Справа № 520/27055/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 р.Справа № 520/27055/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кривенка Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОМЕТ ПЛЮС" на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Кухар М.Д.) від 15.01.2025 року (повний текст складено 21.01.25 року) по справі № 520/27055/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОМЕТ ПЛЮС"

до Головне управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "ЕКСПОМЕТ ПЛЮС", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 3 від 17.07.2024 року. Також просив стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Харківській області (61057, вул. Григорія Сковороди, 46, м. Харків код за ЄДРПОУ ВП: 43983495) на користь ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС (61030, Харківська область, місто Харків, вул. Біологічна, 7, ) судовий збір у розмірі 24224,00 (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) грн. 53 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що винесене відповідачем податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року по справі № 520/27055/24 позовні вимоги залишено без задоволення.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін у судовому засіданні, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив, надані сторонами додаткові письмові пояснення, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою службою України на адресу Головного управління ДПС у Харківській області надіслано витяг з Національного банку України про виявлені факт ненадходження в установлені Національним банком України граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.12.2022, станом на 01.07.2023 та станом на 01.02.2024.

У зв`язку з цим контролюючим органом відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20. пункту 41.1 статті 41. пункту 61.1 та пункту 61.2 статті 61. Підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62. підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75. підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78. пункту 82.2 статті 82. підпункту 69.35і пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VL із змінами та доповненнями, на підставі наказу від 06.06.2024 № 2313-п проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС з питань дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 1.3.03.2019 № ALS-03/19 за період з 01.10.2021 по 31.05.2024, за зовнішньоекономічним контрактом від 06.12.2022 № АL-12/06 за період із 06.12.2022 по 31.05.2024. за зовнішньоекономічним контрактом від 05.07.2018 № AL-07/18 за період з 01.10.2021 по 31.05.2024р. та складено акт від 21.06.2024 № 28810/20-40-07-03-06/2346299.

В подальшому, Головним управлінням ДПС у Харківській області винесено податкове повідомлення-рішення № 3 від 17.07.2024, яким до Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКСПОМЕТ ПЛЮС на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і згідно з частиною 5 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII Про валюту і валютні операції, застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності 5797774,09 гривень.

Податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області № 3 від 17.07.2024 винесено на підставі Акту Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКСПОМЕТ ПЛЮС, , з питання дотримання вимог валютного законодавства за зовнішньоекономічним контрактом від 13.03.2019 № ALS-03/19 за період з 01.10.2021 по 31.05.2024, за зовнішньоекономічним контрактом від 06.12.2022 № AL-12/06 за період із 06.12.2022 по 31.05.2024, за зовнішньоекономічним контрактом від 05.07.2018 № AL-07/18 за період з 01.10.2021 по 31.05.2024 від 21.06.2024 № 28810/20- 40-07-03-06/23462996.

За висновками акту перевірки, контролюючий орган дійшов висновку про порушення підприємством позивача вимог:

частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII Про валюту і валютні операції, із змінами та доповненнями, пункту 142 Постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану, із змінами та доповненнями, за зовнішньоекономічним контрактом № AL-12/06 від 06.12.2022, який укладено з компанією BUCK COPPER CO., LTD. (Китай);

частини 3 статті 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII Про валюту і валютні операції, із змінами та доповненнями, пункту 21 розділу ІІ Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті. затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02 січня 2019 року № 5 із змінами і доповненнями, за зовнішньоекономічним контрактом № ALS-03/19 від 13.03.2019, який укладено з компанією ALU HOLDING D.O.O. (Сербія).

03.07.2024 ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС було подано до ГУ ДПС у Харківській області заперечення до Акту Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю ЕКСПОМЕТ ПЛЮС, .

Листом від 16.07.2024 № 32579/6/20-40-07-03-12 ГУ ДПС у Харківській області було повідомлено ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС, що за результатами розгляду заперечень на висновки акту перевірки від 21.06.2024 № 28810/20-40-07-03-06/23462996, ці заперечення є такими, що не підлягають задоволенню.

Не погодившись з винесеним контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення відповідач діяв у порядку, на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Згідно п.п. 19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи здійснюють, зокрема, контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.2 статті 75 ПК України документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підстави здійснення документальних позапланових перевірок передбачені пунктом 78.1 статті 78 ПК України.

Зокрема, згідно підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ унормовані Законом України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VII від 21.06.2018 (далі - Закон № 2473-VIII), який також встановлює відповідальність за порушення валютного законодавства.

Стаття 13 Закону № 2473-VIII (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Так, Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (частина перша статті 13 Закону № 2473-VIII).

Згідно із вимогами частини другої статті 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) (частина п`ята статті 13 Закону № 2473-VIII).

Згідно з ч. 7 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника-нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про відмову в позові повністю чи частково в частині майнових вимог або про відмову у відкритті провадження у справі чи про залишення позову без розгляду, а також у разі визнання документа про стягнення заборгованості з боржника-нерезидента таким, що не підлягає виконанню, недійсним, незаконним тощо та (або) закриття (припинення) провадження без зарахування грошових коштів на рахунки резидентів у банках України за таким документом строк, встановлений відповідно до цієї статті, поновлюється і пеня за його порушення нараховується за кожний день прострочення, включаючи період, на який цей строк було зупинено.

У разі ухвалення судом, міжнародним комерційним арбітражем рішення про задоволення позову сплаті підлягає лише пеня, нарахована до дня прийняття позовної заяви до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем.

Відповідно до статей 2, 6, 9, 12, 13, 16 Закону № 2473-VIII постановою правління Національного банку України (далі - НБУ) від 02 січня 2019 року № 5 затверджено Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті (далі - Положення № 5).

Згідно із пунктом 21 розділу ІІ вказаного Положення граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Також, відповідно до статті 7 Закону України «Про Національний банк України» 24 лютого 2022 року з метою забезпечення надійності та стабільності функціонування банківської системи НБУ прийняв постанову № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» (далі - Постанова №18).

Постановою Правління НБУ № 68 від 04 квітня 2022 року Постанову № 18 було доповнено, зокрема пунктами наступного змісту: « 142. Граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 90 календарних днів та застосовуються до операцій, здійснених з 05 квітня 2022 року»; « 144. Розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного в пункті 142 цієї постанови, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови в повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 143 цієї постанови стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в банку в Україні».

В подальшому, до пункту 14-2 Постанови № 18 вносились зміни і з 07 червня 2022 року цифри "90" було замінено цифрами "120", а з 07 липня 2022 року - цифри "120" замінено цифрами "180" (постанови Правління НБУ № 113, № 142 відповідно).

Таким чином, за загальним правилом експорт товарів має здійснюватися у строки, зазначені у договорах, але не пізніше граничного строку розрахунків, встановленого НБУ, що обчислюється з дня здійснення авансового платежу (попередньої плати). До 05 квітня 2022 року такі граничні строки розрахунків становили 365 календарних днів. З огляду на введення в Україні воєнного стану НБУ змінив граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту. Відповідно до указаних змін у період з 05 квітня 2022 року по 07 червня 2022 року такі строки становили 90 календарних днів, з 07 червня 2022 року по 07 липня 2022 року - 120 календарних днів, з 07 липня 2022 року - 180 календарних днів. При цьому змінені Постановою № 18 строки застосовуються лише до операцій, що здійснені з 05 квітня 2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

З матеріалів справи судом встановлено, що між ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС (Україна) та Buck Copper Co.Ltd. (Китай), укладено Контракт від 06.12.2022 № АL-12/06.

ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС 12.12.2022 на підставі пункту 3.2 контракту, проформи інвойс № BUCK від 06.12.2022 сплатило 30% від загальної суми специфікації від 06.12.2022 № 1 у розмірі 102594.90 доларів США.

Відповідно до пункту 9.1 Контракту всі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути між Сторонами щодо цього Контракту, по можливості, вирішуватимуться шляхом дружніх переговорів між сторонами. Термін розгляду претензії дорівнює 10 дням.

Пунктом 9.2. контракту визначено, якщо сторони не змогли дійти згоди, спір підлягає розгляду в Китайській міжнародній економічній і торговій арбітражній комісії (СІЕТАС).

У зв`язку з затримкою поставки, 21.03.2023 р. ТОВ ЕКСТЮМЕТ ПЛЮС звернулося до Buck Copper Со.. Ltd. з претензією, відповідно до якої вимагало здійснити повернення передоплати у розмірі 102594.90 доларів США.

У відповідь на претензію Buck Copper Co. Ltd. листом від 22.03.2023 р. запропоновано підписати додаткову угоду про повернення грошових коштів протягом 45 днів.

22.03.2023 р. підписано Договір повернення коштів протягом 45 днів з моменту підписання.

06.05.2023 р. Buck Copper Co. Ltd. запропонував підписати ще одну додаткову угоду про повернення грошових коштів до 30.09.2023 р.

08.05.2023 р. ТОВ ЕКСТЮМЕТ ПЛЮС звернулося до Buck Copper Co. Ltd. з претензією, у якій повідомило, що не може погодитися на підписання угоди, від 06.05.2023 р. оскільки в Україні термін повернення валютних цінностей становить 180 днів із моменту передоплати, після чого нараховуватиметься пеня. Кошти мають надійти в Україну не пізніше 12.06.2023 р.

Надалі, оскільки згідно умов контракту (п. 9.2) спори підлягають розгляду в Китайській міжнародній економічній та торговій арбітражній комісії (СІЕТАС), підприємство звернулося до юридичної фірми Hui Ye (Beijing) Пекін та 18.05.2023 р. позивачем укладено Договір-доручення з юридичною фірмою Hui Ye (Beijing).

В доводах апеляційної скарги позивач по справі посилається на те, що матеріали справи містять скріншоти сповіщень з особистого кабінету СІЕТАС (Китайської міжнародної економічно-торговельної арбітражної комісії) на китайській мові (мові оригіналу) з посвідченим перекладом українською мовою, з яких вбачається, що 02.08.2023 р. в Онлайн-системі реєстрації справ CIETAC (Китайська міжнародна економічно-торговельна арбітражна комісія) надійшло на адресу юристів Арбітражних агентів Чжіонг Ванг та Цюйцзюнь Чжан, які представляли в CIETAC інтереси ТОВ «ЕКСПОМЕТ ПЛЮС» (EXPOMETPLUS LLC) (Україна) у справі «Арбітражна справа за позовом Позивача проти BUCK COPPER Co., Ltd.», повідомлення від Арбітражного суду Комісії, в особі виконавця Дуан Юнсяо.

Відповідно до пункту 2 повідомлення вказано, що відповідно до положень чинного Арбітражного регламенту CIETAC (див. додаток), Позивача просять сплатити авансом арбітражний збір у розмірі 14947 доларів США за Арбітражні вимоги Позивача №№ 1-4. Невизначена частина арбітражного збору за арбітражною вимогою № 3 має бути сплачена після уточнення конкретної суми.

Також апелянт вказує, що на сайті Китайської міжнародної економічної та торговельної арбітражної комісії СІЕТАК за посиланням http://cietac.org/index.php? m=Page&a=index&id=185&l=en розміщено довідкову інформацію «Як розпочати арбітраж», де у розділі IV зазначено: «Будь ласка, внесіть депозит арбітражного збору до Арбітражної комісії відповідно до Розкладу арбітражних зборів Арбітражного регламенту CIETAC/CMAC, суму якого буде зазначено в письмовій відповіді CIETAC/CMAC на вашу заяву про арбітраж. В принципі, арбітражний збір несе сторона, яка програла, залежно від рішення Арбітражного суду».

Зазначає, що з повідомлення CIETAC від 02.08.2023 р. вбачається, що Арбітражною комісією розраховано арбітражний збір у розмірі 14947 доларів США та вказано, що арбітражну заяву затверджено, за умови сплати арбітражного збору.

При цьому, арбітражний збір було сплачено від імені ТОВ «ЕКСПОМЕТ ПЛЮС» повіреним 14.09.2023 р., що посвідчується платіжним дорученням банку, яке наявне в матеріалах справи.

Також апелянт вказує, що відповідно до пункту 2 пункту 3 Повідомлення CIETAC заначено «в основному, приймаючи справу, Комісія проводить лише поверхневу і формальну перевірку документів, поданих заявником. Прийняття справи до розгляду означає лише попереднє визнання, але не остаточне підтвердження юрисдикції справи та суб`єктивної кваліфікації сторін, і будь-які розбіжності мають бути вирішені в ході подальшого розгляду справи. Питання про доцільність арбітражного розгляду, як правило, залишається на розсуд заявника, а арбітражний суд виносить остаточне рішення після слухання справи».

Наведене, на думку апелянта, свідчить про те, що справа прийнята, але ще не розглядається CIETAC.

В доводах апеляційної скарги позивач також посилається на те, що відповідно до пункту 5 Повідомлення CIETAC Арбітражний суд Комісії призначив пані Дуан Юнсяо відповідальною за прийняття цієї справи, контактна інформація якої є наступною: тел.: 010-82217646 (дзвінки можуть бути переадресовані на мобільні телефони; факс: 010-82217766/64643500). Повідомлення в кінці містить інформацію Виконавець: Дуан Юнсяо.

Наведене, на думку апелянта, свідчить про прийняття арбітражної заяви ТОВ «ЕКСПОМЕТ ПЛЮС» до BUCK COPPER., LTD (Китай) CIETAC, її попередній аналіз, визначення арбітражного збору ще 02.08.2023 р.

Надаючи оцінку вказаним вище доводам, колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що під час проведення перевірки позивачем надавалися:

заява про арбітраж від 23.05.2023 року до Китайської міжнародної економічної та торгової арбітражної комісії (СІЕТАС).

лист від 04.08.2023 року від юриста Чжан Цюцзюнь де зазначено, що приймаючи справу, в принципі, палата проведе лише поверхневий і формальний розгляд документів, поданих заявником. Прийняття цієї справи є лише попереднім, але не остаточним підтвердженням юрисдикції справи та суб`єктного складу сторін, і будь-які спірні питання мають бути вирішені в ході подальших проваджень у цій справі. Що стосується доцільності звернення до арбітражу, то, як правило, позивач вирішує це питання самостійно, а арбітражний суд приймає остаточне рішення після проведення слухань. Будь ласка, зробіть це якомога швидше, щоб Комітет міг якнайшвидше прийняти справу до розгляду та вирішити спір швидко та ефективно. Якщо заява не буде офіційно прийнята, матеріали, пов`язані зі справою, як правило, зберігатимуться не більше трьох місяців.

Також у листі наявний текст від руки зроблений невідомою особою запис: Ми отримали від цього службовця сповіщення від СІЕТАС 2 серпня 2023 року, що означає, що СІЕТАС вже прийняло цю справу. Будь ласка, сплатіть арбітражний платіж.

Разом з тим, суд зазначає, що підприємством позивача ні під час перевірки, ні під час розгляду заперечень не надано жодних підтверджуючих документів щодо направлення 02.08.2023 р. заяви про арбітраж від 23.05.2023 р. засобами поштового зв`язку, чи подання безпосередньо до Китайської міжнародної економічної та торгової арбітражної комісії (СІЕТАС).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Арбітражного регламенту Китайської міжнародної економічної та арбітражної комісії (КМЕТАК) (переклад якого міститься в матеріалах цієї справи), за письмовою заявою сторони, КМЕТАК приймає справу відповідно до арбітражної угоди, укладеної між сторонами до або після виникнення спору, якщо в ній передбачено що спори підлягають вирішенню шляхом арбітражу в КМЕТАК. Після отримання Заяви про Арбітраж та доданих до неї матеріалів, якщо Арбітражний Суд встановить, що формальні вимоги до подання заяви дотримані, він надсилає Повідомлення про арбітраж обом сторонам, а також по одному примірнику цього Регламенту та Списком арбітрів КМЕТАК. Заява про Арбітраж та додані до неї документи, подані Позивачем, повинні бути надіслані Відповідачу водному конверті.

З матеріалів справи судом встановлено, що листом від 13.12.2023 р. від Китайської міжнародної економічної та торговельної арбітражної комісії надійшло повідомлення про утворення суду та повідомлення про проведення слухання (а.с. 84 зворот та 205, т. 1), а тому, суд вважає, що дата 13.12.2023 р. є датою прийняття арбітражної заяви (датою прийняття до розгляду міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом) та з урахуванням приписів ч. 7 ст. 13 Закону України від 21 червня 2018 року № 2473-VIII «Про валюту і валютні операції», нарахування пені зупиняється саме з цього дня, тобто, з 13.12.2023 р. пеня за порушення строку надходження товарів не нараховується.

Посилання апелянта на повідомлення СІЕТАС від 02.08.2023 р. суд вважає помилковим, оскільки згідно цього повідомлення зазначалося, що арбітражну заяву затверджено, за умови сплати арбітражного збору, тобто з зміст цього повідомлення свідчить про те, що заява не прийнята, а затверджена за умови сплати арбітражного збору. Крім того, ці повідомлення направлялися на адресу підприємства позивача не від імені СІЕТАС, а від імені юридичної фірми Shanghai Huiye (Пекін).

Оскільки граничний строк надходження товарів за зовнішньоекономічним контрактом від 06.12.2022 № AL-12/06 спливав 10.06.2023 р., а станом на 31.05.2024 р. за зовнішньоекономічним контрактом від 06.12.2022 № AL-12/06 дебіторська заборгованість ТОВ «ЕКСПОМЕТ ПЛЮС» складає 102594,90 доларів США, а також враховуючи дату зупинення нарахування пені, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в цій частині ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС порушено ч. 3 ст. 13 Закону № 2473-VІІІ, пункту 14-2 Постанови правління Національного банку України від 24.02.2022 № 18 Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану, із змінами та доповненнями, за зовнішньоекономічним контрактом № AL-12/06 від 06.12.2022. який укладено з компанією BUCK COPPER CO. LTD. (Китай).

Що стосується Контракту від 13.03.2019 № ALS-03/19, укладеного ТОВ ЕКСПОМЕТ ПЛЮС з ALU HOLDING D.O.O., колегія суддів зазначає, що перевіркою дотримання ТОВ ЕКСПОМЕГ ПЛЮС вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій по контракту від 13.03.2019 № ALS-03/19. який укладено з компанією ALU HOLDING І).О.О. (Сербія), за період з 01.10.2021 по 31.05.2024 встановлено наступне.

Так, ТОВ ЕКСТЮМЕТ ПЛЮС на виконання умов Контракту від 13.03.2019 № АLS 03/19, який укладено з компанією ALU HOLDING D.O.O. (Сербія), здійснено передплату на суму 98550.00 ЄВРО (екв.2946713.99 грн.) відповідно до платіжного доручення № 45 від 15.11.2021 на суму 98550 ЄВРО (екв. 2946713,99 грн.).

Граничний строк розрахунків - 14.11.2022 р.

Згідно умов контракту з компанією ALU HOLDING D.O.O. (Сербія) (п. 9.2.) (сторони домовилися, що розгляд і вирішення спору буде проведений згідно з Регламентом Міжнародного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті Сербії. Мова судочинства - англійська.

Як зазначив відповідач та з такими висновками погодився і суд першої інстанції, що ТОВ ЕКСТЮМЕТ ПЛЮС до перевірки не надано підтверджуючих документів щодо подання та призначення до розгляду позовної заяви у Торгово-промисловій палаті Сербії про стягнення з ALU HOLDING D.O.O. заборгованості, що виникла внаслідок недотримання ALU HOLDING D.O.O. строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом).

Крім того, 20.02.2023 р. було отримано лист № 42 від арбітражного керуючого ALU HOLDING D.O.O., яким повідомлено про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника-банкрута ALU HOLDING D.O.O. на підставі рішення Господарського суду в м. Ніш., згідно якого: Рішенням Господарського суду м. Ніш 9.Сіп.28/2022 від 25.11.2022 р. відкрито процедуру банкрутства щодо боржника-банкрута ТОВ ALU HOLDING Ніш у процесі банкрутства. Нішка-Баня, Бульвар Светог Цара Константина, б/н. Реєстраційний номер: 21202912, ПІН: НОМЕР_1 . Рішенням Господарського суду м. Ніш 9.Cm. 28:2022 від 13.12.2022 р. арбітражним керуючим призначено Зорана Мілосавлєвича, з м. Алексинац.

У листі також повідомлялося, що оскільки ТОВ ЕКСТЮМЕТ ПЛЮС є контрагентом в укладеному двосторонньому зобов`язуючому договорі з боржником-банкрутом № ALS - 03/19 від 13.03.2019 р. та додатку до цього ж договору від 12.04.2019 р., то якщо арбітражний керуючий не погоджується з виконанням договору, ТОВ ЕКСТЮМЕТ ПЛЮС може пред`явити свою вимогу за договором як конкурсний кредитор, відповідно до статті 94 п. 2 Закону про банкрутство (Офіційний вісник Республіки Сербія, № 104 '09 та № 83'141).

09.03.2023 р. ТОВ Експомет Плюс в особі Об`єднаного адвокатського бюро ММ Адвокати пред`явлено вимоги кредитора згідно яких визначено наступні вимоги кредитора: у справі про банкрутство ALU HOLDING D.O.O.:

1. Сума 98500.00 ЄВРО в рахунок основного боргу;

2. Сума 10303,88 ЄВРО в якості передбачених законом відсотків, нарахованих на суму 98550.00 ЄВРО з дати платежу (15.11.2021 року) до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (25.11.2022 року). Що загалом складає 108853.88 ЄВРО.

Сума відповідних встановлених законом відсотків на суму основного боргу 98550.00 ЄВРО, нарахованих з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство 25.11.2022 року до дня платежу, за умови виконання умов з частини 3 статті 85 Закону про банкрутство і кредитор віднесений до третьої черги виплат.

Господарським судом м. Ніш Республіка Сербія 19.05.2023 р. винесено висновок про встановлені вимоги кредиторів сформувавши перелік вимог кредиторів згідно якого вимоги підприємства ТОВ Експомет Плюс знаходиться у третій черзі виплат під номером пред`явлення № 35.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно з п. 10.1 Контракту від 13.03.2019 № ALS-03/19 підтвердженням виникнення обставин форс-мажору є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою країни, для якої настали зазначені обставини і такий сертифікат є достатнім доказом існування і тривалості обставин непереборної сили.

При цьому, ТОВ «Експомет Плюс» до перевірки не було надано підтверджуючих документів щодо подання та призначення до розгляду позовної заяви у Торгово-промисловій палаті Сербії про стягнення з ALU HOLDING D.O.O. заборгованості, що виникла внаслідок недотримання ALU HOLDING D.O.O. строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом).

Провадження ж у справі про банкрутство боржника-нерезидента і як наслідок процедура банкрутства такого боржника не є підставою для зупинення граничних строків, передбачених ст. 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», а також підставою для зупинення нарахування чи не нарахування пені за порушення резидентами строку розрахунків, оскільки це суперечить приписам Закону № 2473-VІІІ.

Що стосується посилання апелянта на наявні форс-мажорні обставини, які були причиною несвоєчасного розрахунку (у недотриманні граничних строків розрахунків) за зовнішньоекономічним контрактом № ALS-03/19 від 13.03.2019 укладеного між ТОВ «ЕКСПОМЕТ ПЛЮС» (Покупцем) та ALU HOLDING D.O.O (Сербія) (Продавцем), колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону № 2473-VIII у разі, якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Колегія суддів зазначає, що Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і останній триває на цей час.

Згідно з ч. 1 ст. 617 ЦК, ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України та ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести, а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

Рішенням президії ТПП України 15 липня 2014 року № 40(3) затверджено Регламент засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який встановлює єдиний порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі ТПП України.

За правилами підпункту 4.2 пункту 4 Регламенту ТПП регіональні ТПП здійснюють засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, норм законодавства, відомчих нормативних актів, органів місцевого самоврядування, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції регіональних торгово-промислових палат/відповідної регіональної ТПП.

У постановах Верховного Суду від 22 травня 2024 року (справа № 620/14203/23), від 11 вересня 2024 року (справа № 520/21174/23), від 15 серпня 2024 року та від 16 січня 2025 року (справа № 580/4079/23) висловлено наступну правову позицію.

Положення Закону України «Про валюту та валютні операції» не визначають жодним чином повноважень контролюючого органу на власний розсуд надавати оцінку висновку торгово-промислової палати щодо наявності форс-мажорних обставин, як і не покладають на суб`єкта господарювання обов`язок довести контролюючому органу наявність форс-мажорних обставин, а навпаки - вказується лише про необхідність надати довідку (сертифікат) про існування форс-мажорних обставин у конкретно визначеній господарській операції.

Тобто, частина шоста статті 13 Закону "Про валюту та валютні операції" надає у спірних правовідносинах довідці (сертифікату) торгово-промислової палати ознаки преюдиційного характеру, оскільки визначає цей документ як достатній доказ існування форс-мажорних обставин у конкретному випадку, що не вимагає надання додаткових доказів та документів під час проведення перевірки або під час оскарження в судовому порядку її наслідків.

Тобто, Верховний Суд у вищенаведених справах констатував, що на підтвердження існування форс-мажорних обставин необхідно (достатньо) надавати відповідну довідку уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту), що, у свою чергу, вказує на відсутність у контролюючого органу права вимагати від суб`єкта господарювання інші докази на підтвердження факту існування обставин непереборної сили.

Верховний Суд дійшов висновку про відсутність обов`язку у суб`єкта господарювання доводити існування причинно-наслідкового зв`язку між настанням форс-мажорних обставин (введення воєнного стану в Україні) і невиконанням (несвоєчасним виконанням), зокрема, податкових зобов`язань.

Натомість, у постанові від 23.07.2024 (справа № 240/25642/22) Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду виснував, що саме по собі введення воєнного стану в Україні не можна розцінювати як форс-мажорну обставину для неперерахування контрагентом - нерезидентом на рахунки позивача коштів за поставлений товар в межах зовнішньоекономічних контрактів.

Цей висновок обґрунтований тим, що позивач у справі не надав доказів, які б підтвердили настання обставин непереборної сили, які зумовили неможливість виконання нерезидентом своїх обов`язків за контрактом.

