Справа № 120/11299/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11299/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід Олена Степанівна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

09 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації,

В С Т А Н О В И В :

Приватне акціонерне товариство "Продовольча компанія "Поділля" звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду із позовом до Державної податкової служби України про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації відповідача, оформлену листом від 11.06.2024 №3170/ІПК/99-00-04-01-04 ІПК.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 06.01.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивач має право на одночасне застосування пільг за абз. «є» та «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України, у зв`язку із чим надана відповідачем індивідуальна податкова консультація не відповідає приписам Податкового кодексу України.

Відповідач не подав відзиву або письмових пояснень на апеляційну скаргу.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.03.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, ПрАТ "Продовольча компанія "Поділля" зареєстроване як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та перебуває на податковому обліку в Південному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

Основний вид економічної діяльності позивача «вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур» (01.11).

Позивачеві одночасно належать як будівлі та споруди сільськогосподарського товаровиробника, які відносяться до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, так і будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, які використовуються товариством за цільовим призначенням.

22.05.2024 позивач звернувся до відповідача із зверненням надати індивідуальну податкову консультацію у письмовій формі з наступного питання:

Чи має право ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля» на одночасне застосування пільги зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у вигляді звільнення від сплати такого податку згідно абз. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України до будівель і споруд, які відносяться до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, та згідно абз. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Податкового кодексу України до будівель, які відносяться до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, які належать товариству на праві власності та використовуються для виробництва цукру з цукрових буряків і така діяльність класифікується в секції С Класифікатора 009:2010; за умови що обидва види будівель та споруд використовуються товариством за цільовим призначенням і не здаються в оренду, лізинг, позичку ?

11.06.2024 відповідачем надано індивідуальну податкову консультацію, оформлену листом №3170/ІПК/99-00-04-01-04 ІПК, в якій зазначено, що об`єкти нерухомості, які віднесені до класу 1251 «Промислові будівлі» Класифікатора та використовуються товариством за призначенням у господарській діяльності, зазначеної у секції С КВЕД ДК 009:2010 та не здаються в оренду, лізинг, позичку, підпадають під дію п.п. «є» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а об`єкти нерухомості, які використовуються у господарській діяльності товариства як виробника сільськогосподарської продукції, та віднесені до класу 1271 «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» Класифікатора і не здаються ним в оренду, лізинг, позичку, підпадають під дію п.п. «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 Кодексу. Об`єкти нерухомості, які використовуються товариством для здійснення видів діяльності, які віднесені до секцій G, Н КВЕД ДК 009:2010, оподатковуються податком на загальних підставах.

12.06.2024 року позивач звернувся до відповідача щодо надання уточнення до вказаної письмової консультації.

Листом від 08.07.2024 відповідачем надано уточнення до вищевказаної податкової консультації, в якому вказано, що основний вид діяльності позивача класифікується у секції А КВЕД і не відноситься до видів діяльності, що класифікуються у секціях В - F КВЕД, отже товариством не дотримується одна з умов, визначених пунктом «є». Віднесення будівель до коду 125 Класифікатора має бути підтверджено. Зокрема, визначення належності будівель до того чи іншого класу будівель проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з врахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення такого об`єкта нерухомості, згідно з Класифікатором. Позивачем не додано до звернення довідку щодо віднесення будівель, які ним використовуються для виробництва цукру, до коду 125 Класифікатора. Отже, оскільки основний вид діяльності товариства класифікується у секції А та не відноситься до секцій В - F КВЕД, воно не може скористатися нормою пункту «є» при визначенні податкових зобов`язань з податку. Згідно з пунктом «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України не є об`єктом оподаткування податком будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. Для права застосування пункту «ж» товариство одночасно має відповідати таким умовам: має бути сільськогосподарським товаровиробником; будівлі та споруди мають бути віднесені до класу «Нежитлові сільськогосподарські будівлі» (код 1271) Класифікатора та використовуватися за призначенням саме при здійсненні товариством діяльності як сільськогосподарського товаровиробника. Згідно з основним видом діяльності позивач є сільськогосподарським товаровиробником, але вид діяльності «Виробництво цукру» (код 10.81 КВЕД) класифікується у розділі 10 «Виробництво харчових продуктів» секції С «Переробна промисловість і не відноситься до виду діяльності сільськогосподарських товаровиробників. Отже, будівлі та споруди, які використовуються на території промислового підприємства при виробництві цукру, використовуються за призначенням при здійсненні товариством виду діяльності, що класифікується як «Переробна промисловість». Крім цього, позивачем не додано до звернення довідку щодо віднесення будівель та споруд, які використовуються ним для виробництва цукру, до коду 1271 Класифікатора. Враховуючи зазначене, позивач не має підстав для застосування пунктів «є» та «ж» при справлянні податку за об`єкти нерухомості, що використовуються ним для виробництва цукру.

Позивач же вважає, що має право на одночасне застосування пільг за пунктами «є» та «ж» п.п. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, а тому надана відповідачем індивідуальна податкова консультація не відповідає приписам ПК України, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доводи позивача про наявність підстав для одночасного застосування пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є помилковими та спростовуються матеріалами справи. Таким чином, індивідуальна податкова консультація, яка оформлена листом від 11.06.2024 № 3170/ІПК/99-00-04-01-04 ІПК з урахуванням уточнення від 08.07.2024 року, є правомірною.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до пп. 14.1.172 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкова консультація індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із пп. 14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України індивідуальна податкова консультація роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

За приписами ст. 52 ПК України за зверненням платників податків у паперовій або електронній формі контролюючий орган, визначений підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, надає їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Індивідуальна податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.

За вибором платника податків індивідуальна податкова консультація надається в усній, у паперовій або електронній формі. Індивідуальна податкова консультація, надана у паперовій або електронній формі, обов`язково повинна містити назву індивідуальна податкова консультація, реєстраційний номер в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій, опис питань, що порушуються платником податків, з урахуванням фактичних обставин, зазначених у зверненні платника податків, обґрунтування застосування норм законодавства та висновок з питань практичного використання таких норм законодавства.

Відповідно до ст. 53 ПК України у разі коли положення індивідуальної податкової консультації суперечать положенням узагальнюючої податкової консультації, застосовуються положення узагальнюючої податкової консультації.

Платник податків та/або податковий агент, які діяли відповідно до податкової консультації, не звільняються від обов`язку сплати податкового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому у паперовій або електронній формі індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Скасування судом наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації є підставою для надання нової податкової консультації з урахуванням висновків суду.

Протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішенням суду про скасування наказу про затвердження узагальнюючої податкової консультації або індивідуальної податкової консультації центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або контролюючий орган з урахуванням висновків суду зобов`язані опублікувати узагальнюючу податкову консультацію або надати платнику податків індивідуальну податкову консультацію.

Таким чином, податкова консультація (індивідуальна), як методична й практична допомога платнику податків при виконанні ним податкового обов`язку:

1) надається платнику податків для правильності практичного застосування конкретної норми закону або нормативно-правового акту з питань адміністрування, нарахування та сплати податків чи зборів безпосередньо у його податковому обліку при здійсненні ним господарської діяльності;

2) має індивідуальний характер і може використовуватися лише платником податків, якому така консультація надана;

3) не може встановлювати (змінювати чи припиняти) відповідну норму законодавства, а лише надає роз`яснення щодо практичного її застосування;

4) має мету викладення (роз`яснення) платнику податків офіційного розуміння контролюючим органом змісту конкретної правової норми з питань оподаткування для забезпечення правильного її застосування.

Обов`язковими складовими письмової податкової консультації є: опис питань, що порушуються платником податків; обґрунтування застосування норм законодавства з урахуванням фактичних обставин, вказаних у зверненні платника податків; висновок з питань практичного використання окремих норм податкового законодавства. Наявність чи відсутність цих складових у своїй сукупності надають підстави для висновку про належність письмового документа до податкової консультації.

Згідно із пп. 265.1.1 п. 265.1 ст. 265 ПК України податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно із пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до пп. 266.3.1, 266.3.3 п. 266.3 ст. 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є однією із складових податку на майно і належить до місцевих податків, визначених ст. 10 ПК України. Податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу. Платниками податку на нерухомість є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, у власності яких перебуває відповідне майно.

У пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України закріплено перелік об`єктів, які не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, до яких, зокрема, віднесено будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (абз. "є") та будівлі, споруди сільськогосподарських товаровиробників (юридичних та фізичних осіб), віднесені до класу «Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства» (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку (абз. "ж").

Як правильно вказав суд першої інстанції, кожна із вказаних пільг є індивідуалізованою та застосовується виключно до будівель, які відповідають конкретним критеріям за наявності певних умов, а саме: пільга за абз. "є" призначена для підприємств промисловості, основна діяльність яких належить до секцій BF КВЕД; пільга за абз. "ж" стосується сільськогосподарських товаровиробників і їхніх нежитлових сільськогосподарських будівель.

Якщо суб`єкт господарювання одночасно є сільськогосподарським товаровиробником та здійснює основну діяльність у секціях BF КВЕД, а також має різні будівлі, що відповідають кодам 125 і 1271 та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку, обидві пільги можуть застосовуватись одночасно до відповідних будівель за умови дотримання всіх критеріїв. При цьому, кожний вид будівель повинен бути застосований і до основної діяльності і до загальної діяльності сільськогосподарського товаровиробника.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань позивач має лише один основний вид діяльності вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, який належить до секції А КВЕД ("Сільське господарство"). Інші види економічної діяльності позивача не є основними видами діяльності, відповідно, позивач вже не відповідає умовам для застосування пільги за пунктом «є», що, як наслідок, виключає можливість одночасного застосування вищевказаних пільг.

Серед інших видів економічної діяльності позивача дійсно є 10.81, який належить до секцій BF КВЕД, але не є основним видом.

Відтак, доводи позивача про наявність підстав для одночасного застосування пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є помилковими та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, індивідуальна податкова консультація, яка оформлена листом від 11.06.2024 року № 3170/ІПК/99-00-04-01-04 ІПК з урахуванням уточнення від 08.07.2024, є правомірною, підстави для її скасування - відсутні.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Продовольча компанія "Поділля" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.