Справа № 160/24034/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24034/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року (головуючий суддя Неклеса О.М.)

в адміністративній справі №160/24034/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 04.09.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до відповідачів Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просив:

- рішення №08 від 12.04.2024 року Нікопольського об`єднаного управління ПФУ про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 - визнати протиправним.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи:

у гірничо-рятувальних загонах з 01.01.2006 р. по 20.06.2013р., з 01.07.2021 р. по 31.12.2023 р.;

періоди роботи позивача у ВАТ Марганецький ГЗК" з 01.09.1992 р. по 31.10.1992 р., з 27.09.1993 р. по 13.04.1994 р.;

зарахувати до загального стажу роботи позивача період роботи з 20.06.1994 р. - 28.08.1998 р. на посаді відеоінженера в ТОВ ДЕВП "Крон".

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дати призначення пенсії 12.01.2024 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при призначенні ОСОБА_1 пенсії відповідачем 1 протиправно не зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 періоди роботи:

у гірничо-рятувальних загонах з 01.01.2006 р. по 20.06.2013р., з 01.07.2021 р. по 31.12.2023 р.;

періоди роботи позивача у ВАТ Марганецький ГЗК" з 01.09.1992 р. по 31.10.1992 р., з 27.09.1993 р. по 13.04.1994 р.;

до загального стажу роботи позивача період роботи з 20.06.1994 р. - 28.08.1998 р. на посаді відеоінженера в ТОВ ДЕВП "Крон". Не зарахування відповідачем вказаних періодів роботи позивача істотно вплинуло на розмір його пенсії.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним рішення № 08 від 12 квітня 2024 року Нікопольського об`єднаного управління ПФУ про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи:

у гірничо-рятувальних загонах з 01.01.2006 р. по 20.06.2013р., з 01.07.2021 р. по 31.12.2023 р.;

періоди роботи позивача у ВАТ Марганецький ГЗК" з 01.09.1992 р. по 31.10.1992 р., з 27.09.1993 р. по 13.04.1994 р.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 20.06.1994 р. - 28.08.1998 р. на посаді відеоінженера в ТОВ ДЕВП "Крон".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дати призначення пенсії 12.01.2024 року. Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірних періодів містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії. Відповідачами не здійснено жодних дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити загальний та пільговий стаж позивача. Вказав, що оскільки пенсія позивачу вже призначена та виплачується, порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи: у гірничо-рятувальних загонах з 01.01.2006 р. по 20.06.2013р., з 01.07.2021 р. по 31.12.2023 р.; періоди роботи позивача у ВАТ Марганецький ГЗК" з 01.09.1992 р. по 31.10.1992 р., з 27.09.1993 р. по 13.04.1994 р.; зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 20.06.1994 р. - 28.08.1998 р. на посаді відеоінженера в ТОВ ДЕВП "Крон"; перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дати призначення пенсії - 12 січня 2024 року.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення з підстав неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує, що вбачається бездіяльність Позивача, яка полягає у невчиненні ним дій, таких як - звернення до Головного управління для: отримання змістовних роз`яснень щодо зарахування або незарахування стажу (відмова), звернення до відповідної комісії для підтвердження пільгового стажу; виправлення невідповідностей записів у трудовій книжці у встановленому порядку; надання довідок про пільговий стаж (оформлених належним чином).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області № 08 від 12.04.2024 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, умови призначення ЗУ №1058, прик. Полож. П. 2 ч. 1; ЗУ №1788, ст. 13, а (робота за списком №1).

Згідно розрахунку форми РС-право ОСОБА_1 при призначенні пенсії були не зараховані наступні періоди його роботи за Списком №1 у гірничо-рятувальних загонах з 01.01.2006 р. по 20.06.2013р., з 01.07.2021 р. по 31.12.2023 р.; періоди роботи у ВАТ Марганецький ГЗК" з 01.09.1992 р. по 31.10.1992 р., з 27.09.1993 р. по 13.04.1994 р. до пільгового стажу та період роботи з 20.06.1994 р. - 28.08.1998 р. на посаді відеоінженера в ТОВ ДЕВП "Крон" до загального стажу.

Позивач вважає протиправним рішення №08 від 12.04.2024 року Нікопольського об`єднаного управління ПФУ. Суд першої інстанції позов задовольнив.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом.

Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Відповідно до норм Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991, Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV передбачено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Згідно частини 1 статті 24 Закону № 1058-IV визначено, що страховий стаж період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 1 ст. 45 Закону України № 1058-IV встановлено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Частиною 3 ст. 24 Закону України № 1058-IV встановлено, що страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 114 Закон № 1058- ІV передбачено, що працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами 1 і 15 - 23 цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом 1 частини 1 статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Згідно статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (Порядок №637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637 (Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абз.1 п.1 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з п.3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано:

періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу;

професія або посада;

характер виконуваної роботи;

розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи;

первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Водночас, підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку відсутності трудової книжки або відсутності в ній записів.

На момент внесення у трудову книжку позивача запису про роботу позивача з 01.09.1992 р. по 31.10.1992 року була чинна Інструкція "Про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях", затверджена постановою Держкомпраці СРСР по праці і соціальних питаннях від 20.06.1974 року № 162.

В подальшому була прийнята Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Пунктами 2.2 - 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58 до трудової книжки вносяться:

відомості про працівника:

прізвище, ім`я та по батькові, дата народження;

відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення;

відомості про нагородження і заохочення:

про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України;

відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Щодо спірних періодів, то судом першої та апеляційної інстанції досліджено копію трудової книжки позивача НОМЕР_1 , з якої вбачається наступне:

25.05.1992 позивач прийнятий до Марганецького ГЗК на шахту №8 учнем підземного електрослюсара чергового та по ремонту обладнання;

01.09.1992 - переведений на шахті №8 підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 2 розряду;

31.10.1992 - звільнений в зв`язку з закінченням виробничої практики;

27.09.1993 - прийнятий до Марганецького ГЗК на шахту №6 підземним електрослюсарем черговим та по ремонту обладнання 3-го розряду;

13.04.1994 звільнений за власним бажанням;

28.08.1998 зарахований на посаду відеоінженера ТОВ ДЕВП "Крон";

28.08.1998 - звільнений за власним бажанням;

30.12.2005 - прийнятий до Оперативного воєнізованого гірничорятувального взводу Марганецького ВГРЗ на посаду командира відділення згідно з контрактом;

30.06.2016 - звільнений у зв`язку з переведенням до Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій;

01.07.2013 прийнятий на посаду командира відділення Восьмого взводу у зв`язку з пререведенням з Марганецького СВГРЗ ДСНС України, на контрактній основі;

04.07.2015 р. - переведений на посаду помічника командира Восьмого взводу на контрактній основі;

04.01.2021 р. - переведений командиром відділення Восьмого взводу, на контрактній основі;

05.06.2021р. - переведений помічником командира восьмого взводу, на контрактній основі.

Отже, позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами підтвердження його страхового стажу.

Будь-яких доказів на спростування записів трудової книжки позивача матеріали справи не містять.

Правова позиція щодо врахування трудової книжки працівника як основного документа, що підтверджує трудовий стаж, викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року, справа № 275/615/17, провадження №К/9901/768/17.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

При цьому, відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство.

Водночас, не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності.

В п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29.06.2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

В даному випадку, записи в трудовій книжці зроблені чітко, зрозуміло, відсутні ознаки підробок, у зв`язку з чим наведені вище доводи відповідача не можуть бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні зазначених періодів роботи до стажу.

Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача в частині спірних періодів містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки не може бути самостійною підставою для відмови у зарахуванні означеного періоду роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії.

При цьому, не усі недоліки записів у трудовій книжці або у довідках можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у наданих документах.

Зазначений висновок викладено в постанові Верховного Суду від 06.03.2018 року по справі № 754/14898/15-а.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 44 Закону №1058-ІV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 25.04.2019 року у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі №638/18467/15-а, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Окрім того, як зазначалося вище, згідно з підпункту 4 пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, при прийманні документів орган, що призначає пенсію зокрема:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Однак, матеріалами справи підтверджується, відповідачами не здійснено будь-яких дій, спрямованих на отримання відомостей, додаткових документів, на підставі яких можна було б додатково підтвердити загальний та пільговий стаж позивача.

Крім того, відповідачі правом на надання відзиву та/або пояснень по суті спору не скористались.

Пояснення щодо підстав не зарахування спірних періодів до загального та пільгового стажу позивача при призначенні пенсії до суду першої інстанції відповідачем не надано.

Отже, з урахуванням викладеного вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що рішення №08 від 12.04.2024 року Нікопольського об`єднаного управління ПФУ про призначення пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 , є протиправним.

При цьому, оскільки пенсія позивачу вже призначена та виплачується, порушені права позивача слід відновити шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

- зарахувати до пільгового стажу роботи ОСОБА_1 за Списком №1 періоди роботи:

у гірничо-рятувальних загонах з 01.01.2006 р. по 20.06.2013р., з 01.07.2021 р. по 31.12.2023 р.;

періоди роботи позивача у ВАТ Марганецький ГЗК" з 01.09.1992 р. по 31.10.1992 р., з 27.09.1993 р. по 13.04.1994 р.;

- зарахувати до загального стажу роботи ОСОБА_1 період роботи з 20.06.1994 р. - 28.08.1998 р. на посаді відеоінженера в ТОВ ДЕВП "Крон".

- перерахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримані суми пенсії з урахуванням раніше виплачених сум, починаючи з дати призначення пенсії 12.01.2024 року. Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи відповідача спростовуються доводами, викладеними позивачем та нормами законодавства, що регулює дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.11.2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 29.05.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: «а», «б», «в», «г» пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

В силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова