Справа № 340/3063/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/3063/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровоградського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі відповідач 2), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №71 від 06.12.2024 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 на підставі статтей 30, 32 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та незарахування періодів роботи згідно записів Трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1984 з 09.09.1987 по 13.09.1988 в Кооперативі «Омега» по виробництву та реалізації товарів народного вжитку - портним, в тому числі період роботи з 14.09.1988 по 01.09.1990 в кооперативі «Сувенир» - портним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати для обчислення стажу для призначення пенсії по інвалідності до загального стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів Трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1984 з 09.09.1987 по 13.09.1988 в Кооперативі «Омега» по виробництву та реалізації товарів народного вжитку - портним, в тому числі період роботи з 14.09.1988 по 01.09.1990 в кооперативі «Сувенир» - портним;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії по інвалідності на підставі статтей 30, 32 Закону України від 09.07.2003 №1058- ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 02.12.2024.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що є особою з інвалідністю та 02.12.2024 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV). Вказана заява була розглянута за принципом екстериторіальності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 06.12.2024 №71 позивачу відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу.

Вказує, що відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу періоди роботи: з 09.09.1987 по 13.09.1988, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки та підписом відповідальної особи; з 14.09.1988 по 01.09.1990, оскільки дата протоколу про звільнення дописана чорнилом іншого кольору.

Вважає відмову протиправною, оскільки усі періоди роботи підтверджені записами у трудовій книжці НОМЕР_2 від 23.07.1984.

На його звернення до Державного архіву Кіровоградської області та Кропивницької міської ради з приводу отримання відомостей на підтвердження обставин роботи в у спірні період в кооперативах «Омега» та «Сувенір» отримав відповіді листами від 26.02.2025 №01-19/Л-61/25, від 31.01.2025 №4-305 та від 31.01.2025 №4-306 про те, що документи кооперативу «Сувенір» та «Омега» на зберігання до архівного відділу Кропивницької міської ради та Державного архіву не надходили.

Вважає рішення відповідача 1 протиправним, оскільки ним до пенсійного органу були надані всі необхідні документи, які підтверджують право на призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV.

З цих з цих підстав просить позов задовольнити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначає, що заява позивача від 02.12.2024 була розглянута ним за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду заяви та доданих документів було прийнято рішення №71 від 06.12.2024 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону №1058-IV у зв`язку з відсутністю достатнього страхового стажу (15 років).

До страхового стажу позивача згідно наданих документів не враховано: період роботи з 09.09.1987 по 13.09.1988, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки та підписом відповідальної особи; період роботи з 14.09.1988 по 01.09.1990, оскільки дата протоколу про звільнення дописана чорнилом іншого кольору.

Вважає, що оскільки у позивача відсутній необхідний для призначення пенсії страховий стаж, право позивача на призначення пенсії відсутнє.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області також надало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначає, що позивач 02.12.2024 звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 32 Закону №1058-IV. Вказана заява була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області за принципом екстериторіальності. За результатами розгляду заяви та доданих документів було прийнято рішення від 06.12.2024 № 71 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю визначеного Законом страхового стажу.

Наголошує, що не є належним відповідачем у даній справі, оскільки не розглядало заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Водночас, вважає спірне рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії правомірним.

Вказує, що пенсійним органом не було зараховано до страхового стажу позивача періодів роботи згідно трудової книжки з 09.09.1987 по 13.09.1988, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки та підписом відповідальної особи; з 14.09.1988 по 01.09.1990, оскільки дата протоколу про звільнення дописана чорнилом іншого кольору.

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.

15.05.2025 відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано у Головного управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 з 03.09.2024 є особою з інвалідністю третьої групи безтерміново загального захворювання по зору, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААД №212681 від 17.10.2024 (а.с. 8).

02.12.2024 позивач звернувся до Головного управлінні Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону №1058-IV (а.с. 36).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, було розглянуто вказану заяву позивача з доданими до неї документами.

Рішенням №71 від 06.12.2024 відповідач відмовив у призначенні пенсії ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 15 років. Зокрема, до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 09.09.1987 по 13.09.1988, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки та підписом відповідальної особи; з 14.09.1988 по 01.09.1990, оскільки дата протоколу про звільнення дописана чорнилом іншого кольору. Підтверджено страховий стаж позивача 12 років 04 місяці 25 днів (а.с. 10).

16.12.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повідомило позивачу про вказане рішення (а.с. 9).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 від 23.07.1984, копія якої міститься в матеріалах справи, 14.09.1988 позивач прийнятий на роботу кравцем в Кооператив «Омега» по виробництву та реалізації товарів народного споживання (протокол загальних зборів №2 від 09.09.1987). 13.09.1988 звільнений за переведенням в Кооператив «Сувенір» (протокол загальних зборів №7 від 13.09.1988);

- 14.09.1988 згідно протоколу зборів від 14.09.1988 позивач за переведенням прийнятий на роботу кравцем до Кооперативу «Сувенір». Звільнений 01.09.1990 згідно протоколу №12 від 01.09.1990 (а.с. 14-15).

Листами від 31.01.2025 №Ч/305 та №Ч/306 Виконавчий комітет Кропивницької міської ради повідомив позивачу, що документи Кооперативу «Омега» та Кооперативу «Сувенір» на зберігання архівного відділу Кропивницької міської ради не надходили та їх місцезнаходження невідоме (а.с. 11, 12).

На звернення позивача до Державного архіву Кіровоградської області з приводу підтвердження трудового стажу, листом 04.02.2025 №Ч-191/173/01-27 йому було повідомлено, що документи кооперативів «Омега» та «Сувенір» до архіву на зберігання не надходили. Місцезнаходження документів архіву не відоме (а.с. 13).

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Частиною 1 статті 32 Закону №1058-IV зазначено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років. Особи, яким установлено інвалідність після досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, мають право на пенсію по інвалідності за наявності страхового стажу, зазначеного в абзаці першому частини першої статті 26 цього Закону.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Відповідно до пункту 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.91 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або у ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

У спірний період з 09.09.1987 по 01.09.1990 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Так, відповідно до пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яною чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору; (п. 2.3 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції №162 у розділах Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У графі 3 розділу Відомості про роботу у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком в графі 1 ставиться порядковий номер запису, у графі 2 зазначається дата прийому на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу (п. 2.13 Інструкції №162).

Згідно із пунктом 2.26 Інструкції №162 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер.

У разі звільнення робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції №162).

Як встановлено судом, до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 від 23.07.1984, а саме: з 09.09.1987 по 13.09.1988, оскільки запис про звільнення не засвідчений відбитком печатки та підписом відповідальної особи; з 14.09.1988 по 01.09.1990, оскільки дата протоколу про звільнення дописана чорнилом іншого кольору.

Разом із тим, суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Так, трудова книжка НОМЕР_2 містить записи про те, що позивач у період з 09.09.1987 по 13.09.1988 працював кравцем у Кооперативі «Омега» із зазначенням професії, номерів та дат протоколів загальних зборів про прийняття та звільнення.

Зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити назву підприємства, записи про роботу є чіткими і не містять жодних виправлень чи неточностей. При цьому, біля запису про звільнення наявний підпис уповноваженої особи роботодавця та печатка підприємства.

Відтак, суд вважає, що факт роботи позивача у Кооперативі «Омега» підтверджується записом в трудовій книжці в повному обсязі.

Також, згідно наступного запису вбачається, що позивача було прийнято на роботу кравцем до Кооперативу «Сувенір» за переведенням.

Суд враховує, що записи у трудовій книжці про звільнення з роботи в Кооперативі «Омега» та прийняття на роботу в Кооператив «Сувенір» є хронологічно послідовними, підстави звільнення позивача та прийняття на роботу співпадають.

Наявність у трудовій книжці усіх обов`язкових записів, свідчить про те, що ці записи були здійснені роботодавцем, однак з певним порушенням законодавства (підпис уповноваженої особи роботодавця та печатка підприємства містяться між записами про прийняття на роботу та звільнення), що на переконання суду не може бути підставою для не зарахування позивачу періоду його роботи до страхового стажу.

Самостійне внесення працівником відомостей щодо своєї трудової діяльності, а також внесення виправлень у разі неправильного або неточного запису законодавством не передбачено. Недоліки, наявні в трудовій книжці позивача, не залежали та не залежать від його волевиявлення, а отже, й не можуть впливати на його право на пенсійне забезпечення.

В трудовій книжці також міститься запис про звільнення позивача з Кооперативу «Сувенір». В даному записі значаться відомості "Звільнений у зв`язку з ліквідацією кооперативу".

Водночас у графі 4 дата протоколу про звільнення - « 1.09.1990», написана чорнилом іншого кольору.

