Справа № 140/2281/25
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2281/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі В/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 05.10.2023 по 19.10.2023 року, з 25.10.2023 року по 08.12.2023 року, з 09.07.2024 року по 09.08.2024 року, з 28.08.2024 року по 21.10.2024 року, внаслідок отримання травм, пов`язаних із захистом Батьківщини;

зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі до 100000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць за періоди перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з 05.10.2023 по 19.10.2023 року, з 25.10.2023 року по 08.12.2023 року, з 09.07.2024 року по 09.08.2024 року, з 28.08.2024 року по 21.10.2024 року, внаслідок отримання травм, пов`язаних із захистом Батьківщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації та проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України на посаді молодшого сержанта.

Зазначає, що 30.09.2023 молодший сержант ОСОБА_1 одержав бойове травмування під час виконання бойового завдання, згідно бойового розпорядження командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.08.2023 №116/1/4494т під час ведення бойових дій на передньому 2 краї оборони в районі Курдюмівка, Донецької області противником здійснено масований артилерійський обстріл по позиції бойових порядків зведеної ТГр СпП НГУ. Перебуває у складі зведеної ТГр СпП НГУ згідно бойового розпорядження командувача НГУ від 08.08.2023 №2210, бойового розпорядження начальника ЦСпП НГУ від 14.08.2023 №73/2-64 дск. Діагноз: мінно-вибухова травма. Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Акубаротравма. У довідках військово-лікарських комісій підтверджено, що травми пов`язана із захистом Батьківщини.

Позивач у позовній заяві вказав, що у зв`язку із отриманням бойового поранення проходив лікування та перебував на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, зокрема:

з 05.10.2023 по 19.10.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня». Діагноз: F43.2 порушення адаптації, асоційоване з бойовим стресом у вигляді тривожно-астенічного синдрому, клінічний погоневроз. Супутній діагноз: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, неуточнена, що підтверджується випискою №7318 із медичної карти стаціонарного хворого від 19.10.2023;

з 25.10.2023 по 08.12.2023 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради. Діагноз: посткомоційний (внаслідок перенесеної МВТ 30.09.2023) синдром з вираженим тривожно-церебрастенічним компонентом F07.2, що підтверджується випискою №6126 із медичної карти стаціонарного хворого від 08.12.2023;

з 09.07.2024 по 09.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради. Діагноз: змішаний тривожно-депресивний розлад, асоційований зі стресом на резидуально-органічному тлі (ВТ 30.09.2023), що підтверджується випискою №5120 із медичної карти стаціонарного хворого від 09.08.2024;

з 28.08.2024 по 21.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради. Діагноз: змішаний тривожно-депресивний розлад, асоційований зі стресом на резидуально-органічному тлі (ВТ 30.09.2023, ЗЧМТ, струс головного мозку) F-41.2, що підтверджується випискою №6697 із медичної карти стаціонарного хворого від 21.10.2024;

27.11.2024 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №877841.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №356 від 09.12.2024 позивач виключений зі списків особового складу військової частини та усіх видів забезпечення.

У зв`язку з ненарахуванням додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. відповідно до Постанови №168 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування йому належних виплат.

29.01.2025 відповідач листом повідомив про відмову у виплаті додаткової винагороди, у зв`язку з тим, що посилання на перебування у подальші періоди часу (після медичного огляду у ВЛК) з 09.07.2024 по 09.08.2024 та з 28.08.2024 по 21.10.2024 на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом «змішаний тривожно - депресивний розлад, асоційований зі стресом на резидуально - органічному тлі (МВТ 30.09.2023, ЗЧМТ, струс головного мозку) Р41.2» не можуть розглядатися в якості підстав для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн. у відповідності до абзацу четвертого пункту Г2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, оскільки вже станом на 14.12.2023 ОСОБА_1 набув статусу особи, що завершила курс лікування після отриманої 30.09.2023 мінно - вибухової травми (що не належить до тяжких згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370) та був визнаний обмежено придатним до військової служби.

Позивач вважаючи, що В/ч НОМЕР_1 безпідставно не проведено нарахування додаткової винагороди у збільшеному розмірі 100 000,00 грн. за період перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням поранення при захисті Батьківщини звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.37).

У відзиві на позовну заяву від 19.03.2025 представник відповідача проти позову заперечив у зв`язку з наступними обставинами (а.с.40-46).

Вказує, що з наданої позивачем копії первинної медичної картки від 30.09.2023 (складеної на стабілізаційному пункті у м. Костянтинівка) вбачається, що ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму о 03 год. 30 хв. 30.09.2023, однак її ймовірні наслідки у вигляді діагнозів «закрита черепно мозкова травма», «струс головного мозку», «акубаротравма» є неуточненими та відображені в картці зі знаками питання: «ЗЧМТ?», «СГМ?», «АБТ?». Зі зворотного боку первинної медичної картки від 30.09.2023 можна отримати інформацію, що ОСОБА_1 01.10.2023 був оглянутий у загальновійськовому медичному закладі Державної прикордонної служби України у м. Дружківці лікарями - спеціалістами з встановленням таких уточнених діагнозів.

03.10.2023 о 20 год. 30 хв. згідно даних первинної медичної картки ОСОБА_1 був оглянутий у медзакладі «ПХГ «Краматорськ 2» та зареєстрований вже не як поранений, а як хворий з відміткою «НБ» - небойові санітарні втрати з уточненим діагнозом «гостра реакція на стрес у вигляді тривожно фобічного синдрому; логоневроз; астено вегетативний синдром (ситуаційно обумовлений)». Щодо позначок, що використовуються у медичній картці за формою № 100 при описі стану пацієнта. Наголошує, що їх роз`яснення міститься у Додатку 4 до Наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 №258.

04.10.2023 згідно медичної карти № 1137, оформленої у медичному закладі в/ч НОМЕР_2 (є в матеріалах справи), ОСОБА_1 був встановлений діагноз «гостра реакція на стрес у вигляді F 43.0 тривожно фобічного синдрому; логоневроз; астено невротичний синдром, ситуаційно обумовлений».

Представник відповідача стверджує, що медична документація, складена за фактом отримання ОСОБА_1 мінно вибухової травми, починаючи з первинної медичної картки за формою №100 від 30.09.2023 та 03.10.2023, включаючи виписки із медичних карток стаціонарного хворого за періоди перебування на стаціонарному лікуванні з 05.10.2023 по 19.10.2023, з 25.10.2023 по 08.12.2023 (до медичного огляду у ВЛК від 14.12.2023) та періоди з 09.07.2024 по 09.08.2024, з 28.08.2024 по 21.10.2024 (після медичного огляду у ВЛК від 14.12.2023), а також Довідка № 168 від 14.12.2023 про медичний огляд у медичній (військово лікарській) комісії ДУ «ТМО МВС України по Рівненській області» були вивчені медичною службою військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на предмет наявності підстав для виплати додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у відповідності до абзацу четвертого пункту 1-2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168. Проте зазначені підстави встановлені не були.

Крім того зауважує, що посилання позивача на перебування у подальші (після медичного огляду у ВЛК 14.12.2023) періоди часу з 09.07.2024 по 09.08.2024 та з 28.08.2024 по 21.10.2024 на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом «змішаний тривожно депресивний розлад, асоційований зі стресом на резидуально органічному тлі (МВТ 30.09.2023, ЗЧМТ, струс головного мозку) F41.2» не можуть розглядатися в якості підстав для виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у відповідності до абзацу четвертого пункту 1-2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168, оскільки ще станом на 14.12.2023 (відповідно до висновку ВЛК згідно довідки № 168) він набув статусу особи, що завершила курс лікування після отриманої 30.09.2023 мінно вибухової травми (що не належить до тяжких згідно Класифікатора розподілу травм за ступенем тяжкості, затвердженого Наказом МОЗ України від 04.07.2007 № 370) та був визнаний обмежено придатним до військової служби.

У зв`язку з вищевикладеним, представник відповідача вважає, що аргументи на обґрунтування вимог, наведені позивачем, є неналежними, а законні підстави для їх (вимог) задоволення відсутні.

У поданій до суду відповіді на відзив на позовну заяву позивач підтримав доводи, викладені у позовній заяві та додатково зазначив, що для виплати додаткової винагороди необхідне підтвердження факту перебування на стаціонарному лікуванні або факту перебування у відпустці для лікування після поранення (а.с.52-57).

Щодо неуточненого діагнозу в первинній медичній картці, зазначив, що первинний запис на стабілізаційному пункті в Костянтинівці від 30.09.2023 містив діагнози із позначками питання, що є типовою практикою при наданні екстреної медичної допомоги. Однак з цим, відразу було встановлено, що ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму.

Остаточний діагноз був встановлений військово-лікарською комісією відповідно до довідки №168, де чітко зазначено, що ОСОБА_1 отримав «стан після мінно-вибухової травми у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного посткомоційного синдрому з вираженим тривожно-церебрастенічним компонентом».

Крім того, зауважив, що підставою для видання наказу про виплату 100 000,00 грн. є довідка про обставини травми, форма якої затверджена Положенням про військово-лікарську експертизу (наказ МОУ №402 від 14.08.2008). Ця довідка видається командиром військової частини та містить інформацію про обставини отримання травми під час захисту Батьківщини. Військово-лікарська комісія встановила факт поранення ОСОБА_1 , його характер і, що травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини.

Щодо аргументів військової частини, що поранення має бути саме механічним, зазначив, що у Постанові №168 відсутня вимога щодо механічного характеру поранення. У Постанові визначено лише необхідність зв`язку травми із захистом Батьківщини. Разом з тим, на думку позивача, відповідач проігнорував, що відповідно до довідки про обставини травмування №500, довідок №168, №259 встановлено, що ОСОБА_1 отримав мінно-вибухову травму, ЗЧМТ, струс головного мозку.

Щодо аргументу відповідача про завершення лікування вказує, що Постанова №168 не містить такої обов`язкової умови, як безперервне перебування особи на стаціонарному лікуванні, як і не містить обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена винагорода. Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100 000,00 грн.

Враховуючи наведене просив позов задовольнити.

Інших заяв по суті справи на адресу суду не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу у В/ч НОМЕР_1 , що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 (а.с.9-11).

Відповідно до витягу з наказу командира В/ч НОМЕР_1 №356 від 09.12.2024, позивача з 09.12.2024 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.24).

Як слідує з довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №500 від 02.10.2023 ОСОБА_1 30.09.2023 одержав бойове травмування під час виконання бойового завдання, згідно бойового розпорядження командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.08.2023 №116/1/4494т під час ведення бойових дій на передньому краї оборони в районі Курдюмівка, Донецької області противником здійснено масований артилерійський обстріл по позиції бойових порядків зведеної ТГр СпП НГУ. Перебуває у складі зведеної ТГр СпП НГУ згідно бойового розпорядження командувача НГУ від 08.08.2023 №2210, бойового розпорядження начальника ЦСпП НГУ від 14.08.2023 №73/2-64 дск. Діагноз: мінно-вибухова травма; закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; акубаротравма (а.с.12).

Вказана довідка була видана згідно Первинної медичної картки виданої СП Костянтинівка А4638 (а.с.15).

З 05.10.2023 по 19.10.2023 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня» з діагнозом F43.2 порушення адаптації, асоційоване з бойовим стресом у вигляді тривожно-астенічного синдрому, клінічний погоневроз. Супутній діагноз: гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, неуточнена, що підтверджується випискою №7318 із медичної карти стаціонарного хворого від 19.10.2023 (а.с.18).

З 25.10.2023 по 08.12.2023 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом посткомоційний (внаслідок перенесеної МВТ 30.09.2023) синдром з вираженим тривожно-церебрастенічним компонентом F07.2, що підтверджується випискою №6126 із медичної карти стаціонарного хворого від 08.12.2023 (а.с.19).

Як слідує з виписки №5120 із медичної картки амбулаторного хворого з 09.07.2024 по 09.08.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом змішаний тривожно-депресивний розлад, асоційований зі стресом на резидуально-органічному тлі (ВТ 30.09.2023) (а.с.20).

З 28.08.2024 по 21.10.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради з діагнозом змішаний тривожно-депресивний розлад, асоційований зі стресом на резидуально-органічному тлі (ВТ 30.09.2023, ЗЧМТ, струс головного мозку) F-41.2, що підтверджується випискою №6697 із медичної карти стаціонарного хворого від 21.10.2024 (а.с.21).

З наявної в матеріалах справи довідки №168, виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області» Медична (військова-лікарська) комісія, ОСОБА_1 пройшов медичний огляд 14.12.2023 та встановлено діагноз: «стан після мінно-вибухової травми у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді цефалгічного посткомоційного синдрому з вираженим тривожно*церебрастенічним компонентом». Травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.13).

Згідно довідки №259 медичної (військово-лікарської) комісії, виданої ДУ «Територіальне медичне об`єднання міністерства внутрішніх справ України по Рівненській області» Медична (військова-лікарська) комісія, відповідно до рішення медичної (військово-лікарської) комісії: наслідки МВТ (30.09.2023), закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку у вигляді змішаного тривожно-депресивного розладу, асоційованого зі стресом та астено-вегетативного синдрому. Травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.14).

Разом з тим, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №877841 27.11.2024 ОСОБА_1 встановлено 3 групу інвалідності травма, так, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с.23).

08.01.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №168 у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом) пов`язаним із захистом Батьківщини за періоди стаціонарного лікування, у відповідь на яку В/ч НОМЕР_1 листом №45/12-151/1 від 29.01.2025 повідомив про відсутність підстав для задоволення заяви у зв`язку з тим, що Постанова №168 як передумову для виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. передбачає наявність розладу здоров`я у вигляді саме механічного ушкодження (а.с.25-26).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі - Закон №2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно із пунктом 8 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі - Постанова №704) умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні в Україні введено воєнний стан, який триває до сьогодні.

На виконання Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №64 Про введення воєнного стану в Україні та Указу Президента України від 24 лютого 2024 року №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв Постанову №168.

Пунктом 1-1 вказаної Постанови (зі змінами, у редакції від 20 червня 2024 року) установлено, що на період воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Згідно з пунктом 1-2 Постанови №168 виплата додаткової винагороди та одноразової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Аналіз пункту 1-2 Постанови №168 дозволяє зробити висновок, що нарахування та виплата військовослужбовцям додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн здійснюється за таких умов:

а) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини;

б) факт перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

в) факт перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року №745/32197; далі - Порядок №260).

На підставі наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 Порядок №260 доповнено новим розділом XXXIV, що застосовується з 01 лютого 2023 року (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 9 розділу XXXIV Порядку №260 встановлено, що виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин - особовому складу військової частини.

Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку №260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.

Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (пункт 12 розділу XXXIV Порядку №260).

Із аналізу наведених норм Постанови №168, Порядку №260 вбачається встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000,00 грн додаткової винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я: пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини, а також факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення. При цьому Постанова №168 не містить такої обов`язкової умови, як безперервне перебування особи на стаціонарному лікуванні, як і не містить обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена винагорода. Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі до 100000,00 грн.

Наявна в матеріалах справи довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) №500 від 02.10.2023, підтверджує що ОСОБА_1 30.09.2023 одержав бойове травмування під час виконання бойового завдання, згідно бойового розпорядження командувача ОСУВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 23.08.2023 №116/1/4494т під час ведення бойових дій на передньому краї оборони в районі Курдюмівка, Донецької області противником здійснено масований артилерійський обстріл по позиції бойових порядків зведеної ТГр СпП НГУ. Перебуває у складі зведеної ТГр СпП НГУ згідно бойового розпорядження командувача НГУ від 08.08.2023 №2210, бойового розпорядження начальника ЦСпП НГУ від 14.08.2023 №73/2-64 дск. та що таке травмування/поранення військовослужбовця сталося під час виконання ним обов`язків військової служби при захисті Батьківщини (а.с.12).

Виписками із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого підтверджено, що у спірні періоди ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні, зокрема: з 05.10.2023 по 19.10.2023 в КНП Харківської обласної ради «Обласна клінічна психіатрична лікарня» (виписка №7318 із медичної карти стаціонарного хворого від 19.10.2023) (а.с.18); з 25.10.2023 по 08.12.2023 в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради (виписка №6126 із медичної карти стаціонарного хворого від 08.12.2023) (а.с.19); з 09.07.2024 по 09.08.2024 в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради (виписка №5120 із медичної картки амбулаторного хворого від 09.08.2024 (а.с.20); з 28.08.2024 по 21.10.2024 в КП «Волинська обласна психіатрична лікарня м. Луцька» Волинської обласної ради (виписка №6697 із медичної карти стаціонарного хворого від 21.10.2024) (а.с.21).

Разом з тим, довідками №158, №259 виданими ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Рівненській області» Медична (військова-лікарська) комісія на підставі медичних оглядів підтверджено отримання позивачем травм, так, пов`язаних із захистом Батьківщини з посиланням на МВТ, отриманої 30.09.2023 (а.с.13-14).

Отже, матеріалами справи підтверджується той факт, що в періоди з 05.10.2023 по 19.10.2023, з 25.10.2023 по 08.12.2023, з 09.07.2024 по 09.08.2024, з 28.08.2024 по 21.10.2024 позивач знаходився на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з отриманими травмами, пов`язаними із захистом Батьківщини: мінно-вибухова травма; закрита черепно-мозкова травма; струс головного мозку; акубаротрама, а тому за ці періоди відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, оскільки умови, визначені у пункті 1-2 Постанови №168 (перебування на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я у зв`язку із травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини) виконуються.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не спростував доводи позивача про порушення його права на отримання додаткової винагороди згідно з Постановою №168 за вказаний період.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства України та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у періоди з 05.10.2023 по 19.10.2023, з 25.10.2023 по 08.12.2023, з 09.07.2024 по 09.08.2024, з 28.08.2024 по 21.10.2024 у зв`язку з отриманим 30.09.2023 пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо непроведення нарахування та виплати вказаної додаткової винагороди.

Отже, взаємопов`язані позовні вимоги належить задовольнити у спосіб визнання протиправною бездіяльності Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, за періоди05.10.2023 по 19.10.2023, з 25.10.2023 по 08.12.2023, з 09.07.2024 по 09.08.2024, з 28.08.2024 по 21.10.2024 та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу відповідно до Постанови №168 додаткову винагороду у розмірі 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 05.10.2023 по 19.10.2023, з 25.10.2023 по 08.12.2023, з 09.07.2024 по 09.08.2024, з 28.08.2024 по 21.10.2024.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.

Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до клопотання про долучення доказів понесених судових витрат надано: договір про надання правової допомоги /№1/08-01-2025 від 08.01.2025 укладений між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Шумським Б.А., ордер на надання правничої (правової допомоги) серії АС №1129668, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №796 від 19.09.2014 (а.с.29-30).

Як слідує з пункту 7.1. договору про надання правової допомоги /№1/08-01-2025 від 08.01.2025 укладеного між ОСОБА_1 (клієнт) та адвокатом Шумським Б.А. за надану адвокатом допомогу по справі клієнт сплачує гонорар, розмір якого визначається у додатку до даного договору.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина четверта статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та в постановах Верховного Суду від 28.04.2021 у справі №640/13685/19, від 23.04.2021 у справі №360/700/19 свідчить про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Суд зазначає, що на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16.

Оскільки позивачем до позовної заяви не долучено документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження) та розрахунку таких витрат, тому у задоволенні вимоги про стягнення витрат на професійну правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн., слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 05.10.2023 по 19.10.2023, з 25.10.2023 по 08.12.2023, з 09.07.2024 по 09.08.2024, з 28.08.2024 по 21.10.2024 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» додаткову винагороду у розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з отриманням травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, за періоди з 05.10.2023 по 19.10.2023, з 25.10.2023 по 08.12.2023, з 09.07.2024 по 09.08.2024, з 28.08.2024 по 21.10.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Суддя А.Я. Ксензюк