Справа № 140/3766/25
Суддя: Лозовський Олександр Анатолійович
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3766/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Лозовського О.А.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Айдіа Тех» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айдіа Тех» (далі ТзОВ відповідальністю «Айдіа Тех», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2; визнання протиправною і скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.03.2025 №UA205140/2025/000830.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення імпортованого товару позивач в особі декларанта малого приватного підприємства «Статус-кво» 24.03.2025 подав до Волинської митниці митну декларацію №24UA35U9 (далі - МД) на товар «Дизельний генератор HL30GF, потужність 30 кВт, арт. HL30GF 1 шт; Дизельний генератор HL50GF, потужність 50 кВТ, арт. HL50GF - 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd», «Дизельний генератор HL300GF, потужність 300 кВт, арт. HL300GF 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd», «Дизельний генератор HL400GF, потужність 400 кВт, арт. HL400GF 1 шт.Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co., Lt».

Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності. Згідно із рішенням від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2 встановлено кориговану митну вартість за 6-им, резервним методом.

Також, відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/000830.

Разом з тим, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №25UA44U6 від 25.03.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 Митного кодексу України (далі МК України).

Позивач вважає прийняті відповідачем рішення протиправними, оскільки з наданих документів безсумнівно і однозначно можна встановити вартість придбаного товару та відсутні будь-які суперечності та неповнота в наданих документах, які могли б вплинути на вартісні характеристики оцінюваного товару, а відповідач формально послався на ненадання повного переліку витребуваних документів, не зазначивши які саме обґрунтовані сумніви щодо вартості товару залишились не усунутими.

Просив задовольнити позовні вимоги повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 23.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву від 02.04.2025 представник відповідача заперечує проти позовних вимог, в обґрунтування своєї позиції вказує, що під час опрацювання документів, які підтверджують митну вартість і встановлено вищевказані розбіжності, які, із врахуванням спрацювання системи АСУР, стали визначальними для сумніву митниці в достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість та, як наслідок, реалізації права митного органу вимагати додаткові документи, які б спростували ці розбіжності.

Під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД №25UA35U9 від 24.03.2025 документів було встановлено розбіжності, а саме:

- згідно п. 10 зовнішньекономічного договору (контракту) від 29.11.2024 №HL2024011 серед пакету товаросупровідних документів є пакувальний лист, однак документ не подано до митного оформлення;

- згідно п. 4.2 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт здійснює 50% передоплату на підставі виставленого рахунку, однак банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не надано;

- згідно п. 3.1 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт надає експедитору заявку на надання транспортно-експедиторських послуг, однак заявки не надано;

- відповідно п. 3.2 договору від 17.03.2025 №17.03.2025/717ОД-П передбачена заявка на перевезення, однак документ не подано до митного оформлення.

Декларантом на вимогу митниці надано:

1) Пакувальний лист;

2) Заявка від 07.01.2025 №TG017189.

Відповідно пакувального листа вага товару становить 49600 кг, що суперечить вазі, зазначеній в автотранспортній накладній від 18.03.2025 №18313/1 11200 кг. Згідно заявки від 07.01.2025 №TG017189 вартість транспортних послуг становить 27700 дол. та 30060,36 грн. за 4 контейнери.

Проте, відповідно рахунка від 24.03.2025 №TG240325001 вартість послуг становить 294056,22 грн. Числового розрахунку для перевірки заявлених транспортних витрат не подано до митного оформлення.

Представник відповідача зауважує, щозапитуваних митницею документів не надано, листом від 25.03.2025 №2503 повідомлено про відсутність інших додаткових документів.

За умови надання, згідно частини 3 статті 53 МК України документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню (в тому числі складових митної вартості) і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано.

У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, та містять вищевказані розбіжності, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР, митницею відповідно до положень статті 55 та статті 57 МК України з декларантом проведена консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Про факт її проведення свідчить відсутність будь яких зауважень з боку декларанта, надісланих як в паперовій так і в електронній формі.

Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: товар 1 на рівні 6,22 дол.США/кг за ЕМД №UA100320/2025/001701 від 21.01.2025; товар 2 на рівні 6,61 дол.США/кг за ЕМД №UA408020/2024/055250 від 05.11.2024; товар 3 на рівні 7,05 дол.США/кг за ЕМД №UA205140/2025/018422 від 24.03.2025. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товарів «Дизельні генератори», країна походження Китай, виробника Shandong Huali Electromechanical Co., Ltd» з врахуванням обсягу поставки та умов поставки FOB Китай Qingdao.

Таким чином, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №25UA44U6 від 25.03.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною 7 статті 55 МК України.

З огляду на наведене митний орган вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205140/2025/000131/2 від 25.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2025/000830 від 25.03.2025 є такими, що прийняті у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.

Просив відмовити у задоволені позовних вимог повністю.

Представником позивача 08.05.2025 подано до суду відповідь на відзив, у якому останній підтримав позицію, викладену у позовній заяві та зазначив, що позивач не є стороною договору №17.03.2025/717 ОД-П від 17.03.2025, ТзОВ «Айдіа Тех» сплачував транспортні витрати за договором №12.12.2024/1431ОД від 12.12.2024, за саме цим договором надавались послуги. Просив врахувати сталу позицію Верховного Суду, наведених у постанові від 08.02.2019 в справі №825/648/17.

Інших заяв по суті справи, передбачених КАС України до суду не надходило.

Суд, перевіривши доводи позивача та відповідача у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

29.11.2024 між Шаньдун Хуалі Електромеханікал Ко., Лтд. (Shandong Huali Electromechanical Co., Ltd) (продавець) та ТзОВ «Айдіа Тех» (покупець) укладено договір купівлі-продажу №HL2024011 (далі договір №HL2024011). Відповідно до п. 1 договору №HL2024011 сторони погодили назву товару, торгову марку, кількість (10 шт.), ціну (1 шт.) та загальну суму (302 200,00 доларів США.). Відповідно до положень договору поставка товару здійснюється на умовах - FOB порт відвантаження Ціндао (Qingdao) (Китай), порт призначення Гданськ (Польща).

Термін FOB "франко-борт" означає, що поставка є здійсненою продавцем, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Термін FOB зобов`язує продавця здійснити митне очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки у випадках перевезення товару морським або внутрішнім водним транспортом. Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого порту відвантаження та сплатити всі витрати, пов`язані з товару, з моменту його переходу через поручні судна в названому порту відвантаження, а також сплатити будь-які додаткові витрати.

Перший платіж за товар, що постачається договором №HL2024011 здійснюється покупцем у розмірі 15% від вартості товару попередня оплата. Остаточний платіж у розмірі 85% від вартості товару оплачується після того, як інженер покупця прибуде на фабрику і перевірить товар перед доставкою.

10.12.2024 ТзОВ «Айдіа Тех» на виконання умов договору №HL2024011 перерахувало продавцю 15% від вартості товару 45 300,00 доларів США. 08.01.2025 ТзОВ «Айдіа Тех» на виконання умов договору №HL2024011 перерахувало продавцю 85% від вартості товару 256 700,00 доларів США. Станом на 08.01.2025 загальна сума у розмірі 302 000,00 доларів США.

12.12.2024 ТзОВ «Айдіа Тех» та ТзОВ «Таніт груп» укладено договір про транспортне експедирування №12.12.2024/1431ОД (далі - договір №12.12.2024/1431ОД,) а 07.01.2025 укладено заявку №TG017189 від згідно договору №12.12.2024/1431ОД про надання транспортно-експедиторських послуг на таких умовах:

- найменування вантажу Генератори;

- кількість місць і тип упаковки 4 контейнера;

- загальна сума 27 700 USD та 30060 грн;

- одержувач вантажу - ТОВ «Айдіа Тех»;

- місце завантаження - Ціндао (Qingdao);

- місце доставки вантажу м. Київ, проспект Берестейський 67;

24.03.2025 ТзОВ «Таніт груп» надано ТзОВ «Айдіа Тех» рахунок на оплату №TG240325001 в якому міститься деталізований перелік наданих послуг та їх вартість. Всього із ПДВ: 294 056,22 грн.

24.03.2025 ТОВ «Таніт груп» підготовлено в митні органи України довідку про транспортні витрати №TG018313/2, відповідно до якої транспортно-експедиторські витрати з перевезення вантажу згідно інвойсу HL2024011, контейнер MSDU7821986 за маршрутом Qingdao (Китай) п/п Ягодин(Україна) склали:

- морський фрахт за межами території України: 161 958,03 грн без ПДВ;

- транспортно-експедиторське обслуговування за межами території України у м. Гданськ: 12 789,45 грн без ПДВ;

- міжнародне автомобільне перевезення за маршрутом м. Гданськ (Польща) - п./п. Ягодин: 62 295,00 грн без ПДВ.

- страхування вантажу: 7 515,09 грн без ПДВ.

Загалом 244 557,57 грн.

З метою митного оформлення імпортованого товару позивач в особі декларанта малого приватного підприємства «Статус-кво» 24.03.2025 подав до Волинської митниці МД №24UA35U9 на товар «Дизельний генератор HL30GF, потужність 30 кВт, арт. HL30GF 1 шт; Дизельний генератор HL50GF, потужність 50 кВТ, арт. HL50GF - 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd», «Дизельний генератор HL300GF, потужність 300 кВт, арт. HL300GF 1 шт.Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd», «Дизельний генератор HL400GF, потужність 400 кВт, арт. HL400GF 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва : CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Lt».

Митна вартість була визначена декларантом за першим методом:

- дизельний генератор HL30GF, потужність 30 кВт, арт. HL30GF 1 шт.; Дизельний генератор HL50GF, потужність 50 кВТ, арт. HL50GF - 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd» за ціною договору 457 844,30 грн (401 365,00 грн (вартість товару) + 56 479,30 грн (транспортні витрати));

- дизельний генератор HL300GF, потужність 300 кВт, арт. HL300GF 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd за ціною договору 839 509,31 грн (747 913,88 грн (вартість товару) + 91 595,43 грн (транспортні витрати));

- дизельний генератор HL400GF, потужність 400 кВт, арт. HL400GF 1 шт. Торговельна марка: Shandong Huali Electromechanical Co.,Ltd, Країна виробництва: CN Виробник: Shandong Huali Electromechanical Co.,Lt за ціною договору 1 025 457,71 грн (928 974,65 грн (вартість товару) + 96 483,05 грн (транспортні витрати)).

На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення до митниці разом із митною декларацією (24UA35U9) подані такі документи:

- акт про проведення фізичного огляду товару від 20.03.25, від 24.03.2025;

- договір страхування вантажу №10 від 15.01.2025;

- коносамент (Bill of lading) KUNSE25010804 від 20.01.2025;

- автотранспортна накладна (CMR) 18313/1 від 18.03.2025;

- специфікація до інвойсу №1 HL2024011 від 29.11.2024;

- інвойс №1 HL2024011 від 29.11.2024;

- договір про транспортне експедирування №12.12.2024/1431ОД від 12.12.2024;

- договір на перевезення вантажу №17.03.2025/717ОД-П від 17.03.2025;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №11 від 10.12.2024;

- банківський платіжний документ, що стосується товару №2 від 08.01.2025;

- рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги TG240325001 від 24.03.2025;

- документ, що підтверджує вартість перевезення товару (довідка про транспортні витрати) TG018313/2 від 24.03.2025;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких(зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів HL2024011 від 29.11.2024;

- договір про надання послуг митного брокера 12-03/25 від 12.03.2025;

- копія митної декларації країни відправлення 00002162 від 17.01.2025.

У відповідь декларанту, 24.03.2025 митницею було надіслано повідомлення де зазначалось, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності, що впливають на правильність визначення митної вартості та перевірку її складових, зокрема: «Митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом, та містять наступні розбіжності:

- згідно п.10 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 29.11.2024 №HL2024011 серед пакету товаросупровідних документів є пакувальний лист, однак документ не подано до митного оформлення;

- згідно п.4.2 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт здійснює 50% передоплату на підставі виставленого рахунку, однак банківських платіжних документів, що підтверджують факт оплати транспортних послуг не надано;

- згідно п.3.1 договору (контракту) про перевезення від 12.12.2024 №12.12.2024/1431ОД клієнт надає експедитору заявку на надання транспортно-експедиторських послуг, однак заявки не надано;

- відповідно п. 3.2 договору від 17.03.2025 №17.03.2025/717ОД-П передбачена заявка на перевезення, однак документ не подано до митного оформлення.

25.03.2024 у відповідь митному органу, надано:

- пакувальний лист;

- заявка від 07.01.2025 №TG017189.

Волинська митниця зауважила, що до митного контролю та оформлення не було подано числового розрахунку, який би підтверджував суму витрат на транспортування, а також не було подано заявку до договору від 17.03.2025 № 17.03.2025/717ОД-П, митний орган не мав можливості належним чином перевірити інформацію стосовно вартості фрахту, що позбавило митний орган впевнитися у повноті нарахування витрат на перевезення, а, відповідно й у правильності визначення митної вартості товару.

У зв`язку з цим, відповідач прийняв картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.03.2025 №UA205140/2025/00083 та рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2, в якому митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу Державної митної служби України №476 від 01.07.2021 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо посадових осіб митних органів з аналізу виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначенням митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», митницею проведено порівняння рівня заявленої митної вартості товару з інформацією, наявною в автоматизованій системі митного оформлення «Інспектор», а також з рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено.

Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме:

- товар 1 на рівні 6,22 дол.США/кг за ЕМД №UA100320/2025/001701 від 21.01.2025;

- товар 2 на рівні 6,61 дол.США/кг за ЕМД № UA408020/2024/055250 від 05.11.2024;

- товар 3 на рівні 7,05 дол.США/кг за ЕМД № UA205140/2025/018422 від 24.03.2025.

Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість товарів «Дизельні генератори», країна походження Китай, виробника Shandong Huali Electromechanical Co., Ltd» з врахуванням обсягу поставки та умов поставки FOB Китай Qingdao.

В подальшому, декларантом вказаний товар оформлено у вільний обіг згідно МД №25UA44U6 від 25.03.2025 з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України.

Вважаючи дане рішення відповідача разом із карткою відмови протиправними, позивач звернувся з позовом до суду про їх оскарження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Згідно з частиною першою статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для: 1) нарахування митних платежів; 2) застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; 3) ведення митної статистики; 4) розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Згідно з частинами 1-2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частиною 1 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини 3-4 статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Згідно з частинами 5-6 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

Частинами 1-3 статті 54 МК України визначено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Згідно приписів частин 4-5 статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу. Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 7 статті 54 МК Україниу разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною 1 статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до частин 2-8 статті 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього ккодексу.

Згідно з частиною 1 статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Відповідно до частин 2-3 статті 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього кодексу.

Частиною 4 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідно до частини 1, 2 статті 59 МК України у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 цього кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього. При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник.

Згідно з частиною 1, 2 статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Суд зазначає, що частина 2 статті 53 МК України містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. До них відносяться: документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58, 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.

Верховний Суд неодноразово у своїх рішеннях (постанови від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 27.06.2020 у справі №540/2605/18, від 25.11.2020 у справі №1.380.2019.001657, від 15.04.2021 у справі №804/14964/15, від 02.05.2024 у справі №520/22458/23) звертав увагу на те, що обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті.

Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.

Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації. Неподання декларантом документів, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.

Вказану правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24.

З огляду на матеріали справи суд встановив, що надані позивачем до митного оформлення документи містять всі необхідні реквізити та відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, відомостей щодо ціни, що була сплачена за цей товар.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, поставка товару задекларованого у митній декларації, здійснювалась на підставі договору купівлі-продажу №HL2024011 між Шаньдун Хуалі Електромеханікал Ко., Лтд. (Shandong Huali Electromechanical Co., Ltd) (продавець) та ТзОВ «Айдіа Тех» (покупець).

Стосовно зауважень митного органу щодо невідповідності ваги у пакувальному листі та автотранспортній накладній, суд зазначає наступне.

Митна вартість товару була визначена декларантом за першим методом (за ціною контракту щодо товарів, які імпортуються), і основними документами для визначення митної вартості є зовнішньоекономічний контракт та інвойс. Технічні розбіжності в супровідних документах, які не впливають на фактичну сплачену ціну, не можуть бути самостійною підставою для коригування митної вартості.

Відповідно до частини 3 статті 54 МК України, митний орган при здійсненні контролю правильності визначення митної вартості зобов`язаний перевіряти числові значення складових митної вартості. У оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування, як саме розбіжності у вазі товару впливають на коректність числових значень складових митної вартості.

Суд зауважує, що вага товару у даному випадку є технічною характеристикою, яка не впливає на формування митної вартості за першим методом, то посилання на невідповідність ваги не може бути законною підставою для коригування митної вартості. Актом обстеження, який проведено відповідачем встановлено відповідність ваги поданим документам, а саме специфікації до конкретного контейнеру, згідно з вказаним актом вага повністю відповідає поданим документам.

Враховуючи зазначене, вага, яка зазначена у поданих документам відповідає фактичній вазі, посилання митного органу на розбіжності у вазі товару без доведення прямого зв`язку між цими розбіжностями та формуванням митної вартості не може бути законною підставою для коригування митної вартості у розумінні статей 53, 54 МК України.

Щодо посилання митного органу в оскаржуваному рішенні на розбіжності у вартості транспортних послуг за заявкою від 07.01.2025 №TG017189 - 27700 дол. США та 30060,36 грн за 4 контейнери, а за рахунком від 24.03.2025 №TG240325001 - 294056,22 грн, суд зазначає наступне.

Для підтвердження понесених транспортних витрат, окрім іншого позивачем було надано довідку про транспортні витрати №TG018313/2 від 24.03.2025, відповідно у якій визначені всі числові значення витрат на поставку саме того товару, що розмитнюється. Рахунок на який посилається відповідач містить дані, що він включає в себе у тому числі перевезення по території України, які не входять до митної вартості.

Відтак, твердження митного органу щодо вище наведеної розбіжності як про підставу для невизнання митної вартості є необґрунтованою та не відповідає нормам чинного законодавства.

Разом з тим суд зазначає, що згідно із рішенням від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2 вбачається, що пакувальний лист декларантом було подано, тому розбіжність, яка зазначена відповідачем щодо відсутності пакувального листа є безпідставною.

Стосовно зауваження щодо ненадання банківських платіжних документів та заявок, що підтверджують факт оплати транспортних послуг, суд зазначає наступне.

Ненадання банківських платіжних документів (або заявок), не є достатньою підставою для коригування митної вартості, якщо декларант надав інші документи, які достовірно підтверджують транспортні витрати, такі як довідка про транспортні витрати, договори на перевезення, акти виконаних робіт тощо. Суд зауважує, що митний орган повинен обґрунтувати свої сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості та не може вимагати документи, не передбачені законодавством, без належних на те підстав. Як було зазначено вище до митного органу було подано довідку про транспортні витрати яка у повні мірі дає підстави для визначання митної вартості за основним методом.

Також митними органом не зазначено, яким чином вказані обставини не дають змоги визначити вартість оплаченого товару.

Відтак, на думку суду, документи, що підтверджують перевезення товару не містять розбіжностей і є належними та достатніми доказами, що підтверджують вартість транспортування. Заявка на транспортні послуги жодним чином не впливає митну вартість товару, а тому висновки митного органу у цій частині є безпідставними.

Крім того, суд зауважує, що не має значення для визначення митної вартості і факт подання/не подання до митного органу заявки на перевезення, оскільки зазначений документ не визначений як обов`язковий при вирішенні питання визначення митної вартості товару.

Аналогічна позиція щодо вимагання від імпортерів надання заявки на перевезення висловлена Верховним Судом у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17 у якій вказано, що серед документів, перелічених у частині 2 статті 53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість, тому вимога про її надання є безпідставною.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач для підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару подав до відповідача всі необхідні передбачені статтею 53 МК України документи.

Як вже було зазначено судом вище, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.

Суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Наявність у базі даних інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначення за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), що само по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів.

За таких обставин, під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами про наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.

Згідно з частиною 3 статті 318 МК України митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року №3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

З урахуванням зазначеного, суд прийшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи подані декларантом є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товару. В поданих при митному оформленні товару документах відсутні розбіжності, оскільки вони містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та щодо ціни, що підлягала сплаті та була сплачена за цей товар.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості спірного товару, оскільки позивач надав передбачені чинним законодавством документи, які підтверджують митну вартість товару, що ввозиться, та дають можливість визначити митну вартість товару за ціною договору шляхом застосування першого методу, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення належить задовольнити.

Відповідно до частин першої, другої статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.

Отже, враховуючи, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.03.2025 №UA205140/2025/000830 винесена з причини невизнання митної вартості товару за вартістю, визначеною декларантом, та прийняттям рішення про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2, яке судом визнано протиправним та скасовано, тому вказана картка відмови також підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 4895,83 грн, сплачений згідно платіжної інструкції від 09.04.2025 №264.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Айдіа Тех» (04053, місто Київ, Вознесенський узвіз, 23-а, приміщення 20, ) до Волинської митниці (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ) про визнання протиправними та скасування рішень, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 25.03.2025 №UA205140/2025/000131/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.03.2025 №UA205140/2025/000830.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Айдіа Тех» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судові витрати у розмірі 4 895 (чотири тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 83 копійки.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України. У разі подання апеляційної скарги рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.А. Лозовський