Справа № 686/9076/25
Суддя: Хараджа Н. В.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/9076/25
Провадження № 2-а/686/165/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Хараджі Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Козуляк І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику осіб, які беруть участь у справі, адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1526 від 06.02.2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2025 року до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1526 від 06.02.2025 року, згідно якої просить визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1526 від 06.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на те, що він 31.01.2025року прибув особисто до приміщення відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - Відповідач) для вирішення питання бронювання під час мобілізації, на особливий період. У приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 і дізнався про те, що нібито скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду, передбачене ч. З ст.. 210-1 у зв`язку з тим, що «не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України та не виконав зобов`язання з уточнення своїх облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив вимоги абзацу 7 частини 6 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абзацу 2 частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», пункту 22 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, абзацу 4 підпункту 10-1 пункту 1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ МІ487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», жодних доказів уточнення своїх облікових даних не надав». Однак, зважаючи на те, що йому інкримінували «неявку», ніякої повістки йому не пред`явили, який був ЗМІСТ повістки також не повідомили. 31.01.2025 року Відповідачем було складено Протокол №416 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. З ст. 201-1 КУпАП, та повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10 год. 00 хв. «06» лютого 2025 р. в кабінеті №19 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 03.02.2025 року він надіслав рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення заяву на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій просив призначити нову дату розгляду справи про адміністративне правопорушення, заявив про бажання скористатися правовою допомогою, відповідно до гарантій наданих статтею 59 Конституції України та статтею 268 КУпАП та необхідності надати час для забезпечення можливості отримання кваліфікованої правової допомоги та залучення адвоката до розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Заява позивача була отримана адресатом 05.02.2025 року, тобто за день до розгляду адміністративної справи, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Жодної відповіді на свою заяву позивач не отримав. 28.03.2025 року шляхом моніторингу АСВП дізнався про наявність виконавчого провадження та звернувся із заявою до Хмельницького відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де дізнався про винесену постанову про відкриття виконавчого провадження від 24.03.2025 року при примусовому виконанні Постанови №1526 від 06.02.2025 року, що видана ІНФОРМАЦІЯ_3 про стягнення штрафу в сумі 34000,00 гри. Лише 28.03.2025 року отримав копію Постанови №1526 від 06.02.2025року у виконавчій службі. Вважає оскаржувану постанову незаконною, оскільки вона винесена з порушенням вимог Наказу МОУ від 01.01.2024 № 3 «Про затвердження Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення». Окрім того, ч. З ст. 201-1 КУПАП є бланкетною нормою і потребує уточнення у випадку притягнення особи до адміністративної відповідальності. Натомість, Відповідачем не було уточнено причини неприбуття за повісткою. До Протоколу № 416 від 31.01.2025 року не було долучено доказів надіслання повістки (копії рекомендованого повідомлення про вручення« поштового відправлення). Відповідач не додав до оскаржуваної постанови та протоколу належних, достатніх та допустимих доказів того, що він належним чином був повідомлений про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не зрозуміло, коли він був зобов`язаний це зробити та о котрій годині. ІНФОРМАЦІЯ_4 та СІІ до протоколу та постанови не було долучено жодного доказу вчинення ним адміністративного правопорушення (виписки з Єдиного державного реєстру призовників, витягу або іншого належного доказу, який встановлює факт невиконання зобов`язання). Не зрозуміло, що ставиться у вину : чи те, що не з`явився до ТЦК та СП, чи те, що не оновив облікові дані. Окрім того, заявлена в якості порушення частина 6 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить абзацу «7». А у вказаному абз. 2 ч. 10. сі. 1 ЗУ "Про військовий обов`язок і військовому службу" зазначено, що громадяни України які перебувають на військовому обліку зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Тому, суперечливі факти, на які посилається Відповідач під час розгляду справи про адміністративні правопорушення не є беззаперечними доказами, на підставі яких уповноважена особа прийшла до висновку про винуватість у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. З ст. 210-1 КУпАІІ, окрім того порушено право на правову допомогу.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.04.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі за вказаною позовною заявою. Постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі направлено учасникам справи.

Копію ухвали про прийняття до розгляду та відкриття провадження у даній адміністративній справі згідно з довідкою про доставку електронного документа надіслано до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 та доставлено 12.05.2025 року.

28 травня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 , (згідно трекінгу отриманий позивачем 30.05.2025 року), за яким ОСОБА_1 є особою, яка не добросовісно виконує правила військового обліку та обов`язки передбачені законодавством про військовий обов`язок та мобілізацію. Зокрема, ОСОБА_1 своєчасно не уточнив свої дані як військовозобов`язаний.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів» ОСОБА_1 уточнив свої дані лише 10.02.2025 року. Згідно пояснень позивача, він не заперечує факт не своєчасного уточнення ним облікових даних, та мотивує це відсутністю МД «Резерв+». Про дату, часі місце розгляду протоколу №416 повідомлений, про що свідчить його підпис у протоколі.