Також, Верховним Судом у постанові від 12.12.2024 (справа № 380/839/24) від 14.01.2025 (справа № 440/17191/23) з посиланням на постанови Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22 зазначено, що усталеною є практика Верховного Суду, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного (заздалегідь встановленого) характеру. У разі їх виникнення сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку.

Також зауважено, що Верховний Суд неодноразово вказував (постанови від 05 грудня 2023 року у справі № 917/1593/22, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 19 серпня 2022 року у справі № 908/2287/17 тощо), що підтвердженням існування форс-мажорних обставин є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП. Водночас, сертифікат Торгово-промислової палати України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин; обставина форс-мажору має оцінюватись судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами. Саме суд повинен на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановити, чи дійсно такі обставини, на які посилається сторона, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку.

У постановах від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16 Верховний Суд зазначив, що має встановлюватися (доводитися) вплив обставин непереборної сили, засвідчених відповідними сертифікатами ТПП України, на неможливість платника податку належним чином виконувати свої зобов`язання і на зміну його економічного стану цими форс-мажорними обставинами. Ці фактори мають перебувати у причинно-наслідковому зв`язку.

З наведених вище підходів слідує, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

У розвиток правової позиції, сформульованої Верховним Судом у зазначених справах, суд зазначає, що сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом неможливості виконання зобов`язання, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та характеру зобов`язання.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не змогла виконати ті чи інші зобов`язання.

Про обґрунтованість такого висновку свідчить і аналіз ч. 6 ст. 13 Закону України № 2473-VIII, яка передбачає можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин.

Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені, має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.

Такі висновки викладено у постановах Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 917/1053/18, від 25 січня 2022 року у справі № 904/3886/21, від 18 січня 2024 року у справі № 914/2994/22, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21, від 19 серпня 2022 року у справі № 818/2429/18, від 17 червня 2020 року у справі № 812/677/17, від 03 вересня 2019 року у справі № 805/1087/16.

Що стосується посилання апелянта на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1, яким було підтверджено, що введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 до його офіційного закінчення є обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами), колегія суддів зазначає, що відповідно до висновків Верховного Суду, які викладені в постанові від 15.06.2023 у справі № 910/8580/22 щодо форс-мажору, суд касаційної інстанції зазначив, що лист ТПП від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст. 141 Закону "Про торгово- промислові палати в Україні", а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що лист ТПП від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс-мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії російської федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Що стосується посилання апелянта на те, що 24.03.2025 Харківською торгово-промисловою палатою було видано Сертифікат № 6300-25-0454 про форс-мажорні обставини(обставини непереборної сили) від 24.03.2025 № 106/63.01-6, яким було засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), колегія суддів зазначає наступне.

Так, до суду апеляційної інстанції підприємством позивача надано Сертифікат № 6300-25-0454 від 24.03.2025 р. про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), яким було засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану; активні бойові дії на території м. Харкова Харківської області, Україна; блокування рахунку ALU HOLDING D.O.O. (Республіка Сербія); відкриття процедури банкрутства відносно ALU HOLDING D.O.O. (Республіка Сербія); щодо зобов`язань ТОВ «ЕКСПОМЕТ ПЛЮС» з дотримання граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів, з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати), проведеного ТОВ «ЕКСПОМЕТ ПЛЮС» 15.11.2021 року за зовнішньоекономічним контрактом поставки від 13.03.2019 року № ALS-03/19, укладеним з нерезидентом - компанією ALU HOLDING D.O.O. (резидент Республіки Сербія, Продавець), в частині прийняття товару та повернення передоплати. Згідно з сертифікатом Харківської ТПП № 6300-25-0454 від 24.03.2025 період дії форс-мажорних обставин настав 24.02.2022 та триває станом на 24.03.2025.

За змістом цього сертифікату судом апеляційної інстанції встановлено, що дія форс-мажорних обставин настала 24.02.2022 та триває станом на 24.03.2025.

Колегія суддів зазначає, що ст. 6.1. Регламенту (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішення Президії ТПП України від 18 грудня 2014 р. № 44(5) передбачено, що підставою для засвідчення форс-мажорних обставин є наявність однієї або більше форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), перелічених у статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", а також визначених сторонами за договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими, відомчими та/чи іншими нормативними актами, які вплинули на зобов`язання таким чином, що унеможливили його виконання у термін, передбачений відповідно договором, контрактом, угодою, типовим договором, законодавчими та/чи іншими нормативними актами.

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за зверненням суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по кожному окремому договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин. До кожної окремої заяви додається окремий комплект документів (стаття 6.2. Регламенту.

Якщо сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до ТПП України/регіональної ТПП для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення. Засвідчення форс-мажорних обставин у такому випадку проводиться на загальних засадах відповідно до цього Регламенту.

Системний аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що засвідченню підлягають форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) по кожному окремому податковому та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання якого настало згідно нормативно-правових актів, проте, таке виконання стало неможливим через наявність зазначених обставин. Сертифікат не може засвідчувати форс-мажорні обставини на майбутнє. У разі якщо сертифікат про форс-мажорні обставини виданий щодо обставин, які на момент його видачі тривають та період дії яких встановити неможливо, заявник, після закінчення дії таких обставин, має право звернутися до Торгово-промислової палати України для засвідчення форс-мажорних обставин за подальший період саме з дня, наступного за датою видачі сертифікату до дня їх закінчення.

Як зазначалося вище, згідно з п. 10.1 Контракту від 13.03.2019 № ALS-03/19 підтвердженням виникнення обставин форс-мажору є сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою країни, для якої настали зазначені обставини і такий сертифікат є достатнім доказом існування і тривалості обставин непереборної сили.

Відповідно до ст. ст. 4.1 та 4.2 4.1., Торгово-промислова палата України здійснює засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов зовнішньоторговельних угод та міжнародних договорів України, норм законодавства, відомчих нормативних актів, а також умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції Торгово-промислової палати України.

Регіональні торгово-промислові палати здійснюють засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідно до умов договорів, контрактів, типових договорів, угод тощо між резидентами, норм законодавства, відомчих нормативних актів, органів місцевого самоврядування, в яких безпосередньо передбачено віднесення такої функції до компетенції регіональних торгово-промислових палат/відповідної регіональної торгово-промислової палати.

Тобто до компетенції регіональної торгово-промислової палати належить засвідчення наявності обставин непереборної сили у договірних відносинах між резидентами, засвідчення ж форс-мажорних обставин відповідно до умов зовнішньоторговельної угоди, укладення якої має місце між позивачем та ALU HOLDING D.O.O., здійснюється Торгово-промисловою палатою України.

У зв`язку з цим, наданий Сертифікат № 6300-25-0454 від 24.03.2025 р., у цьому конкретному випадку, не є належним доказом про підтвердження існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) за Контрактом від 13.03.2019 № ALS-03/19.

Що стосується доводів апелянта щодо нарахування пені у період дії карантину, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до абз. 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України протягом дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23 липня 2024 року (справа № 240/25642/22) сформулював висновок, відповідно до якого, з 01.01.2021 пеня, нарахування якої встановлено частиною п`ятою статті 13 Закону України «Про валюту і валютні операції», за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого КМУ на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19), застосовується на загальних підставах і на таку не поширюються положення абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Окрім того, судова палата у зазначеній справі дійшла висновку відносно застосування приписів підпункту 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 ПК України (яким встановлено, що пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню у випадках, передбачених цим Кодексом) на правовідносини з нарахування пені за порушення граничних строків розрахунків в іноземній валюті, зазначивши, що пеня, як міра відповідальності, яка нараховується за порушення граничних строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності, врегульована спеціальним Законом, відповідно на таку (пеню) не розповсюджуються положення підпункту 129.9.7 пункту 129.9 статті 129 Податкового кодексу України, за аналогією з положеннями абз. 11 пункту 52-1 та підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Верховним Судом здійснено відступ від висновку, викладеного в постановах від 15 лютого 2024 року у справі № 420/1538/23, від 28 березня 2024 року у справі № 380/17879/22, від 13 травня 2024 року у справі № 420/11208/23 про неможливість нарахування пені за порушення строків розрахунків в іноземній валюті під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19).

Таку ж правову позицію викладено і в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 р. у справі № 520/2941/24.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, наведених у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, а тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню саме правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах зазначених вище в даній постанові.

Зважаючи на вказані судові рішення Верховного Суду, суд апеляційної інстанції не виключає можливості того, що після прийняття судом рішення у цій справі, остання правова позиція Верховного Суду буде незмінною.

З урахуванням наведеного, є правильними є висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на нарахування пені в період дії карантину, у відповідності до абзацу 11 пункту 52-1 підрозділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

У зв`язку з цим доводи апелянта в цій частині є помилковими та не можуть слугувати підставою для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКСПОМЕТ ПЛЮС" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2025 року по справі № 520/27055/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) І.М. Ральченко В.В. Катунов

Повний текст постанови складено 09.06.2025 року