Справа № 280/6830/24
Суддя: Божко Л.А.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2025 року м. Дніпросправа № 280/6830/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),

суддів: Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2024 в адміністративній справі №280/6830/24 (суддя Прудивус О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії,-

в с т а н о в и В:

У липні 2024 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач із урахуванням уточнень просив:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не звільнення позивача з військової служби згідно з пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у період воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з загибеллю батька під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

зобов`язати відповідача звільнити позивача з військової служби згідно з пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу як військовослужбовця, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації у період воєнного стану, за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з загибеллю батька під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану;

присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2024 адміністративний позов задоволено .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просили прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивачем не надано жодного доказу того, що ОСОБА_2 загинув внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва) під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях або під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Отже, враховуючи відсутність факту загибелі або пропажі безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану близьких родичів Позивача, підстав для його звільнення з військової служби немає.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходить військову службу за мобілізацією у відповідача на посаді командира автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується наявною у матеріалах справи копією військового квитка від 15.10.2022 серії НОМЕР_2 .

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 , виданого повторно 15.05.2019, позивач є сином ОСОБА_2 , який також з 24.02.2022 проходив військову службу за мобілізацією у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія 1 розвідувального відділення.

Згідно з довідкою від 28.11.2022 № 1901 про проходження служби (трудову діяльність) Військова частина НОМЕР_1 , в якій проходив військову службу батько позивача ОСОБА_2 , залучається до районів проведення бойових дій в Запорізькій та Донецькій областях в умовах воєнного стану .

ІНФОРМАЦІЯ_1 батько позивача ОСОБА_2 помер, що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_4 та лікарського свідоцтва про смерть від 19.08.2023 № 5056 ; хвороба, що призвела до смерті: набряк головного мозку; токсико-гіпоксична енцефалопатія.

У зв`язку зі смертю батька позивач 23.10.2023 звернувся до свого безпосереднього командира із рапортом про звільнення його з військової служби на підставі абз.14 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII).

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 відповідачем був розглянутий рапорт позивача про звільнення його з військової служби.

Зокрема, листом відповідача від 20.07.2024 № 1563/2502 позивачу було повідомлено, що абз.15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що військовослужбовці під час дії воєнного стану звільняються з військової служби, якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати або рідний (повнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час безпосередньої участі у антитерористичній операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану .

При цьому, як вказано у листі відповідача від 20.07.2024 № 1563/2502, підстав для звільнення позивача з військової служби через природню смерть близьких родичів чинним законодавством не передбачено.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-ХІІ).

У зв`язку з військовою агресією рф проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/202 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє станом на сьогодні.

Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом (частина п`ята статті 1 Закону № 2232-XII).

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, чинній на час звернення позивача із рапортом), контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу), серед іншого, якщо їхні близькі родичі (чоловік, дружина, син, донька, батько, мати, дід, баба або рідний (повнорідний, неповнорідний) брат чи сестра) загинули або пропали безвісти під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, а також під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

Частиною 7 статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Як встановлено судом та підтверджнно матеріалами справи, позивач проходить військову службу за мобілізацією у відповідача на посаді командира автомобільного відділення взводу матеріально-технічного забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , про що свідчить наявна у матеріалах справи копія військового квитка від 15.10.2022 серії НОМЕР_2 (а.с.9-15). Позивачем 23.10.2023 на ім`я свого безпосереднього командира був поданий рапорт про звільнення з військової служби відповідно до абз.14 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII. Фактологічною підставою для подання такого рапорту слугувала загибель батька позивача ОСОБА_2 під час забезпечення ним як військовослужбовцем національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану.

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 17.07.2024 по справі № 280/9536/23 відповідачем був розглянутий рапорт позивача від 23.10.2023 про звільнення його з військової служби відповідно до абз.14 пп. г п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XII. Зокрема, листом від 20.07.2024 № 1563/2502 відповідач відмовив позивачу у задоволенні такого рапорту, оскільки батько позивача ОСОБА_2 , як стверджує відповідач, помер природньою смертю, а не загинув під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану (а.с.28).

Так, в матеріалах справи наявні копії Виписного епікризу від 17.08.2023, складеного КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради (а.с.19), довідки військо-лікарської комісії від 17.08.2023 № 07 (а.с.17), лікарського свідоцтва про смерть від 19.08.2023 № 5056

Із наявної копії Виписного епікризу від 17.08.2023, складеного КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради, вбачається, що батько позивача військовослужбовець ОСОБА_2 був доставлений до медичного закладу 07.07.2023 з діагнозом дисоциативний (конверсійний) розлад моторики у вигляді правобічного геміпарезу. В анамнезі зауважено, що стан пацієнта погіршився раптово, коли останній знаходився за кермом автомобіля, після чого втратив свідомість. Машина була зупинена його побратимами. Крім того, згідно з Виписним епікризом від 17.08.2023 вказано про те, що діагноз позивача безпосередньо пов`язаний із проходженням військової служби (а.с.19).

Зміст Виписного епікризу від 17.08.2023, складеного КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради корепондується також з висновками військо-лікарської комісії при КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради, що містяться у відповідній довідці від 17.08.2023 № 07. Так, у графі діагноз та постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (травми, поранення, контузції, каліцтва) зазначено: дисоціативний (конверсійний) розлад моторики у вигляді правобічного геміпарезу. Захворювання, пов`язане з проходженням військової служби.

Також у матеріалах справи наявна довідка КНП Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги від 17.08.2023 № 3557/9 про те, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 07.07.2023 по17.08.2023 .

Отже, оскільки суттєве погіршення стану здоров`я батька позивача військовослужбовця ОСОБА_2 , яке у подальшому призвело до його смерті, мало місце під час проходження ним військової служби, а саме за кермом автомобіля, а також приймаючи до уваги ту обставину, що Військова частина НОМЕР_1 , в якій він проходив військову службу, залучається до районів проведення бойових дій в Запорізькій та Донецькій областях в умовах воєнного стану, у даному випадку, на переконання суду, наявні підстави вважати, що батько позивача ОСОБА_2 пішов із життя внаслідок захворювання, що виникло під час забезпечення ним національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану. Відтак, причина смерті батька позивача військовослужбовця ОСОБА_2 безпосередньо пов`язана із захистом Батьківщини.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 -залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.10.2024 р. - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова

суддя О.М. Лукманова