18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку № 363З-XI від 11.04.2024, яким положення 4,10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу викладено в новій редакції, згідно якої, громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указу Президента України про оголошення мобілізації, свої облікові дані.

Отже, громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої облікові дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 .

Однак, ОСОБА_1 свої дані своєчасно не уточнив, з часу взяття на військовий облік, а саме з 21.06.2023 року відомості про освіту, місце роботи, сімейний стан, родину не зазначив.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» встановлений обов`язок військовозобов`язаних протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Доводи позивача щодо відсутності умислу та наміру ухилитись від уточнення облікових даних не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме позивача вчинити певні дії, і уточнити свої персональні та облікові дані у встановлений законом строк та які могли бути вчинені тільки ним особисто у один із визначених законом способів.

Факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП підтверджений матеріалами адміністративної справи щодо нього. Не спростований належними доказами цей факт позивачем у позові.

Посилання позивача у позові на відсутність доказів направлення йому повістки не заслуговують на увагу, бо облікові дані він мав уточнити на підставі норм закону.

Щодо позиції позивача про порушення його права на присутність під час розгляду справи та на надання юридичної допомоги повідомляю, що ні до розгляду справи, ні у день розгляду до ІНФОРМАЦІЯ_2 заяв від позивача чи його представника про перенесення розгляду справи не надходило. Лише 11.02.2025 року, тобто через 5 днів з дня винесення постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача надійшла його заява про перенесення розгляду справи та, яка була зареєстрована за № 1177 ( копія витягу з журналу вхідної кореспонденції ІНФОРМАЦІЯ_2 надається). Доданий позивачем трекінг поштового відправлення № 270 про вручення 05.02.2025 листа одержувачу не є належним доказом, бо вказує на те, що одержувач знаходиться за індексом 29051. Відповідно до даних Укрпошти за вказаним індексом знаходиться дільниця кур`єрської доставки м. Хмельницький Хмельницької дирекції АТ «Укрпошта» по вул. Проскурівська, 90, а ІНФОРМАЦІЯ_4 та СГТ знаходиться за адресою Ю. Сіцінського, 16 та має поштовий індекс 29009. Отже, доводи позивача про порушення відповідачем його права на особисту участь у справі та правову допомогу не підтверджені належними доказами. Більше того, з часу підписання протоколу до розгляду справи позивач міг подати усі заяви та докази відсутності його вини у вчиненому порушенні особисто прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не поштовим зв`язком, проте таким правом не скористався.

Також звертаю увагу суду, що додана до позову заява позивача від 03.02.25 про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення містить відомості щодо протоколу № 347 від 13.12.2024 року, однак у відповідача відсутні будь-які відомості щодо існування протоколу з таким номером щодо ОСОБА_1 . Як вірно зазначено у позові документом, яким було зафіксоване правопорушення щодо ОСОБА_1 є протокол № 416 від 31 січня 2025 та на підставі цього документа винесена оскаржувана постанова №1526 від 06.02.2025 року. Зазначене також підтверджує той факт, що позивач не повідомив своєчасно ІНФОРМАЦІЯ_3 про перенесення розгляду справи на іншу дату. Тож вважають, що постанова є законною та просили відмовити в задоволені позову.

За правилами частини п`ятої та сьомої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у відповідності до положень частини п`ятої та сьомої статті 262 КАС України до суду не надійшло.

Відповідно до частини першої, другої та восьмої статті 262 КАС України розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи за правилами загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення № 1526 від 06.02.2025 року, вбачається, що розглянувши протокол про адміністративне правопорушення за статтею 210-1 КУпАП від 31.01.2025 року №416, про те, що громадянин ОСОБА_1 , у період проведення мобілізації та протягом дії правового режиму воєнного стану, не з`явився до ТЦК та СП протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України та не виконав зобов`язання з уточнення своїх облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, чим порушив вимоги абзацу 7 частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військовому службу", п. 22 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, абзацу 4 підпункту 10-1 пункту 1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», визначених Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», жодних доказів уточнення своїх облікових даних не надав, чим скоїв адміністративне правопорушення під час дії особливого періоду.

Стаття 210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, приписами ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.

За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Особливий період в Україні розпочався з 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію».

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з Указом Президента України № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової та мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань оголошено проведення загальної мобілізації, яка триває і по теперішній час.

Згідно фактичних обставин, зазначених у постанові по справі про адміністративне правопорушення № 1526 від 06.02.2025 року не з`явився до ТЦК та СП протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України та не виконав зобов`язання з уточнення своїх облікових даних через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Проте неявка до ТЦК та не уточнення даних створюють окремі самостійні склади адміністративних правопорушень, передбачених діючим законодавством України, однак згідно зазначеної постанові вони сформульовані сукупно.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно оскаржуваної постанови позивач порушив вимоги абзацу 7 частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте частина 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» містить лише 2 абзаци, отже абзац 7 частини 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відсутній.

Крім того згідно оскаржуваної постанови позивач порушив вимоги абз. 2 ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військовому службу, за яким громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки проте вказане порушення не входить до складу інкримінованого у постанові правопорушення за ч. 3 ст. 201-1 КУПАП, а утворює самостійний склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 210 КУПАП - Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Окрім цього позивачу за оскаржуваною постановою інкриміновано порушення п. 22 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого Постановою КМУ №560 від 16 травня 2024 року, за яким резервісти та військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані (адресу місця проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інші персональні дані) через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або місцезнаходження чи відповідному підрозділі розвідувальних органів України, Центральному управлінні або регіональному органі СБУ, та одночасно абзацу 4 підпункту 10-1 пункту 1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за яким у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії правового режиму воєнного стану уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки, які утворюють самостійні склади адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210 КУПАП та 210-1 КУПАП, однак вони викладені в оскаржуваній постанові одночасно, із єдиною кваліфікацією за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП.

Вказані суперечності постанови унеможливлюють суд визначити правову природу вчиненого правопорушення у відповідності із вказаною у постанові кваліфікацією діяння. При цьому згідно наданого відзиву на позовну заяву, відповідач не розкриває суть правопорушення в частині неявки, а робить акцент лише на обов`язку щодо уточнення даних. Також суд не може з`ясувати наявність підстав для визнання допустимими чи недопустимими доказів сторін щодо наявності чи відсутності клопотання позивача про перенесення розгляду протоколу про адміністративне правопорушення та своєчасного його отримання стороною відповідача, оскільки згідно наданого трегінгу позивачем, відповідач його заяву отримав 05.02.2025 року, згідно реєстрації вхідної кореспонденції заява про перенесення розгляду справи ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована 11.02.2025 року. Проте у вказаній реєстрації не зазначено номеру поштового відправлення, тож суд не може встановити тотожність чи відмінність вказаних відправлень.

Щодо неявки позивача для уточнення даних, то ані з постанови, ані з доданих матеріалів не вбачається підстав для цього, оскільки відсутні будь-які докази чи посилання на них щодо обов`язку позивач з`явитися у визначене місце та час до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 77 КАС України докази суду надають учасники справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином з оскаржуваної постанови не можливо вставити дійсний склад інкримінованого правопорушення через невідповідність зазначеного правопорушення перерахованим в постанові нормативним актам, та перевірити його доказами.

Всі інші обставини, зазначені в позові та відзиві мають бути перевірені органом, який притягає особи до відповідальності, та враховані шляхом мотивування у рішенні щодо притягнення чи не притягнення до відповідальності.

У відповідності до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до ст. 251 КпАП України, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показання технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосується забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

При цьому згідно ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

З огляду на вищевикладене, суд при вирішенні вказаної справи зважує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності, котра оскаржується є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом (посадовою особою), на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Приписами ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку, що т.в.о. ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 не досліджено всіх обставин порушення законодавства про мобілізацію та мобілізаційну підготовку, не надано оцінку доказам, що встановлюють винуватість особи, та і тих що спростовують його причетність до протиправних дій, не конкретизовано у відповідності до зазначеної правової кваліфікації усі обставини, в судовому засіданні усунути виявлені суперечності не представляється можливим, а тому, рішення суб`єкта владних повноважень слід скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до компетентного органу, тобто позов задовольнити частково.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України.

Згідно ч. ч. 1 та 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За умовами частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Беручи до уваги, що суд хоча прийшов до переконання про часткове задоволення адміністративного позову, однак про скасування оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі котрого було притягнуто до адміністративної відповідальності позивача та останнім понесено витрати з розгляду вказаної справи в суді, тому за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_7 на користь ОСОБА_1 слід стягнути понесені ним судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 605 гривень 60 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 9,72-74,77,121, 229,242,244-246,286 КАС України, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1526 від 06.02.2025 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розміром 17000 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, скасувати, а справу надіслати на новий розгляд до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_8 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_2 .

Дата складення повного тексту рішення: 09.06.2025.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа