Справа № 610/2097/25
Суддя: Феленко Ю. А.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 610/2097/25
Провадження № 2-а/610/91/2025
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10.06.2025м. Балаклія

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Феленко Ю.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2025 року до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради, у якій позивач просить скасувати постанову відповідача серії РАП № від 19.08.2024 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 152-1 КУпАП, а провадження по справі закрити. Разом з цим просить визнати поважними причини пропуску строку подання цієї позовної заяви та поновити пропущений строк.

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Згідно з вимогами частини 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано у межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

При цьому, за загальним правилом, у разі прийняття рішення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, таке рішення може бути оскаржене у той же строк з дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення її прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

У разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску (ч. 6 ст. 161 КАС України).

Як встановлено зі змісту позовної заяви про наявність оскаржуваної постанови позивач дізнався 25.02.2025 в результаті надходження до місця його роботи постанови державного виконавця.

З доданих до позовної заяви документів, а саме копії відповіді Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради № М/1348 від 17.03.2025 та повторної вимоги (звернення) позивача про надання інформації від 11.04.2025 встановлено, що оскаржувану постанову позивач отримав від відповідача 17.03.2025.

Позовну заяву про оскарження постанови головного спеціаліста відділу інспекторів з паркування-інспектора з паркування Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради серії РАП № від 19.08.2024 ОСОБА_1 подав засобами поштового зв`язку лише 05.06.2025, тобто за межами строку, встановленого ч. 2 ст. 286 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 5 КАС України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений у цій статті.

За приписами пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Право на судовий захист реалізується особою шляхом подання позовної заяви до суду, яку відповідно до частини першої статті 122 КАС України може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною першою статті 118 КАС України передбачено, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Початок перебігу строку звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Таким чином, строк, передбачений частиною другою статті 122 КАС України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Водночас поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Розумні строки в адміністративному судочинстві це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

Відповідно до частини першої статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті 41 рішення від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. de Rada Cavanilles v. Spain, рішення від 28 жовтня 1998 року, Reports 1998 -VIII, с. 3255, § 45, Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

У справі "Устименко проти України" ЄСПЛ зазначив, що сама концепція "поважних причин" не є чіткою, тому для національних судів ще важливішим було вказати причини свого рішення про поновлення пропущеного строку і відновлення провадження у справі заявника.

Якщо строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 лютого 2024 року, справа № 990/270/23.

Надаючи оцінку доводам позивача про наявність обставин, які унеможливили подання ним позову в передбачений законодавством процесуальний строк, слід зазначити таке.

Як було вказано вище, копію оскаржуваної постанови позивач отримав від відповідача 17.03.2025, а з даним позовом до суду звернувся лише 05.06.2025.

Як убачається зі змісту позовної заяви, причиною пропуску строку її подання позивач зазначив те, що намагався отримати від відповідача докази вчинення ним адміністративного правопорушення, які він отримав лише з останньою відповіддю № ІЗ/110-25 від 19.05.2025. При цьому дату отримання вказаної останньої відповіді, у т.ч. і на електронну пошту позивача, останній не вказує. Факт листування сторін за допомогою засобів електронного зв`язку (електронна пошта) також підтверджується позивачем у вже згаданій вище його повторній вимозі (зверненні) про надання інформації від 11.04.2025.

Частинами першою, третьою статті 122 та ч. 2 ст. 286 КАС України чітко визначено момент, з яким пов`язано початок відліку строку звернення до адміністративного суду, а саме з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а у разі прийняття рішення за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності з дня, коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення її права прав, свобод чи інтересів.

Тобто, законодавець пов`язав початок відліку строку звернення до адміністративного суду саме з моментом коли особа дізналась чи повинна була дізнатись про порушення її права прав, свобод чи інтересів. При цьому, необхідність збирання тих чи інших доказів, які на суб`єктивну думку позивача необхідні йому для вчинення процесуальної дії, жодним чином не впливають на перебіг такого строку та поважність причин його пропуску.

Крім того слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Отже, саме відповідач повинен довести в суді правомірність прийнятого ним рішення, вчинення дії або бездіяльності.

З огляду на вказану вимогу КАС України, твердження позивача про наявність об`єктивних причин пропуску ним строку звернення до суду, пов`язаних з необхідністю збирання доказів для звернення до суду, є безпідставними.

Крім того, позивач не був позбавлений можливості подати до суду разом з позовною заявою заяву про витребування доказів, в порядку ст. 80 КАС України, або про забезпечення доказів, в порядку, передбаченому статтями 114-117 КАС України.

Враховуючи викладене, зазначені позивачем підстави пропуску ним строку звернення до адміністративного суду з даним позовом не є об`єктивно непереборними та такими, що унеможливили або ускладнили можливість вчинення ним відповідних процесуальних дій у визначений законом строк.

Факт оскарження позивачем спірної постанови до голови Івано-Франківської міської ради (скарга від 02.05.2025) також не є підставою вважати, що позивачем не було порушено строку звернення до адміністративного суду з позовом, або підставою для поновлення такого строку, оскільки вказану скаргу позивач теж подав поза межами строків, визначених ст. 289 КУпАП та вона не містила відповідного клопотання про поновлення строків.

За таких обставин суд доходить висновку, що повідомлені позивачем підстави пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом є неповажними.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 241-243, 248, 256, 286, 293-294 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління транспорту та зв`язку Івано-Франківської міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без руху на строк десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме зазначення інших підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Роз`яснити позивачу, якщо він усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважатиметься поданою у день первинного її подання до адміністративного суду та буде прийнята до розгляду. Якщо він не усуне недоліки позовної заяви у встановлений судом строк, позовну заяву і додані до неї документи буде йому повернуто без розгляду. Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяЮ.А. Феленко