Справа № 420/9921/25
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9921/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Радчука А.А., розглянувши в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.01.2025 № 56 в частині відмови у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу";

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу», починаючи з дня звернення 13 лютого 2024 року, з врахуванням довідки від 12.02.2024 № С-138 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), яка видана ОСОБА_1 про те, що він працював в апараті Херсонської обласної державної адміністрації станом на 01 лютого 2024 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 08.11.2020 року йому призначено пенсію за віком. На підставі заяви Позивача про переведення на пенсію відповідно до Закону України Про державну службу, рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2024 № 56 було відмовлено у переведенні на іншу вид пенсії, оскільки відсутній стаж державної служби. Вказане рішення було оскаржено позивачем до суду.

Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 420/10994/24 позов ОСОБА_1 був задоволений частково, відповідача зобов`язано зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 03.04.2002 по 24.02.2005 на посаді Міського голови м. Нова Каховка та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 за призначенням/перерахунком пенсії від 13 лютого 2024 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання даного рішення, Відповідач виніс нове рішення від 28.01.2025 № 56, відповідно до якого було зараховано ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 03.04.2002 по 24.02.2005 на посаді Міського голови м. Нова Каховка. А в частині повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року про переведення на іншу пенсію (з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні), Відповідачем відмовлено з тих підстав, що рішенням суду не було зобов`язано відповідача врахувати довідку від 12.02.2024 № С-138 при повторному розгляді заяви ОСОБА_1 від 13 лютого 2024 року про перехід на іншу пенсію.

Позивач вважає таке рішення протиправним, оскільки при переведенні на пенсію за віком для держслужбовців підлягає врахуванню заробітна плата згідно довідки від 12.02.2024 № С-138. При цьому, як стверджує позивач, що на момент видачі довідки від 12.02.2024 № С-138, вона була видана у відповідності до постанови правління Пенсійного фонду України від 17 січня 2017 року № 1-3, яку затвердила сам же Пенсійний фонд України, а в рамках справи № 420/10994/24 судом було встановлено відповідність довідки від 12.02.2024 № С-138 нормам чинного законодавства України

Ухвалою суду від 09.04.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами; встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Цією ж ухвалою суду від 09.04.2025 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області належним чином засвідчені копії документів, з якими ОСОБА_1 звернувся за призначенням пенсії.

Електронний примірник адміністративного позову було доставлено в електронний кабінет відповідача у підсистемі Електронний суд 04.04.2025 року, про що сформовано довідку 18.04.2025 року.

Електронний примірник ухвали про відкриття провадження від 09.04.2025 року було доставлено в електронний кабінет відповідача у підсистемі Електронний суд 10.04.2025 року, про що сформовано довідку 18.04.2025 року.

Таким чином, відповідач належним чином та своєчасно повідомлявся про встановлений ухвалою суду від 09.04.2025 року строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відзив на адміністративний позов у встановлений судом строк, а також станом на час розгляду справи до суду не надходив.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Станом на час розгляду справи від відповідача не надходило жодних повідомлень щодо неможливості надання відзиву.

Витребувані ухвалою суду від 09.04.2025 року відповідачем до суду також не надані.

26.05.2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Інші заяви по суті справи, клопотання та додаткові докази до суду не надходили.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (надалі позивач), є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 ).

13.02.2024 року ОСОБА_1 за адресою місця проживання звернувся до ГУ ПФУ в Херсонській області із заявою про переведення з пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

За принципом екстериторіальності заяву розглянуто ГУ ПФУ в Харківській області та за результатами її розгляду прийнято рішення від 27.03.2024 №56, яким відмовлено позивачу у переведенні на іншу пенсію про відмову у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу державної служби.

Позивач, вважаючи рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 27.03.2024 №56 протиправним, та таким, що підлягає скасуванню, звернувся до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 420/10994/24 позов ОСОБА_1 був задоволений частково. Суд вирішив:

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 27.03.2024 року № 56 про відмову у проведенні перерахунку, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні з пенсії за віком відповідаю до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 1 пов., к.58, м. Харків, 61022, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до стажу державної служби період роботи з 03.04.2002 по 24.02.2005 на посаді Міського голови м. Нова Каховка.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром, 3 під., 1 пов., к.58, м. Харків, 61022, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за призначенням/перерахунком пенсії від 13лютого 2024 року з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

На виконання рішення суду ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянуто заяву та прийнято рішення від 28.01.218556 про відмову у перерахунку пенсії, оскільки при проведенні перерахунку з 13.02.2024 року відповідно до Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 на виконання рішення суду від 15.07.2024 по справі №560/10994/24 по заяві від 13.02.2024 розмір пенсійної виплати позивача зменшується та становить 2361,00 грн. При цьому, Головним управлінням зараховано ОСОБА_1 до стажу державної служби період роботи з 03.04.2002 по 24.02.2005 на посаді Міського голови м. Нова Каховка.

Позивач, не погоджуючись із прийнятим рішенням за результатом повторного розгляду його заяви, звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців до 01.05.2016 було врегульованим Законом України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон № 3723-XII).

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 (далі Закон № 889-VIII), згідно Прикінцевих та перехідних положень якого втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Статтею 90 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII визначено, що пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, відповідно до пункту 10 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Пунктом 12 Прикінцевих положень Закону України "Про державну службу" в редакції від 10 грудня 2015 року № 889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Таким чином, у випадку відсутності в особи стажу визначеного підпунктами 10 та 12 Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII, пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Водночас, за умов наявності в особи стажу понад 10 чи 20 років, в сукупності з дотриманням інших вимог, визначених пунктами 10 та 12 зазначеного закону, у такої особи виникає право на одержання пенсії державного службовця.

Рішенням суду від 15.07.2024 у справі №560/10994/24, що набрало законної сили 14.01.2025, зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області зарахувати до стажу державної служби позивача період роботи з 03.04.2002 по 24.02.2005 на посаді Міського голови м. Нова Каховка та повторно розглянути заяву позивача від 13.02.2024 року про переведення з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.

Натомість ГУ ПФУ в Харківській області, повторно розглянувши заяву, прийняв рішення від 28.01.2025 №56 про відмову у переведенні, оскільки рішенням суду не зобов`язано враховувати довідку про заробітну плату від 12.02.2024 року №С-138, яка видана про те, що позивач працював в апараті Херсонської обласної державної адміністрації на посаді голови обласної державної адміністрації, а при нульовому посадовому окладі пенсія буде меншою ніж пенсіонерка вже отримує. Крім цього, у спірному рішенні зауважено, що довідка від 12.02.2024 № С-138 про складові заробітної плати не відповідає Постанові Кабінету Міністрів України від 14.09.2016р. №622 «Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб», та потребує зустрічної перевірки. Надбавка за вислугу років на державній службі встановлюється на рівні 2 відсотків посадового окладу державного службовця за кожний календарний рік стажу державної служби, але не більше 30 відсотків посадового окладу.

Суд вважає такі мовити відмови у зарахуванні заробітної плати згідно виданої довідки неспроможними, оскільки згідно з ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 15.07.2024 року по справі № 420/10994/24 суд дійшов висновку, що до стажу державної служби ОСОБА_1 підлягає зарахуванню період роботи з 03.04.2002 по 24.02.2005 на посаді Міського голови м. Нова Каховка. Відтак, станом на 01 травня 2016 року позивач має стаж державної служби повних 20 років.

Щодо довідки від 12.02.2024 № С-138 про складові заробітної плати у зазначеному вище рішенні суду вказано, що дана довідка складена у відповідності до постанови Правління Пенсійного Фонду України від 17.01.2017 № 1-3, яка є чинною та була прийнята сама ж Пенсійним фондом України. Також судом була надана оцінка доводами Головного управління щодо перевищення надбавки державного службовця за вислугу років 30% та зазначено на неврахування відповідачем п.13 розд. «Прикінцеві положення» Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», відповідно до якого умови оплати праці державних службовців, передбачені цим Законом, не застосовуються для державних службовців у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби. Оплата праці таких державних службовців здійснюється відповідно до умов, встановлених на 2023 рік, при цьому стимулюючі виплати можуть бути нараховані в граничному розмірі до 50 відсотків посадового окладу на місяць.

Вказаний висновок суду по справі № 420/10994/24 підлягав врахуванню ГУ ПФУ в Харківській області під час повторного розгляду заяви позивача з 13.02.2024.

Досліджуючи правомірність спірної відмови у зв`язку з відсутністю покладеного судом на ГУ ПФУ обов`язку врахувати довідку про заробітну плату від 12.02.2024 № С-138, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 4 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого постановою КМУ від 14.09.2016 №622 (далі Порядок №622) пенсія державним службовцям призначається з дати звернення, але не раніше дати виникнення права, в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та відповідного рангу за останнім місцем роботи на державній службі, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Довідки про заробітну плату державних службовців, визначені за формами згідно з додатками 1-6, видаються виключно для призначення згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-XII та не є підставою для перегляду раніше призначеної пенсії державного службовця (п.5 Порядку №622).

Пунктом 1 постанови правління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 року №1-3 (далі - Постанова №1-3) (в редакції від 27.11.2023, чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено три форми довідок про заробітну плату для призначення згідно з п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII:

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією);

- форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Сторонами не заперечується, що до заяви від 13.02.2024 року позивачем було долучено видану Херсонською обласною державною адміністрацією довідку за формою додатку №1 до Порядку №1-3 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 12.02.2024 року №С-138.

У довідці від 12.02.2024 року №С-138 вказано, що вона видана для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу»; на всі види оплати праці, які включені у довідку, нарахований єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Довідка видана на підставі особового рахунку за січень 2024 року.

Постановою правління ПФУ від 18.09.2024 №30-1 визнано такою, що втратила чинність, постанова правління ПКУ від 17.01.2017 №1-3 «Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям».

На зміну попередньо затверджених форм довідок постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2024 №823, яка набрала законної сили 20.07.2024, затверджено Порядок призначення пенсій деяким категоріям осіб (далі Порядок №823), додатками до якого встановлено нові форми довідок про заробітну плату державного службовця, посаду якого було класифіковано.

Таким чином, станом на час звернення позивача до відповідача із заявою від 13.02.2024 року про переведення з пенсії за віком за загальним законом на пенсію за віком як держслужбовцю надавалась належна довідка про заробітну плату (форми додаток №1 та №3 до Порядку №1-3), складена відповідно до чинного на момент подання заяви порядку, затвердженого постановою правління ПФУ №1-3.

Порядок надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затверджений постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (далі за текстом Порядок №22-1).

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до абзацу 1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення, перерахунок пенсії, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший (Заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (Заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно з п.4.1 Порядку №22-1 заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію.

Заяви про перерахунок пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Відповідно до п.4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію, серед іншого

реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта;

повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів;

надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Отже, відповідач наділений правом перевіряти надані особою документи для призначення пенсії та вірного її обчислення.

Суд зазначає, що за умови встановлення наявності в особи права на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу», у органу Пенсійного фонду України відсутні правові підстави для відмови у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком за Законом України «Про державну службу». При цьому незгода зі змістом довідки про складові заробітної плати не може бути підставою для відмови у переведенні на пенсію за Законом України «Про державну службу».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ГУ ПФУ в Харківській області, приймаючи оскаржуване рішення, діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для переведення позивача на пенсію за віком для держслужбовців, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв необґрунтоване рішення про відмову позивачу в переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VIII.

Суд наголошує, що жодних обґрунтованих підстав для неврахування вказаної довідки відповідач не зазначено.

Таким чином суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 28.01.2025 № 56 про відмову в переведенні на пенсію за віком за Законом №889-VII.

Вирішуючи даний спір, суд також враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, і у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення суду.

З урахуванням того, що відповідачем заява позивача розглянута повторно та спірне рішення прийнято виключно у зв`язку з незарахуванням заробітної плати згідно довідки від 12.02.2024 № С-138, що суд вважає протиправним, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та необхідності зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу», починаючи з дня звернення 13 лютого 2024 року, з врахуванням довідки від 12.02.2024 № С-138 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданої Херсонською обласною державною адміністрацією.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на Відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру у 2000, 00 грн. позивачем надано:

копію Договору про надання правової допомоги № 09 від 05 квітня 2024 року;

копію Акту приймання-передачі наданих послуг №02 від 22.05.2025 року за Договором про надання правової допомоги №09 від 05 квітня 2024 року.

Відповідно умов п.2.2. Договору про надання правової допомоги № 09 від 05 квітня 2024 року, під правовою (юридичною) допомогою вважається: надання правової інформації, консультації і роз`яснень з правових питань, що виникають право переходу до іншої пенсії; складання заяв, скарг,процесуальних та інших документів правового характеру; представництва інтересів Клієнта у судах під час здійснення адміністративного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; адвокат може здійснювати інші адвокатської діяльності, не заборонені законом, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновлення в разі порушення.

Відповідно п.3.1. Договору, за погодження сторін вартість послуг являється гонораром фіксованого розміру за надані послуги з урахуванням складності справи, кваліфікації та досвіду адвоката, фінансового стану клієнта та інших істотних обставин, відповідає розумності та з урахуванням витраченого адвокатом часу з надання професійної правничої допомоги спрямоване на повне юридичне супроводження питань згідно Розділу 2 даного Договору. Підготовка документів, складання позовної заяви, досудове врегулювання спору, а також на всіх стадіях (частинах) судового розгляду в суді першої інстанції становить 2.000 гривень (дві тисячі гривень) (незалежно від кількості судових засідань).

В Акті приймання-передачі наданих послуг №02 від 22.05.2025 року за Договором про надання правової допомоги №09 від 05 квітня 2024 року визначений перелік наданих юридичних послуг:

підготовка позовної заяви, формування додатків, подання позовної заяви через Електронний Суд 2 години 2000 грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

При цьому, за приписами ч. 7 ст. 134 КАС України, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (п.269).

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 р. у справі № 810/2760/17.

На підставі вищезазначеного, враховуючи складність справи (справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін) час, який об`єктивно був витрачений адвокатом на надання послуг, та їх обсяг, враховуючи аналогічність спору, що був предметом розгляду у справі №420/10994/24, виходячи із принципів співмірності витрат, обґрунтованості та пропорційності їх розміру, суд вважає, що співмірним розміром судових витрат пов`язаних з витратами на професійну правничу допомогу є 1000 грн, які необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення судового збору.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Отже, суд, у відповідності до приписів ст. 139 КАС України, здійснює розподіл судових витрат зі сплати судового збору на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області у розмірі 968,96 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області від 28.01.2025 № 56 в частині відмови у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу"

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області ГУ ПФУ в Харківській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком на підставі Закону України «Про державну службу», починаючи з дня звернення - 13 лютого 2024 року, з урахуванням довідки від 12.02.2024 № С-138 про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років), виданої Херсонською обласною державною адміністрацією.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн. та 96 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м. Харків, майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 пов., ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у сумі 1000,00 (одна тисяча) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук