним комітетом України по стандартизації, метрології та сертифікації наказом від 17.08.2000 року № 507 затверджено і введено в дію Державний класифікатор будівель та споруд ДК 018-2000, який призначений для використання органами центральної та місцевої виконавчої та законодавчої влади, фінансовими службами, органами статистики та всіма суб`єктами господарювання (юридичними та фізичними особами) України. Об`єктами класифікації в ДК 018-2000 є будівлі виробничого та невиробничого призначення та інженерні споруди різного функціонального призначення.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 до будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 "Будівлі промисловості", який включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості; 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії»; 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості»; 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості»; 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості»; 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості»; 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості»; 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості»; 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

У розділі 1 ДК 018-2000 наведено визначення, згідно з якими:

- споруди - це будівельні системи, пов`язані з землею, які створені з будівельних матеріалів, напівфабрикатів, устаткування та обладнання в результаті виконання різних будівельно-монтажних робіт;

- будівлі - це споруди, що складаються з несучих та огороджувальних або сполучених (несуче-огороджувальних) конструкцій, які утворюють наземні або підземні приміщення, призначені для проживання або перебування людей, розміщення устаткування, тварин, рослин, а також предметів;

- інженерні споруди - це об`ємні, площинні або лінійні наземні, надземні або підземні будівельні системи, що складаються з несучих та в окремих випадках огороджувальних конструкцій і призначені для виконання виробничих процесів різних видів, розміщення устаткування, матеріалів та виробів, для тимчасового перебування і пересування людей, транспортних засобів, вантажів, переміщення рідких та газоподібних продуктів та ін.

Відповідно до ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу "Будівлі нежитлові" група 125 "Будівлі промислові та склади" клас 1251 "Будівлі промисловості".

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Судовим розглядом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить група нежитлових виробничих приміщень за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

1. Нежитлові приміщення 3-го поверху № 45 - № 49, 4-го поверху № 50- № 52, 5-го поверху № 24 - № 28, 6-го поверху № 17, № 18 загальною площею 178,1 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-6», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 2476 від 15.11.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїна І.М.

Згідно до технічного паспорту виготовленого ТОВ «Всеукраїнське БТІ» станом на 09.11.2021 р., вказані нежитлові приміщення за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Катерининська (раніше - Примакова), буд. 46, відносяться за своїм функціональним призначенням до виробничої будівлі (код 1251) «Будівлі промислові та склади», а саме код 1251.9 (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічні).

2. Нежитлові приміщення 2-го поверху № 34 - № 61 площею 3599,9 кв.м., антресолі № 62- № 67 площею 97,0 кв.м., загальною площею 3696,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «Г-6», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 2473 від 15.11.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїна І.М.

Згідно до технічного паспорту виготовленого ТОВ «Всеукраїнське БТІ» станом на 09.11.2021 р., вказані нежитлові приміщення за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Катерининська (раніше - Примакова), буд. 46, відносяться за своїм функціональним призначенням до виробничої будівлі (код 1251) «Будівлі промислові та склади», а саме код 1251.9 (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічні).

3. Нежитлові приміщення підвалу №І-ІІІ пл.627,3 кв.м., 1-го пов.№42-112 пл. 3619,1 кв.м., антресолі №113-115 пл. 68,6 кв.м. в нежитловій будівлі літ. "Г-6", загальна площа 4315 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу № 2470, від 15.11.2018, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Кривошеїна І.М.

Згідно до технічного паспорту виготовленого ТОВ «Всеукраїнське БТІ» станом на 09.11.2021 р., вказані нежитлові приміщення за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Катерининська (раніше - Примакова), буд. 46, відносяться за своїм функціональним призначенням до виробничої будівлі (код 1251) «Будівлі промислові та склади», а саме код 1251.9 (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічні).

Отже, зазначені об`єкти нерухомості за своїм функціональним призначенням приналежні до виробничих будівель, (код 1251) «Будівлі промислові та склади», а саме код 1251.9 (будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічні).

В свою чергу податковим органом не надано доказів та не наведено обставин, які б спростовували вказане та доводили приналежність зазначених об`єктів нерухомості до іншого типу, відмінного від зазначеного вище.

За правилами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Так, рішенням Харківської міської ради Харківської області від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові», з урахуванням змін та доповнень, у м. Харкові встановлені ставки податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, у таких розмірах (п. 5 Додатку 1 до рішення):

- будівлі готельні - 1 відсоток;

- будівлі офісні - 1 відсоток;

- будівлі торговельні - 1 відсоток;

- гаражі - 0,1 відсотка;

- виключений;

- будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки) - 1 відсоток;

- господарські (присадибні) будівлі - 0 відсотків;

- інші будівлі - 0,1 відсотка.

Отже, ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності позивача, має становити 0,1 %.

Натомість, Головним управлінням ДПС у Харківській області при винесенні спірних податкових повідомлень-рішень при визначенні розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податковий період 2020, 2021, 2022, 2023 роки, щодо вказаних вище об`єктів нерухомого майна, які належать позивачу, застосовано ставку податку у розмірі 1 %.

Таким чином, визначивши ставку податку до належного позивачу нерухомого майна у розмірі 1 % без належного на те обґрунтування та законних підстав, податковий орган допустив втручання у майнові права позивача.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Додатком 1 до рішенням Харківської міської ради від 22.02.2017 №542/17, станом на 01.01.2019 встановлено, що ставка податку для об`єктів нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб у розмірі 1% застосовується до готельних, офісних, торговельних будівель та будівель для публічних виступів.

При цьому, будівлі промисловості відсутні у вказаному переліку об`єктів, до яких застосовується така ставка податку (1%).

Разом з цим, як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване податкове повідомлення-рішення було винесено відповідачем на підставі самостійно визначеного ним грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 1197280 грн. 66 коп., обрахованого у зв`язку із застосуванням до належного позивачу на праві власності нежитлового приміщення ставки податку у розмірі 1%.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо помилковості покликань відповідача на те, що основним видом діяльності позивача є торгівля, що стало підставою віднести нежитлову будівлю, що перебуває у власності позивача, до категорії «торгівельні», з огляду на наступне.

Основним видом діяльності позивача як фізичної особи-підприємця є 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Згідно до пп. 266.5.1 п. 266.5 ст. 166 ПК України, ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Рішенням Харківської міської ради Харківської області від 22.02.2017 № 542/17 «Про місцеві податки і збори у місті Харкові» диференційовано ставка податку в залежності від типу нерухомості. Визначення належності об`єкта нежитлової нерухомості (будівлі, приміщення) до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують їх право власності з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Державним класифікатором будівель та споруд 018-2000.

Тому ставка податку визначається за типом об`єктів нерухомості згідно з Державним класифікатором будівель та споруд 018-2000. Реєстрація ж Никифорова В.Ю. як фізичної особи-підприємця, площа нерухомого майна та отримання доходів не впливають на ставку податку.

Суд також зауважує, що відповідно до декларації за 2022 рік ОСОБА_2 отримував дохід від 45.20 "Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів".

Колегія суддів вважає хибними доводи скаржника про те, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутня інформація про технічні характеристики нежитлової нерухомості, яка належить позивачу на праві власності, тобто платником не проведена процедура внесення змін до реєстраційних даних відповідно до Закону України № 1952-IV від 01.07.2004 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, оскільки у позивача відсутній обов`язок вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку зі зміною податкового законодавства чи проводити звірку.

В свою чергу ГУ ДПС у Харківській області посилається на абз. 2 п. 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 зі зміною), а саме: «за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик закінченого будівництвом об`єкта…». Однак вказаний абзац втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 2 травня 2023 р. № 432.

Крім того, згідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних…

Тобто проведення звірки є правом, а не обов`язком платника податків. При цьому відповідач, отримавши адміністративний позов, не позбавлений можливості відновити права позивача та скасувати незаконні ППР.

Також, позивачем зазначено, що технічні паспорти дійсно датовані 09.11.2021, водночас тип об`єктів нерухомості не змінювався із моменту їх купівлі позивачем 15.11.2018. Так, у технічних паспортах описані зміни тільки нумерації приміщень без зміни функціонального призначення.

Будь-яких інших доказів на підтвердження наявності підстав для застосування при визначенні ставки податку до об`єкту нерухомого майна (належного позивачу нежитлового приміщення) у розмірі 1% контролюючим органом до суду не надано.

Згідно правової позиції Верховного Суду, висловленої у постановах від 26.02.2021 у справі № 802/1283/16-а та від 11.11.2019 по справі № 803/1672/16, у випадку встановлення правомірності нарахування частини суми грошового зобов`язання оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням за основним платежем та можливості обрахунку розміру такої суми, суд, в силу наданих процесуальним законом повноважень, не позбавлений можливості скасувати податкове повідомлення-рішення у відповідній частині.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність визнати протиправною та скасувати податкову вимогу форми «Ф» Головного управління ДПС у Харківській області від 21.05.2024 року № 0-2040, виставлену ОСОБА_1 , у частині податкового зобов`язання у розмірі 964698,05 грн, а також визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення адресовані ОСОБА_1 винесені Головним управлінням ДПС у Харківській області з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченому фізичними особами, а саме: податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 6 939,62 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 9 617,40 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 168132,90 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 233010,00 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2020 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 144048,78 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 16.10.2023 за податковий період 2021 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 199632,60 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 1 736,48 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 36 044,77 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 0-2031-UA0028556 від 20.03.2024 за податковий період 2022 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 42 071,25 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 65 048,62 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 55 730,77 грн.; податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») N 2-2031-UA0028556 від 30.10.2024 за податковий період 2023 рік в частині податкового зобов`язання у розмірі 2 684,86 грн.

Тож, позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі № 520/35740/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 по справі № 520/35740/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 10.06.2025 року