Отже, в даному випадку відомості про прийняття на роботу позивача в Кооператив «Сувенір» наявні в трудовій книжці, не мають будь-яких недоліків, з огляду на що повноцінно підтверджують факт роботи позивача по професії «кравець».

Відтак, факт наявності стажу роботи у вказаній установі підтверджується трудовою книжкою на підставі закону, оскільки факт прийняття на роботу можливо достовірно встановити з даних трудової книжки.

У зв`язку з написанням дати протоколу про звільнення іншим чорнилом спірним залишається питання про день завершення періоду роботи за вказаною посадою на вказаному підприємстві.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

У графі 2 зазначено дату звільнення - « 1.09.1990», що відповідає даті протоколу про звільнення №12 у графі 4. Записи як у графі 2, так і у графі 4 є точними, будь-яких виправлень не містять та дають змогу визначити точну дату звільнення позивача з роботи 01.09.1990.

Наявність у трудовій книжці печатки роботодавця та інших обов`язкових записів, свідчить про те, що ці записи були здійснені роботодавцем, а написання дати протоколу про звільнення позивача іншим чорнилом не може бути підставою для неврахування вказаного періоду роботи до страхового стажу при призначенні пенсії.

Як наголошує Європейський Суд з прав людини, розглядаючи спори щодо протиправності рішень суб`єкта владних повноважень, "…не застосовуйте закон відповідно до його букви, якщо це призведе до порушення легітимних цілей закону".

Суд також враховує, що позивачем вжито усіх заходів щодо отримання архівних довідок на підтвердження стажу його роботи у Кооперативах «Омега» та «Сувенір», однак згідно листів від 31.01.2025 №Ч/305 та №Ч/306 виконавчого комітету Кропивницької міської ради та від 04.02.2025 №Ч-191/173/01-27 та Державного архіву Кіровоградської області позивачу повідомлено, що документи Кооперативу «Омега» Кооперативу «Сувенір» на зберігання до архівних установ не надходили.

Отже, можливість надати відповідачу будь-які інші документи про роботу у спірний період у позивача відсутня з незалежних від нього причин.

З цього приводу також слід зазначити, що право особи на пенсійне забезпечення не може ставитись в залежність від існування конкретного документу, оскільки збереження таких відомостей не може контролюватися пенсіонером, а значить на нього не може покладатись відповідальність за їх відсутність.

Вказані висновки неодноразово викладались Верховним Судом в своїх постановах, зокрема, від 21.02.2020 у справі №291/99/17, від 28.08.2018 у справі №175/4336/16-а.

Суд також зауважує, що у випадку, якщо поданих позивачем документів про призначення/перерахунок пенсії, або ж для підтвердження періодів трудової діяльності було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Натомість, відповідачем 1 не надано суду доказів здійснення будь-яких запитів на підтвердження спірного періоду роботи позивача та не надано доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки та як наслідок правомірність не зарахування спірного періоду роботи до страхового стажу позивача.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області протиправно не було зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 09.09.1987 по 13.09.1988 та з 14.09.1988 по 01.09.1990 згідно записів Трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.07.1984, тому рішення №71 від 06.12.2024 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, то суд зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (зі змінами внесеними постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України) (далі - Порядок №22-1)

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунку) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. При цьому, виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії за віком, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Відтак, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення/перерахунку пенсії вчиняє саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

З огляду на наведене, порушене право позивача підлягає відновленню шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2024 про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до статтей 30, 32 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 09.09.1987 по 13.09.1988 та з 14.09.1988 по 01.09.1990.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На розвиток зазначених положень Конституції України частиною другою статті 2 КАС України визначені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, яким є відповідач.

Таким чином, рішення відповідача 1 не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, встановленим в частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, порушує права та законні інтереси позивача.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач 1, приймаючи оспорюване рішення №71 від 06.12.2024, діяв не на підставі Конституції та законів України.

Відповідачем 1 не доведено правомірність своїх дій та рішення, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №71 від 06.12.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.12.2024 про призначення йому пенсії по інвалідності відповідно до статтей 30, 32 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до страхового стажу періоди роботи з 09.09.1987 по 13.09.1988 та з 14.09.1988 по 01.09.1990.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.

Повне найменування учасників:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (, Майдан Волі, 3, місто Тернопіль, Тернопільська область, 46001).

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, вулиця Соборна, 7а, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25009).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК