Справа № 560/5795/25
Суддя: Салюк П.І.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/5795/25
РІШЕННЯ

іменем України

10 червня 2025 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Салюка П.І. розглянувши адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк-Швейне Обладнання" до Хмельницької митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спарк-Швейне Обладнання" звернулося в суд з позовом до Хмельницької митниці, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів UA400000/2025/000017/2 від 23.01.2025;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000037 від 23.01.2025 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що висновок відповідача про те, що у поданих до митного оформлення документах заявлено неповні відомості про митну вартість товару, а також документально не підтверджено числові значення складових митної вартості, які є обов`язковими при її обчисленні є необґрунтованим, а рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000017/2 від 23.01.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000037 від 23.01.2025 протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 14 квітня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що під час митного оформлення митної декларації від 23.01.2025 №25UA71U8, посадовою особою Митниці було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості № UA400000/2025/000017/2 від 23.01.2025 року, оскільки надані декларантом документи не спростовували виявлені митним органом розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Саме тому Митницею було оформлено картку відмови в митному оформленні товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000037 від 23.01.2025 року, в якій були роз`яснені вимоги, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення. Це, зокрема, необхідність задекларувати визначену в оскаржуваному Рішенні про коригування митної вартості вартість оцінюваного товару. Підставою для винесення оскаржуваного рішення про коригування митної вартості, була відсутність окремих документів та наявність розбіжностей в поданих до митного оформлення документах, які не було спростовано декларантом, а також відсутність інформації про включення окремих складових до митної вартості товару, про що відповідно зазначено в графі 33 оскаржуваного в цій справі рішення про коригування митної вартості товарів. З огляду на викладене, Митниця правомірно, відповідно до норм чинного митного законодавства прийняла оскаржуване рішення про коригування митної вартості від 23.01.2025 № UA400000/2025/000017/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000037.

У відзиві на позов відповідач також просить для повного та всебічного встановлення обставин справи розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Розглянувши зазначене клопотання, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 260 КАС України, якщо відповідач в установлений судом строк подасть заяву із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, суд залежно від обґрунтованості заперечень відповідача протягом двох днів із дня її надходження до суду постановляє ухвалу про: 1) залишення заяви відповідача без задоволення; 2) розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням.

Згідно з ч. 5-6 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін, якщо, зокрема, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Згідно з п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КАС України визначено перелік справ незначної складності. Згідно з п. 10 вказаної норми справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження. Не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження категорії справ, визначені ч. 4 ст. 12 КАС України.

Враховуючи характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Крім того, відповідачем в поданому клопотанні не наведено жодних конкретних мотивів, обґрунтувань та підстав, в чому полягає складність справи та є необхідність проведення судового засідання з повідомленням сторін. Зміст клопотання не дає підстав стверджувати, що повне та всебічне з`ясування усіх обставин у справі потребує проведення судового засідання чи заслуховування пояснень сторін.

Отже, вказану справу належить розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку із чим подане клопотання необхідно залишити без задоволення.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів. На підтвердження правомірності коригування митної вартості імпортованих позивачем товарів відповідач у своєму рішенні не наводить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товарів, ціни яких взяті за основу для коригування митної вартості за резервним методом, що свідчить про порушення останнім частини другої статті 55 Митного кодексу України щодо обґрунтованості прийнятого рішення. Поміж того, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митний орган обмежився лише тим, що прирівняв ціни одного товару до інших, відповідач жодним чином не обґрунтував своє рішення (з огляду на дати поставки, кількість, асортимент та умови поставок). За наведеного спірне рішення відповідача не відповідає ні вимогам законності, ні вимогам обґрунтованості, , які наведені у частині 2 статті 2 КАС України. Наявність у митного органу інформації щодо іншого рівня товарів, заявлених до митного оформлення, є лише підставою для поглибленого вивчення документів, поданих декларантом до митного оформлення. Але не є самостійною правовою підставою для витребування у декларанта додаткових документів.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач вказав, що позивачем у відповіді на відзив не спростовано жодних доводів та аргументів Хмельницької митниці, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо фактичних обставин прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості оцінюваних товарів, а тому просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спарк-Швейне Обладнання" здійснює діяльність з оптової торгівлі швейним обладнанням.

24 вересня 2024 року між позивачем (покупець) та компанією "Jack Technology Co., LTD." (продавець) укладено контракт-імпорт № SV10-2024.

В порядку та на умовах, визначених цим Контрактом, Продавець зобов`язується поставити Покупцю за його заявками-замовленнями, а покупець зобов`язується прийняти у власність від продавця, товар згідно з інвойсами на кожну партію товару, які є невід`ємною частиною цього Контракту (п. 1.1. Контракту).

Вартість товару відповідно до п. 2.1. Контракту визначається в доларах США та вказується у інвойсах для кожної поставки.

Загальна вартість товару, який буде поставлено за цим Контрактом, становить 115 969,00 доларів США (п. 2.3. Контракту).

Поставка здійснюється на умовах CPT Gdansk, Poland (ІНКОТЕРМС 2010), якщо інше не вказано в інвойсі (п.3.2. Контракту)

20 листопада 2024 компанією "Jack Technology Co., LTD." виставлено на адресу Позивача інвойс №JKFY24553 від 20.11.2024 на загальну суму 115 969,00 доларів США, інвойсом визначено умови поставки - CPT Gdansk, Poland (ІНКОТЕРМС 2010).

На виконання Контракту та інвойсу здійснено поставку Товару, а саме: напівавтоматичні, автоматичні промислові швейні машини "BRUCE" різної комплектації в асортименті, нові з запасними частинами та комплектуючими.

Доставка товару до м. Гданськ (Польща) здійснювалась за рахунок компанії "Jack Technology Co., LTD.", оскільки умовами контракту та інвойсу визначено, що вартість доставки до м. Гданськ (Польща) включена до вартості товару.

Доставка товару від м. Гданськ (Польща) до митного кордону України здійснювалась позивачем за власний рахунок згідно Договору надання послуг перевезення вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученні № 01М/02-01-2025 від 02 січня 2025 року укладеним з ФОП ОСОБА_1

23 січня 2025 року з метою митного оформлення поставленого товару позивачем, складено та подано до Хмельницької митниці електронну митну декларацію типу IM40ДЕ №25UA71U8.

Митна вартість товару визначена за ціною Контракту (основним методом) в розмірі 4 939 584,50 грн. (графа 12 МД №25UA71U8). До складових митної вартості включено ціну товару 4 874 466,99 грн. (115 969,00 доларів США * 42,0325 грн./1 долар США), також, відповідно до вимог МК України до митної вартості товару включено вартість послуг з транспортування товару, які здійснюються до митної території України в розмірі 65 117,51 грн.

На підтвердження заявлених відомостей про митну вартість до митної декларації типу IM40ДЕ №25UA71U8 додано (графа 44 Декларації):

- Пакувальний лист (Packing list) б/н від 20.11.2024 р.;

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) № JK240924-UA-SV10 від 24.09.2024р.;

- Рахунок-фактура (інвойс) (Іnvoice) № JKFY24553 від 20.11.2024 р.;

- Коносамент (Bill of lading) № UTRUST24111382 від 28.11.2024 р.;

- CMR (автотранспортна накладна)13012024/1 від 15.01.2025 р.;

- Сертифікат про походження товару (Certificate of origin) JKFY24553 від 20.11.2024.;

- Платіжна інструкція в іноземній валюті № 15 від 10.12.2024 р.;

- Рахунок на оплату (автотранспортні послуги) №56 від 22.01.2025 р.;

- Контракт-імпорт №SV10-2024 від 24.09.2024 р.;

- Договір про надання послуг митного брокера №359 від 07.03.2024 р.;

- Договір надання послуг перевезення вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученні 01М/02-01-2025 р. від 02.01.2025 р.;

- Декларація про відповідність UA.191.D.4098-24 від 23.12.2024 р.;

- Заявка на перевезення вантажу №02/М від 10.01.2025 р.

23.01.2025 відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA400040/2025/000037 та прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000017/2 в сторону збільшення за резервним методом.

В рішенні про коригування митної вартості товарів № UA400000/2025/000017/2 від 23.01.2025 відносно наданих позивачем документів зазначено, наступне: "Документи, подані згідно ч.2 та ч.3 ст. 53 МКУ містять розбіжності, не підтверджують усі числові значення складових митної вартості, а заявлений рівень митної вартості ставить під сумнів задекларовану митну вартість товарів. Зокрема:

- заявлений рівень митної вартості товарів № 1,2,3 не відповідає рівню митної вартості з ідентичних та подібних товарів того ж виробника, тієї ж торгової марки, митне оформлення яких здійснено раніше;

- до митного оформлення не надано передбачені зовнішньоекономічним контрактом заявнику замовлення, копію декларації країни відправлення, сертифікат походження;

- за передбаченими умовами поставки вартість транспортування включена у ціну товару, однак визначеними умовами Контракту, у вартість товару входить вартість лише пакування;

- особа яка надає інформацію про вартість перевезення не відповідає особі, яка здійснює перевезення відповідно до даних товарно-транспортної накладної (CMR), що свідчить про наявність експедиційної винагороди експедитора, яка не включена до складових митної вартості товарів;

- рахунок-проформа не містить відміток покупця, передбачених формою документа;

Також подані до митного оформлення документи не містять усіх, визначених частиною 10 статті 58 МКУ, числових значень складових митної вартості, а саме належним чином підтвердженої вартості завантаження вантажу, експедиційних послуг, комісійної та брокерської винагороди.

Вважаючи оскаржувані рішення митного органу протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Частиною другою статті 2 Митного кодексу України встановлено, що відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Приписами статті 49 МК України визначено, що митна вартість товарів які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частин 4 та 5 статті 58 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно з ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Частиною 5 ст. 54 МК України визначено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:

1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;

2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;

3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;

4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;

5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;

6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постанові Верховного Суду від 17 червня 2022 року у справі № 826/11710/17.

Суд враховує, що позивач надав усі документи, наведені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, які містили числові показники ціни товару.

Щодо висновку відповідача про те, що до митного оформлення не надано передбачені зовнішньоекономічним контрактом заявку-замовлення, копію декларації країни відправлення, сертифікат походження, суд зазначає наступне.

Частина 2 ст. 53 МК України містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товару.

Частиною 3 ст. 53 МК України, визначено перелік додаткових документів, які надаються у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Перелічені документи: заявка-замовлення, декларація країни відправлення, сертифікат походження не є основними документами, що підтверджують митну вартість товарів.

Згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові по справі № 540/1918/20 від 22 липня 2021 року, постанові по справі №809/1884/16 від 20.02.2018 року.

Вимога про надання додаткових документів, перелік яких визначено у статті 53 МК України, може мати місце лише тоді, коли подані згідно з частиною другою цієї статті документи містять такі розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містить інформації, які конкретно документи подані згідно ч. 2 ст. 53 МК України містять розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей про митну вартість.

Стосовно доводів відповідача, що за передбаченими умовами поставки вартість транспортування включена у ціну товару, однак визначеними умовами Контракту, у вартість товару входить вартість лише пакування, суд зазначає наступне.

Відповідно до умов п. 3.2 Контракту №SV10-2024 від 24.09.2024 р. поставка здійснюється на умовах CPT Gdansk, Poland (ІНКОТЕРМС 2010), якщо інше не вказано в інвойсі.

Згідно умов інвойсу № JKFY24553 від 20.11.2024 р. визначено умовами поставки CPT Gdansk, Poland.

Тобто, умовами Контракту та Інвойсу визначено ідентичні умови поставки, а саме - CPT Gdansk, Poland.

Вказані умови поставки не містять зобов`язань Покупця укласти договір перевезення.

З урахуванням викладеного, відповідно до погоджених Сторонами умов поставки - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до місця відвантаження товарів у Gdansk, Poland позивач не поніс.

З метою доставки товару з Gdansk, Poland позивачем залучено перевізника ФОП ОСОБА_1 , з яким укладено Договір № 01М/02-01-2025 від 02.01.2025 р. про надання послуг перевезення вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученні.

На виконання умов Договору № 01М/02-01-2025 від 02.01.2025, позивачем та ФОП ОСОБА_1 підписано заявку на перевезення вантажу №02/М від 10.01.2025 р., відповідно до заявки перевезення вантажу здійснюється за маршрутом Gdansk (Польща) - м. Хмельницький.

Відповідно до рахунку на оплату №56 від 22.01.2025 р. вартість доставки товару до митного кордону України становить 65 117, 51 грн.

Таким чином, з метою підтвердження вартості доставки товару до митної території України позивачем було надано до митного оформлення документи, які чітко та однозначно підтверджували вартість доставки товару, вказані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки.

Щодо висновку відповідача про те, що особа, яка надає інформацію про вартість перевезення не відповідає особі, яка здійснює перевезення відповідно до наданих товарно-транспортної накладної (CMR), що свідчить про наявність експедиційної винагороди експедитора, яка не включена до складових митної вартості товару, суд звертає увагу, що позивачем до митного оформлення надано:

- автомобільну накладну (CMR) 13012024/1 від 15.01.2025 р;

- договір надання послуг перевезення вантажів в міжнародному та внутрішньодержавному сполученні №01М/02-01-2025 від 02.01.2025 р. укладений з ФОП ОСОБА_1 ;

- заявка на перевезення вантажу №02/М від 10.01.2025;

- рахунок на оплату (автотранспортні послуги) №56 від 22.01.2025 р.

В автомобільній накладній (CMR) №13012024/1 від 15.01.2025р. у графі №23 13012024/1 від 15.01.2025р. зазначено ТОВ "МВ-ТРАНСБУД".

