Справа № 440/11932/24
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 р. Справа № 440/11932/24

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Чеснокова А.О.) від 06.03.2025 року по справі № 440/11932/24

за позовом ОСОБА_1

до Державної інспекції архітектури та містобудування України

третя особа ОСОБА_2

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду із позовною заявою, в якій просила:

визнати протиправною бездіяльність Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо не здійснення функцій та заходів державного реагування (контролю) в межах компетенції, передбаченої Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, а саме щодо не проведення позапланової перевірки щодо здійсненого самочинного будівництва об`єкту ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та не прийняття письмового рішення щодо заборони експлуатації самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 ;

зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України у межах її повноважень здійснити заходи державного архітектурно-будівельного реагування (контролю) за заявою ОСОБА_1 , а саме: провести позапланову перевірку щодо здійсненого самочинного будівництва ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та прийняти письмове рішення про заборону експлуатації самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , без повторного розгляду заяв позивача.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що враховуючи функції та повноваження Державної інспекції архітектури та містобудування України, то останньою не було здійснено функції та заходи державного реагування (контролю) в межах компетенції, передбаченої Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, а саме, не було проведено позапланову перевірку щодо здійсненого самочинного будівництва об`єкту ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 (зважаючи на те, що таке самочинне будівництво створило загрозу, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я ОСОБА_1 та інших осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ), а також не прийнято рішення щодо заборони експлуатації самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 .

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 440/11932/24 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодилася з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 304 КАС України до відзиву на апеляційну скаргу додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що окрім позивача, іншими учасниками справи є Державна інспекція архітектури та містобудування України (відповідач) та ОСОБА_2 (третя особа).

В свою чергу, до відзиву на апеляційну скаргу відповідачем у справі надано докази його надсилання в підсистемі «Електронний суд» лише позивачу у справі. Доказів направлення цього відзиву третій особі матеріали справи не містяться, а тому відзив відповідача судом до уваги не приймається.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що у червні 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою (зверненням) до Державної інспекції архітектури та містобудування України (далі за текстом - ДІАМ), щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , у якому просила:

здійснити позапланову перевірку щодо самочинно побудованого ОСОБА_2 (ідент.номер - НОМЕР_1 ) об`єкту (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на предмет дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

провести технічне обстеження самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.);

визначити чи самочинно побудований об`єкт (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2- 1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.) ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому або якась частина самочинно побудованого об`єкту призводе або може призвести до руйнування 1/3 частини будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ?;

чи порушив ОСОБА_2 здійсненим ним самочинним будівництвом об`єкту (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 , законні права та інтереси власників 1/3 частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .?;

притягнути ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за здійснення самочинного будівництва об`єкту (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 ;

вмотивованим письмовим рішенням заборонити ОСОБА_2 експлуатацію закінченого об`єкту самочинного будівництва (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 , який не прийнятий в експлуатацію;

видати ОСОБА_2 припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису;

здійснити необхідні дії в межах своєї компетенції з метою притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за порушення будівельних норм та правил;

здійснити необхідні дії в межах своєї компетенції з метою відновлення порушених прав ОСОБА_1 , до чого призвели незаконні дії ОСОБА_2 при проведенні самочинного будівництва;

здійснити необхідні дії в межах своєї компетенції з метою покарання ОСОБА_2 за самочинне будівництво об`єкту (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2- 1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.) по АДРЕСА_1 .

Листом від 05.06.2024 р. заявника повідомлено, що ДІАМ в межах компетенції розглянуто заяву від 03.06.2024 № б/н, зареєстровану ДІАМ 03.06.2024 за № П/1616/08-24 та заяву від 03.06.2024 № б/н, зареєстровану ДІАМ 03.06.2024 за № П/1617/08-24, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та вказано, що питання, порушені у даній заяві, вже були предметом розгляду ДІАМ та на які надано відповідь листом від 22.09.2023 № 8959/34/13-23.

Не погоджуючись із означеним, до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури надійшло звернення ОСОБА_1 , надіслане листом Управління з питань роботи із зверненнями громадян Секретаріату Кабінету Міністрів України від 17.06.2024 № П-10740/16-24/1 (зареєстровано в Мінінфраструктури 17.06.2024 за № П-7886/0/2024), щодо вжиття заходів, пов`язаних зі здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно листа Мінінфраструктури від 01.07.2024 р., який адресований Державній інспекції архітектури та містобудування України, Мінінфраструктури просило розглянути звернення ОСОБА_1 та надати письмове обґрунтування щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища, забезпечення безпеки держави та необхідності проведення відповідного позапланового заходу або відсутності підстав для нього до 15 липня 2024 р. до Міністерства.

Листом ДІАМ від 05.07.2024 р. ОСОБА_1 повідомлено, що її звернення передано на розгляд Комісії для подальшого вирішення питання обґрунтованості/необґрунтованості позапланової перевірки та необхідності її проведення.

Під час розгляду вищезазначеного звернення Комісія встановила, що обставини, викладені у зверненні ОСОБА_1 щодо нового будівництва житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 не можуть бути підставою для проведення позапланової перевірки. Обґрунтуванням такого висновку зазначено те, що право на забудову виникає лише у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Також у висновку вказано, що до вирішення земельних питань щодо поділу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлення розумних строків на усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності неможливе.

Не погодившись з бездіяльністю Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо не здійснення функцій та заходів державного реагування (контролю) в межах компетенції, передбаченої Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, а саме щодо не проведення позапланової перевірки щодо здійсненого самочинного будівництва об`єкту ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 та не прийняття письмового рішення щодо заборони експлуатації самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 , позивач звернулася до суду першої інстанції із вказаними вище позовними вимогами.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про правомірність дій відповідача щодо непроведення позапланової перевірки, що оформлені висновком Комісії щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності Державної інспекції архітектури та містобудування України від 23.07.2024 року за зверненням позивача.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам з урахуванням доводів сторін та висновків суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначаються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Статтею 41 вказаного Закону передбачено, що державним архітектурно-будівельним контролем є сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». Державний архітектурно-будівельний контроль замовників будівництва, які є фізичними особами, здійснюється відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей правового статусу таких осіб. Порядок здійснення архітектурно-будівельного контролю визначається Кабінетом Міністрів України.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

1) подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

2) необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

3) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

4) перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

5) вимога головного інспектора будівельного нагляду центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

6) звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

7) вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Проведення позапланових перевірок з інших підстав, крім передбачених цією статтею, забороняється, крім позапланових перевірок, передбачених абзацом десятим цієї частини.

Процедура здійснення заходів, спрямованих на дотримання суб`єктами містобудування (замовниками, проектувальниками, підрядниками, сертифікованими відповідальними виконавцями робіт, підприємствами, що надають технічні умови щодо інженерного забезпечення об`єкта будівництва, та експертними організаціями) вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт, врегульована Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 553 від 23.05.2011 (далі Порядок № 553).

Пунктом 5 вказаного Порядку передбачено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.

Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником такого органу (пункт 6 Порядку № 553).

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (пункт 7 Порядку № 553).

Підставами для проведення позапланової перевірки є:

подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

перевірка виконання суб`єктом містобудування вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

вимога головного інспектора будівельного нагляду ДІАМ про проведення перевірки за наявності підстав, передбачених законом;

звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

вимога правоохоронних органів щодо проведення перевірки, складена на підставі ухвали слідчого судді.

На виконання пункту 71 Порядку № 553, з метою розгляду отриманих звернень фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, при органі державного архітектурно-будівельного контролю утворюється комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності (далі - комісія), яка здійснює колегіальний розгляд звернень фізичних чи юридичних осіб протягом десяти робочих днів з дати їх надходження.

Керівник органу державного архітектурно-будівельного контролю затверджує склад комісії та визначає її чисельність. До складу комісії входять посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю не пізніше ніж за чотири дні до дня розгляду заяви повідомляє заявнику та замовнику про час і місце засідання Комісії шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті зазначеного органу та додатково телефонограмою (якщо номер телефону зазначено у зверненні) або з використанням електронної пошти (якщо адресу електронної пошти зазначено у зверненні, доданих до нього документах).

Розгляд звернень здійснюється за участю заявника та замовника або їх представників. Заявник, замовник та/або їх представники мають право надавати пояснення та подавати додаткові матеріали з питань, зазначених у зверненні, з обов`язковим відображенням відповідної інформації у протоколі.

У разі неявки замовника або його представника після належного їх повідомлення у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту, заява розглядається без його участі. У разі неявки заявника розгляд заяви переноситься на іншу дату, про що замовник і заявник повідомляються у спосіб, визначений абзацом шостим цього пункту. У разі повторної неявки заява залишається без розгляду.

За результатами розгляду звернення комісія шляхом голосування приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком.

Рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосувало не менше половини персонального складу комісії. У разі рівного розподілу голосів голос голови комісії є вирішальним.

Висновок комісії повинен обов`язково містити: дату та місце проведення засідання комісії; склад комісії, що здійснювала розгляд звернення, та результати голосування («за», «проти» чи «утримався»); реквізити та суть звернення; рекомендацію органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обґрунтованості або необґрунтованості позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі звернення.

З урахуванням рекомендацій, наведених у висновку комісії, видається наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки.

Отже, зміст вказаних норм, дає підстави дійти висновку, що однією з підстав для проведення позапланової перевірки є звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Для розгляду таких звернень, органом державного архітектурно-будівельного контролю утворюється колегіальний орган комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності.

Після розгляду звернення за участю заявника та замовника або їх представників, комісія приймає рішення, яке має містити рекомендацію органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обґрунтованості або необґрунтованості позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі звернення. Такі рекомендації мають враховуватись органом державного архітектурно-будівельного контролю при вирішенні питання щодо прийняття наказу про проведення позапланової перевірки.

З урахуванням рекомендацій, наведених у висновку комісії, видається наказ за підписом керівника або уповноваженого заступника керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю про проведення позапланової перевірки.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва (пункт 9 Порядку № 553).

В той же час, за правилами пункту 11 Порядку № 553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право:

- безперешкодного доступу на місце будівництва об`єкта та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;

- складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом;

- у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених абзацом шістнадцятим частини першої статті 41 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності;

- підготовчі та будівельні роботи, які не відповідають вимогам законодавства, будівельним нормам, стандартам і правилам, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без набуття права на їх виконання, підлягають зупиненню до усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомок, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

- проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

- залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;

- отримувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно- будівельного контролю.

Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимагати у випадках, передбачених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;

- забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;

- здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо- та відеотехніки.

Пунктом 12 Порядку № 553 визначено, що посадові особи органу державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно- будівельного контролю зобов`язані, зокрема: розміщувати на офіційному веб-сайті органу державного архітектурно-будівельного контролю інформацію про проведення позапланової перевірки в день її початку.

У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки, відмови суб`єкта містобудування в наданні документів, необхідних для здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю, відсутності суб`єкта містобудування, якому у визначений цим Порядком строк було надіслано повідомлення про проведення перевірки, або його уповноваженої особи (за довіреністю) на об`єкті під час перевірки складається відповідний акт.

Крім того, пунктами 16-20 Порядку № 553 визначено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Акт перевірки підписується посадовою особою органу державного архітектурно- будівельного контролю, яка провела перевірку, та керівником суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, або його уповноваженою особою, в останній день перевірки.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в органі державного архітектурно-будівельного контролю, а інший надається суб`єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Припис підписується посадовою особою органу державного архітектурно- будівельного контролю, яка провела перевірку.

Протокол протягом трьох днів після його складення та всі матеріали перевірки подаються керівникові відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю або його заступникові для винесення постанови про накладення штрафу, передбаченої законодавством України.

Постанова про накладення штрафу складається у трьох примірниках. Перший примірник постанови у триденний строк після її прийняття вручається під розписку суб`єкту містобудування (керівнику або уповноваженому представнику суб`єкта містобудування) або надсилається рекомендованим листом з повідомленням, чи через електронний кабінет, про що робиться запис у справі. Два примірники залишаються в органі державного архітектурно-будівельного контролю, який наклав штраф.

Таким чином, наведеними вище положеннями законодавства визначено права посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час проведення позапланового заходу, строк проведення та обов`язки посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Аналіз наведених вище норм свідчить про те, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у формі планових і позапланових перевірок, за його результатами посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю складається акт перевірки, а у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил та (або) зупинення підготовчих та будівельних робіт. Перевірка проводиться у присутності суб`єкта містобудівної діяльності або його представника. При цьому, підставами для проведення позапланової перевірки є, серед іншого, звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до Договору міни від 15.07.1994 року є одним із власників 1/3 частини житлового будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться в АДРЕСА_1 (іншими власниками вищевказаної частки є ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , (у подальшому у ОСОБА_6 прізвище змінилося на ОСОБА_8 , а у ОСОБА_7 прізвище змінилося на ОСОБА_9 ) (копії підтверджуючих документів додаються).

У зв`язку з тим, що за адресою: АДРЕСА_1 , на думку ОСОБА_1 , було здійснено самочинне будівництво ОСОБА_2 , що створило загрозу, яка має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я для ОСОБА_1 та інших співвласників 1/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , вона звернулася до Державної інспекції архітектури та містобудування України та до Управління ДІАМ в Полтавській області із заявами від 03.06.2024 року та додатками до них щодо самочинного будівництва об`єкту ОСОБА_2 (ідент.номер НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

У заяві ОСОБА_1 вказувала про те, що ОСОБА_2 здійснив самочинне будівництво об`єкту за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: самочинну прибудову до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1- 4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарду літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м. без будь-яких дозвільних документів на проведення такого будівництва, на земельній ділянці, яка перебуває в комунальній власності та за відсутності на земельну ділянку права користування у ОСОБА_2 . Крім цього вказала, що здійснене самочинне будівництво порушує права інших осіб ( ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ), які є власниками частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 та таке самочинне будівництво створює загрозу для життя та здоров`я ОСОБА_1 та інших осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Також вказувала, що ОСОБА_2 при самочинному будівництві об`єкта по АДРЕСА_1 , порушив будівельні норми та правила, змінив конструктивні елементи житлового будинку, що вплинуло негативно на міцність та безпечність частини будинку, що належить ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 підтверджується висновками експертів за результатами проведення судових будівельно-технічних експертиз (копії яких додавалися до заяви). Також висновками експертів встановлено, що ОСОБА_2 здійснив надбудову другого поверху над частиною будинку, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і що ця надбудова може призвести до руйнування їхнього житла. Було також вказано, що «у зв`язку з тим, що самочинне будівництво об`єкту ОСОБА_2 частково знаходиться на перекритті частини будинку, що належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , то експлуатація самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 може призвести до руйнування 1/3 частини будинку, що належить ОСОБА_1 та іншим співвласникам (зокрема, але не виключно до обвалу стін, руйнування даху тощо)».

У цій заяві ОСОБА_1 виклала 11 прохань до Державної інспекції архітектури та містобудування України. До заяви було додано докази, що підтверджують наявність загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, а саме ОСОБА_1 та інших осіб (співвласників 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ).

Державна інспекція архітектури та містобудування України листом від 05.06.2024 № 3343/34/13-24 повідомила заявницю про те, що нею в межах компетенції розглянуто заяву від 03.06.2024 № б/н, зареєстровану в ДІАМ 03.06.2024 за № П/1616/08-24 та заяву від 03.06.2024 № б/н, зареєстровану в ДІАМ 03.06.2024 за № П/1617/08-24, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_1 та повідомлено, що питання, порушені у даній заяві, вже були предметом розгляду ДІАМ та на які надано відповідь листом від 22.09.2023 № 8959/34/13-23 (копія додається)» (копія додається).

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 звернулася до Кабінету Міністрів України зі скаргою на бездіяльність Державної інспекції архітектури та містобудування України, яку було перенаправлено для розгляду до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України.

В свою чергу, Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України у своєму листі від 01.07.2024 № 4484/30/3ВГ-24 просило Державну інспекцію архітектури та містобудування України розглянути звернення ОСОБА_1 та надати письмове обґрунтування щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природнього середовища, забезпечення безпеки держави та необхідності проведення відповідного позапланового заходу або відсутності підстав для нього до 15 липня 2024 р. до Міністерства. Також з означеного питання просили повідомити заявницю (копія листа додається до позовної заяви).

Державна інспекція архітектури та містобудування України листом від 05.07.2024 № 3989/02/13-24 повідомила ОСОБА_1 , що її звернення передано на розгляд Комісії для подальшого вирішення питання обґрунтованості/необґрунтованості позапланової перевірки та необхідності її проведення.

23.07.2024 року заявниця, з метою розгляду звернення, з`явилася на засідання комісії щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності Державної інспекції архітектури та містобудування України. На засіданні вона повідомила, що ОСОБА_2 при самочинному будівництві об`єкту (самочинна прибудова до будинку літ. «А-1» у складі: 1-1 пл. 10,2 кв.м, 1-2 пл. 25,1 кв.м., 1-3 пл. 11,9 кв.м., 1-4 пл. 22,6 кв.м., 1-5 пл. 1,9 кв.м., 1-6 пл. 10,3 кв.м., мансарда літ. «А2-1» у складі: 1-7 пл. 10,3 кв.м., 1-8 пл. 19,2 кв.м., 1-9 пл. 7,9 кв.м., 1-10 пл. 9,1 кв.м.) по АДРЕСА_1 , істотно порушив будівельні норми і правила, оскільки недодержався архітектурних та інших вимог і правил, змінив конструктивні елементи житлового будинку, що вплинуло негативно на міцність та безпечність частини будинку, що належить ОСОБА_1 , та ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 і загрожує їхньому життю та здоров`ю. Також заявниця послалася на висновок експерта № 154 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 554/9806/18, складеного 20.06.2019 старшим судовим експертом В.М. Шимкою та висновок експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса № 412 складеного 30.12.2021 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 554/9806/18 старшим судовим експертом Громовою Л.М., та наполягала на тому, що ці висновки свідчать про наявність загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, створює загрозу для життя та здоров`я людини співвласників 1/3 частини житлового будинку (квартири АДРЕСА_3 ) по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 .

Разом з тим, у Висновку Комісії щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності Державної інспекції архітектури та містобудування України від 23.07.2024 року вказано, що «право на забудову виникає лише у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Таким чином, до вирішення земельних питань щодо поділу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлення розумних строків на усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності неможливе».

Тобто, фактично відповідач відмовив заявнику у проведенні позапланової перевірки, у зв`язку з відсутністю підстав.

Пунктом 7-1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 р. № 553 визначено, що комісія щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності утворена при органі державного архітектурно-будівельного контролю за результатами розгляду звернення фізичних чи юридичних осіб приймає рішення, що оформлюється відповідним висновком, який обов`язково містити, зокрема рекомендацію органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо обґрунтованості або необґрунтованості позапланової перевірки, а також необхідності її проведення на підставі звернення.

Надаючи оцінку обґрунтованості такого висновку, з урахуванням обставин цієї справи, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», припинено.

Разом з цим, пунктом 2 цієї постанови визначено, що за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон) державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

При цьому, ст. 1 цього Закону встановлено, що ризик це ймовірність виникнення негативних наслідків від провадження господарської діяльності та можливий розмір втрат від них, що вимірюється у кількісних та якісних показниках

Як вказувалося вище, Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України у своєму листі від 01.07.2024 № 4484/30/3ВГ-24 просило Державну інспекцію архітектури та містобудування України «розглянути звернення ОСОБА_1 та надати письмове обґрунтування щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природнього середовища, забезпечення безпеки держави та необхідності проведення відповідного позапланового заходу або відсутності підстав для нього до 15 липня 2024 р. до Міністерства. Також з означеного питання просили повідомити заявницю».

Разом з тим, дослідивши зміст висновку Комісії від 23.07.2024 р. судом апеляційної інстанції встановлено, що в ньому не міститься жодних обґрунтувань щодо питання та надання оцінки саме наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я ОСОБА_1 , з урахуванням доводів та доказів, які заявниця вказувала у своєму зверненні та надавала під час участі в засіданні комісії.

Єдиною підставою для прийняття рішення (складення висновку) про відсутність підстав для проведення позапланового заходу державного контролю вказується лише про те, що: «право на забудову виникає лише у особи, яка набула права на земельну ділянку на законних підставах, після здійснення нею дій, передбачених статтями 26-32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності. Таким чином, до вирішення земельних питань щодо поділу земельної ділянки між співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , встановлення розумних строків на усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності неможливе».

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що звернення ОСОБА_1 розглянуто відповідачем неналежним чином, без надання оцінки доводам заявниці та наданим нею доказів, зокрема, висновку експерта № 154 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 554/9806/18, складеного 20.06.2019 старшим судовим експертом В.М. Шимкою та висновку експерта Харківського науководослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса № 412 складеного 30.12.2021 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 554/9806/18 старшим судовим експертом Громовою Л.М., які, на її думку, свідчать про наявність порушень прав та законних інтересів та можуть створити загрозу її життю та здоров`ю.

У зв`язку з цим, висновок суду першої інстанції про те, що позивач, не погоджуючись з результатами розгляду її звернення, жодним чином не спростовувала доводи та обґрунтування, що були зазначені у висновку Комісії та позивачем не надано доказів, які б свідчили, що будівництво ОСОБА_2 у період з 2008-2019 роки створило загрозу, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я ОСОБА_1 та інших осіб: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є помилковим, оскільки відповідачем при розгляді звернення жодної оцінки цим обставинам (та наданим доказам) не надано.

Що стосується висновків суду першої інстанції про те, що в постанові Полтавського апеляційного суду від 26.08.2024 року, якою було залишено без змін рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 28.03.2024 року у справі № 554/9806/18 зазначено, що в обох судово-будівельних експертизах відсутній висновок про те, що ключовим фактором, який призвів до істотного погіршення технічного стану частини будинку, яка належить позивачці, стало саме здійснення самочинного будівництва, а також про те, що експертами чітко встановлено лише те, що відсутність (невлаштування) захисних вартухів в місцях примикання покрівлі квартир АДРЕСА_3 (належить позивачці) до стін квартири АДРЕСА_4 (належить ОСОБА_2 ) негативно впливає на стан квартири АДРЕСА_3 , а відтак, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між станом квартири позивача та реконструкцією, яку здійснив ОСОБА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Згідно відомостей з ЄДРСР судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Верховного Суду від 19.03.2025 р. у справі № 554/9806/18 постанову Полтавського апеляційного суду від 26.08.2024 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що ОСОБА_3 (яка за матеріалами справи № 440/11932/24 є одним із співвласників квартири АДРЕСА_5 ) посилалася на те, що місцевий суд не дав належної оцінки висновкам експертів, якими достовірно підтверджено як факт самочинного будівництва, так і факт порушення прав позивачки внаслідок такого будівництва. Також суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд належним чином не спростував вищевказаних доводів позивачки, а його висновок про те, що в обох експертизах відсутній висновок про те, що ключовим фактором, який призвів до істотного погіршення технічного стану частини будинку, яка належить позивачці, стало саме здійснення самочинного будівництва, не узгоджується з обставинами, викладеними у висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 червня 2019 року № 154, з якої вбачається, що серед причин виникнення ветхого технічного стану конструктивних елементів частини житлового будинку, в якому розташована квартира АДРЕСА_3 (належна позиваці), зокрема є недотримання вимог пункту 7.4.4 ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» та пункту 4.2 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» при реконструкції відповідачем ( ОСОБА_2 ) квартири АДРЕСА_4 .

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 р. у справі № 725/5630/15-ц (провадження № 14-341цс18) зазначила, що при вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо. Під істотним порушенням будівельних норм і правил необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров`ю людини, тощо.

Як вказувалося вище, у висновку Комісії від 23.07.2024 р. жодної оцінки наведеним вище обставинам та наданим заявницею доказам не надавалося. Крім того, відповідачем не враховано і лист Мінінфраструктури від 01.07.2024 р., який адресований Державній інспекції архітектури та містобудування України, в якому Мінінфраструктури просило розглянути звернення ОСОБА_1 та надати письмове обґрунтування щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища, забезпечення безпеки держави та необхідності проведення відповідного позапланового заходу або відсутності підстав для нього до 15 липня 2024 р. до Міністерства.

Оскільки вказаний вище висновок письмового обґрунтування щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища, забезпечення безпеки держави не містить, висновки суду першої інстанції про правомірність дій відповідача щодо непроведення позапланової перевірки, що оформлені висновком Комісії щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності Державної інспекції архітектури та містобудування України від 23.07.2024 року за зверненням позивача є помилковими.

Обираючи належний спосіб захисту прав позивача у цій справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Відповідно до ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно зі ч. 3 ст. 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

Так, у постанові від 28.05.2020 року у справі № 819/654/17 Верховний Суд зазначив, що у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення.

За загальним правилом, застосування такого способу захисту прав та інтересів позивача як зобов`язання уповноваженого органу прийняти конкретне рішення є правильним, коли уповноважений орган розглянув клопотання заявника та прийняв рішення, яким протиправно відмовив в його задоволенні.

За своєю правовою природою, відповідно до норм чинного законодавства, повноваження відповідача щодо прийняття рішення про проведення позапланового заходу архітектурно-будівельного будівельного контролю (чи відмови в прийнятті такого рішення), з урахуванням приписів п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.

Разом з тим, оскільки за наслідками розгляду цієї справи судом апеляційної інстанції встановлено, що звернення ОСОБА_1 розглянуто відповідачем неналежним чином, без надання оцінки доводам заявниці та наданим нею доказів, зокрема, висновку експерта № 154 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 554/9806/18, складеного 20.06.2019 старшим судовим експертом В.М. Шимкою та висновку експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл.проф. М.С. Бокаріуса № 412 складеного 30.12.2021 за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі № 554/9806/18 старшим судовим експертом Громовою Л.М., які, на її думку, свідчать про наявність порушень прав та законних інтересів та можуть створити загрозу її життю та здоров`ю, а також без врахування листа Мінінфраструктури від 01.07.2024 р., колегія суддів дійшла до висновку, що належними способом захисту прав позивача у цій справі є визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у проведенні позапланової перевірки та зобов`язання Державної інспекції архітектури та містобудування України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2024 р., з урахуванням висновків суду та прийняти відповідне рішення.

При цьому, колегія суддів зазначає, що захист прав позивача у такий спосіб виключає можливість суб`єкта владних повноважень приймати рішення про відмову в проведенні позапланового захисту з тих же самих підстав, які викладені у висновку від 23.07.2024 р., оскільки, з урахуванням висновків суду апеляційної інстанції у цій справі, при повторному розгляді заяви відповідач зобов`язаний надати письмове обґрунтування щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природнього середовища, забезпечення безпеки держави та необхідності проведення відповідного позапланового заходу або відсутності підстав для нього, з урахуванням доводів заявниці та наданими нею доказів на підтвердження факту порушення її прав.

Що стосується вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття письмового рішення про заборону експлуатації самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 по пров. Колективний, 4 в м. Полтава та зобов`язання прийняти письмове рішення про заборону експлуатації самочинно побудованого об`єкту ОСОБА_2 по пров. Колективний, 4 в м. Полтава, колегія суддів зазначає, що таке рішення може бути прийняте відповідачем лише за наслідками проведення відповідної перевірки та встановлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, а тому підстави для задоволення цих вимог відсутні.

Судом першої інстанції не було враховано наведених вище обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи сторін отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін (учасників справи) на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 139 КАС України, з урахуванням сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1211,20 грн., подання апеляційної скарги на ухвалу суду у розмірі 3028,00 грн. та подання апеляційної скарги на рішення суду у розмірі 1453,44 грн.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 року по справі № 440/11932/24 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Державної інспекції архітектури та містобудування України щодо відмови у проведенні позапланової перевірки, які оформлені висновком Комісії щодо розгляду звернень у сфері містобудівної діяльності Державної інспекції архітектури та містобудування України від 23.07.2024 року.

Зобов`язати Державну інспекцію архітектури та містобудування України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.06.2024 р. щодо вжиття заходів, пов`язаних зі здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю на об`єкті будівництва за адресою: АДРЕСА_2 та прийняти відповідне рішення (скласти висновок), з урахуванням висновків суду.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної інспекції архітектури та містобудування України () на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 5692,64 грн. (п`ять тисяч шістсот дев`яносто дві гривні) 64 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)І.С. Чалий
Судді(підпис) (підпис) В.В. Катунов І.М. Ральченко