Справа № 380/7706/22
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Клименко О.М.

03 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/7706/22 пров. № А/857/15527/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б, Шавеля Р.М.

за участю секретаря судового засідання: Пославського Д.Б.

заявника: ОСОБА_1

представника апелянта: Кожухар І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі № 380/7706/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.05.2022р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (Відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії щодо зменшення відсоткового значення розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення та обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами для осіб, що втратили працездатність при здійсненні перерахунку пенсії з 01 грудня 2019 року на підставі довідки ДУ «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 04 червня 2021 року № 993;

- зобов`язати здійснити перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 грудня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% суми грошового забезпечення, зазначеного в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 04 червня 2021 року № 993, без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум;

05.07.2022р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2022р., позов задоволено повністю.

21.03.2025р. ОСОБА_1 подав заяву про зміну способу і порядку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 року у справі № 380/7706/22.

В обґрунтування поданої заяви заявник зазначив, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022р. у справі № 380/7706/22, яке набрало законної сили, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області нарахував доплату пенсії за період з 01 січня 2019 року - 30 листопада 2022 року у розмірі, що становить 313587,00грн. Проте, сума вказаної доплати залишається невиплаченою у зв`язку з відсутністю необхідних грошових коштів, а примусове виконання державним виконавцем рішення суду від 05.07.2022р. у справі № 380/7706/22 в цій частині результатів не дає. Оскільки заборгованість з виплати пенсії у сумі 313587,00 грн. залишається не виплаченою упродовж тривалого часу, а згадане рішення суду, яке набрало законної сили, - невиконаним, тому, наявні достатні підстави для застосування чинної редакції ст.378 КАС України та зміни способу і порядку виконання цього рішення у спосіб стягнення з відповідача суми доплати до пенсії у розмірі 313587,00 грн.

08.04.2025р. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі № 380/7706/22 задоволено.

Суд першої інстанції змінив спосіб та порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05.07.2022р. у справі № 380/7706/22 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 нарахованої суми доплати пенсії за період з грудня 2019 року - листопад 2022 року, що становить 313587,00 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням, апелянт Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Апелянт просить суд, Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08.04.2025р. скасувати та прийняти нове рішення, яким заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав

05.07.2022р. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07.11.202 р., позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю.

ч.4 ст.78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», видно, що суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення ст.6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу.

Тобто, правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями ст. 129-1 Конституції України.

В ст.370 КАС України видно, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

ч.1, ч.3 ст.378 КАС України передбачено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Під зміною способу і порядку виконання рішення розуміється прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Колегія суддів звертає увагу скаржника, що необхідною умовою для зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, є наявність виняткових обставин, які б ускладнювали його виконання або робили його виконання неможливим, адже в такий спосіб змінюються висновки вже прийнятого судового рішення.

Висновки аналогічного змісту викладені у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у справі №П/811/269/17.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

В ст.7 Закону України від 05 червня 2012 року № 4901-VI «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов`язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень», який набрав чинності 19 грудня 2024 року, внесені суттєві зміни до положень ст.378 КАС України, зокрема й у частині зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Так, відповідно до змісту ч.1, ч.3 ст.378 КАС України (у редакції Закону України від 21 листопада 2024 року № 4094-IX, що діє з 19 грудня 2024 року) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.

Отже, з 19 грудня 2024 року ст.378 КАС України доповнено самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання судового рішення, а саме: невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо, серед іншого, обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання таким рішенням законної сили; при тому зміна способу і порядку виконання судового рішення відбувається шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідної виплати.

Суд апеляційної інстанції наголошує та звертає увагу пенсійного органу, що рішення суду у справі № 380/7706/22, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 грудня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% суми грошового забезпечення, зазначеного в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 04 червня 2021 року № 993 про розмір грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум, набрало законної сили 07 листопада 2022 року.

На виконання вказаного судового рішення Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснив з 01 грудня 2019 року відповідний перерахунок пенсії, сума доплати пенсії за період з грудня 2019 року - листопад 2022 року що становить 313587,00 грн., та що підтверджується листом відповідача від 13 грудня 2022 року № 1300-5308-8/117658 та розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою позивача, а також не заперечується сторонами.

Однак, виплату вказаної суми Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь позивача не здійснив, що свідчить про неповне виконання рішення суду боржником, а саме у частині виплати суми нарахованої пенсії за період з грудня 2019 року - листопад 2022 року у розмірі 313587,00 грн. на користь стягувача.

Наведена обставина (неповне виконання рішення суду у справі № 380/7706/22 боржником) підтверджується також листами Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15 травня 2024 року № 1300-5601-8/82203 та від 04 листопада 2024 року № 1300-5505-8/182746, наданими у відповідь на запити на інформацію позивача від 10 травня 2024 року та від 30 жовтня 2024 року відповідно, за якими, зокрема Головному управлінню Пенсійного фонду України у Львівській області на 2023 рік на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду виділено кошти в сумі 18,3 млн грн, які використано в повному обсязі; у жовтні 2024 року органами Пенсійного фонду України проведено виплату на підставі виділених з Державного бюджету України коштів для виплати за судовими рішеннями, які надійшли до органу Пенсійного фонду України та набрали законної сили по 19 листопада 2020 року включно.

26 квітня 2023 року державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрив виконавче провадження № 71537299 з примусового виконання виконавчого листа № 380/7706/22, виданого 25 листопада 2022 року Львівським окружним адміністративним судом, про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії, починаючи з 01 грудня 2019 року, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% суми грошового забезпечення, зазначеного в довідці Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Львівській області» від 04 червня 2021 року № 993 про розмір грошового забезпечення, без обмеження пенсії максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 19 лютого 2025 року № 3931/В-4 Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повідомив позивача у відповідь на його звернення від 04 лютого 2025 року, зокрема про те, що державний виконавець зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомити про вжиті заходи, які необхідні для виконання рішення суду у справі № 380/7706/22, в повному обсязі; Надалі державний виконавець вживатиме заходи відповідно до чинного законодавства.

Отже, у розглядуваній ситуації наявний факт невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області як суб`єктом владних повноважень в повному обсязі судового рішення у справі № 380/7706/22, яке набрало законної сили, щодо виплати на користь позивача перерахованої пенсійної виплати протягом двох місяців з дня набрання законної сили цим судовим рішенням.

Таким чином, оскільки пенсійний орган (боржник), який у спірних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень, протягом двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду у цій справі не виконав таке рішення в частині виплати нарахованої суми доплати пенсії за період з грудня 2019 року - листопад 2022 року, що становить 313587,00 грн., спосіб і порядок виконання судового рішення у цій справі належить змінити на підставі абз.2 ч.3 ст.378 КАС України шляхом стягнення з відповідача (боржника) зазначеної суми доплати до пенсії на користь позивача (стягувача).

Доводи апелянта про те, що зміна способу і порядку виконання судового рішення, запропонована заявником, фактично змінить по суті рішення, оскільки буде змінено обраний спосіб захисту прав позивача, апеляційний суд відхиляє, оскільки не враховано тих змін, які відбулися у ст.378 КАС України згідно Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-IX, що діє з 19 грудня 2024 року, та про які зазначено вище.

Доводи апелянта про те, що на час розгляду справи суд в межах спірних правовідносин не вирішував питання про виплату позивачу конкретних грошових сум, колегія суддів оцінює критично, оскільки відповідна сума доплати пенсії самостійно нарахована пенсійним органом на виконання судового рішення у справі № 380/7706/22, спору щодо неї немає, тобто така є виплатою, яка належить згідно судового рішення. Зазначена пенсійна виплата може бути стягнута з пенсійного органу у порядку застосування судом інституту зміни способу і порядку виконання судового рішення на підставі імперативної норми абз.2 ч.3 ст.378 КАС України.

Крім того доводи апелянта про те, що позивач не надав доказів, які б свідчили про те, що зміна способу і порядку виконання рішення суду у спосіб стягнення нарахованої суми доплати до пенсії в розмірі 313587,00 грн. забезпечить реальне виконання рішення суду, апеляційний суд до уваги не бере, оскільки ст.378 КАС України не передбачає подання заявником таких доказів. Водночас, не виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат протягом двох місяців з дня набрання законної сили судового рішення є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого рішення у спосіб стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат, що прямо передбачено абз.2 ч.3 ст. 378 КАС України.

Стосовно покликань апелянта на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 281/1820/14-а, від 21 серпня 2018 року у справі № 803/3805/15, від 11 лютого 2020 року у справі № 826/8279/16 апеляційний суд відхиляє, оскільки такі, з огляду на зміни, внесені Законом України від 21 листопада 2024 року № 4094-IX до КАС України, в частині положень, що стосуються зміни способу і порядку виконання судового рішення, не є релевантними до спірних правовідносин.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що заяву позивача від 21 березня 2025 року про зміну способу і порядку виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 у справі № 380/7706/22 належить задовольнити повністю у такий належний спосіб: змінити спосіб і порядок виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2022 у справі № 380/7706/22 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 нарахованої суми доплати пенсії за період з грудня 2019 року - листопад 2022 року, що становить 313587,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви, оскільки суб`єкт владних повноважень в особі Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області діяв не межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також, п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2025 року у справі № 380/7706/22- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель
Повне судове рішення складено 10.06.2025р.