Відповідно до п. 1.2 Договору №01М/02-01-2025 від 02.01.2025 У разі, якщо Експедитор-перевізник з яких-небудь причин не може самостійно та/або належним чином виконати свої зобов`язання, передбачені договором, він зобов`язаний залучити третю особу до здійснення повністю або частково своїх зобов`язань за договором. Залучена третя особа повинна мати право здійснювати передані йому експедитором- перевізником зобов`язання згідно з чинним законодавством і міжнародними правилами.

Частиною першою статті 932 Цивільного кодексу України передбачено, що експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.

Тобто, для виконання взятих на себе експедиторських зобов`язань за договором №01М/02-01-2025 від 02.01.2025 р. ФОП ОСОБА_1 має право укладати від свого імені договори з іншими особами для забезпечення організації перевезення товару позивача.

Залучення до перевезення третіх осіб, з якими позивачем не укладено прямого договору перевезення, не суперечить умовам законодавства України. А здійснення перевезення товару особою, відмінною від тієї, з якою укладено договір, не впливає на митну вартість товару.

Щодо доводів відповідача про те, що проформа не містить відміток покупця, як передбачено формою документа, суд зазначає наступне.

Згідно з умовами контракту вартість товару вказується у інвойсах для кожної поставки, попередня оплата за товар 50% загальної вартості товару згідно здійснюється згідно виставлених інвойсів (п. 2.1., 4.2. Контракту).

Ціна за товар, вказана в контракті, проформі та інвойсі, відповідає заявленій у митній декларації.

Частиною 2 статті 53 МК України встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, в тому числі є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

При цьому, проформа-інвойс - за своєю правовою природою це попередній рахунок, що виписується або як пропозиція (оферта), або як рахунок на передоплату в рамках зовнішньоторговельної операцій, що передбачає попередні платежі.

Відмінність проформи інвойсу від інвойсу тільки в тому, що деякі дані можуть змінюватися в процесі узгодження замовлення.

Разом з цим, статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, зокрема, рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу).

Тобто, законодавцем альтернативно визначено документи, які мають бути подані декларантом до митного оформлення в залежності від умов проведення оплати.

Відмінності у назві "проформа-інвойс" та "інвойс" не змінюють суті документу.

До того ж, така відмінність жодним чином не впливає на числові значення митної вартості, перевіряти які уповноважений митний орган.

Отже, рахунок-проформа (проформа-інвойс) може бути документом, що підтверджує митну вартість товару лише в тому випадку, якщо імпортований товар не є об`єктом купівлі-продажу.

Однак, в даному випадку імпортований товар є об`єктом купівлі-продажу згідно представленого позивачем до митного оформлення зовнішньоекономічного контракту.

Оскільки імпортований товар був об`єктом купівлі-продажу, то подання імпортером проформи-інвойс не є обов`язковим.

Також суд звертає увагу на те, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Крім того, посилання відповідача на заниження позивачем митної вартості товару суд відхиляє, оскільки формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості подібних товарів не може вважатися заниженням митної вартості і не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару, та не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.08.2021 у справі №821/1050/17.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач при подачі документів надав всі необхідні та достатні документи, що дають змогу визначити всі складові митної вартості товару, та містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару.

З урахуванням наведеного, оскаржувані рішення необхідно визнати протиправними та скасувати.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом статті 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, умовою відшкодування стороні понесених витрат на правничу допомогу адвоката відповідно до приписів ст. 134 та ст.137 КАС України є встановлення їх розміру згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак позивачем не надано будь-яких документальних підтверджень оплати витрат на професійну правничу допомогу (платіжних доручень, актів виконаних робіт/наданих послуг).

Враховуючи те, що позивачем не надано доказів, що підтверджують здійснення оплати витрат на професійну правничу допомогу, підстави для розподілу таких витрат відсутні.

Водночас, у разі дотримання вимог, визначених статтями 134 та 139 КАС України, позивач не позбавлений права звернутись до суду із клопотанням про присудження на його користь витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Хмельницької митниці про коригування митної вартості товарів UA400000/2025/000017/2 від 23.01.2025 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA400040/2025/000037 від 23.01.2025 року.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спарк-Швейне Обладнання" 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн. 80 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Хмельницької митниці.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Спарк-Швейне Обладнання" (вул. Малевича Казимира, 86Г, оф. 1, м. Київ, 03150 , код ЄДРПОУ - 35860885)
Відповідач:Хмельницька митниця (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, Хмельницька обл., Хмельницький р-н, 29010 , код ЄДРПОУ - 43997560)

Головуючий суддя П.І. Салюк