Справа № 340/5381/24
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2025 року м. Дніпросправа № 340/5381/24
(суддя Притула К.М., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №340/5381/24 за позовом ОСОБА_1 до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 15 серпня 2024 року звернувся до суду з позовом до відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, згідно з яким просить визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 054280 від 16.07.2024 року, винесену відділом державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, про стягнення з ОСОБА_1 , адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000 грн.

Позов обґрунтовано тим, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню, оскільки транспортний засіб використовувався у власних потребах, а тому не було підстав для складання товарно-транспортної накладної або інших визначених законодавством документів на вантаж.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач у спірних правовідносинах не є автомобільним перевізником у розумінні положень Закону України «Про автомобільний транспорт» і не може нести відповідальність, передбачену абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Як наслідок, застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу на підставі абзацу 3 частини 1 статті 60 цього Закону є протиправним.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державна служба України з безпеки на транспорті, зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржила його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що відсутність у особи статусу суб`єкта господарювання на момент вирішення питання про притягнення особи до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт не може бути обґрунтованою підставою для скасування постанови у разі доведення, що автомобільним перевізником здійснювались вантажні чи пасажирські перевезення з порушенням законодавства про автомобільний транспорт. Необхідність мати та пред`являти товарно-транспортну накладну або інший визначений законодавством документ на вантаж чітко передбачена ст. 48 ЗУ «Про автомобільний транспорт».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що 23.05.2024 старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Макарчуком О.П. проведена рейдова перевірка транспортного засобу марки FAW CA 3252, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія і номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . Місце проведення перевірки: Київська область, с.Бородянка, вул. Центральна. Транспортним засобом керував водій ОСОБА_2 .

За результатами перевірки старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Київській області Макарчуком О.П. було складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № АР 044331 від 23.05.2024 року (а.с.27).

В акті № АР 044331 від 23.05.2024 зазначено, що під час перевірки виявлено, що при перевезенні вантажу (сміття, зі слів водія) перевізник не забезпечив водія товарно-транспортною накладною, або іншим документом на вантаж, чим порушено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Відповідно до повідомлення про розгляд справи №48777/30/24-24 від 06.06.2024 року, позивача було запрошено прибути на її розгляд 25.06.2024 року, рекомендованим листом, як це і передбачено Порядком №1567.

25.06.2024 року позивач не з`явився на розгляд справи. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення лист було вручено 13.06.2024 року (а.с.31).

Повідомлення про розгляд справи №54258/30/24-24 від 26.06.2024 року позивача було повторно викликано на розгляд справи на 16.07.2024 року.

На розгляд справи 16.07.2024 року позивач не з`явився, про дату, часта місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення листа. За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, виконуючою обов`язки начальника відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті Ольгою Хорзеєвою винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16 липня 2024 року № ПШ054280. Цією постановою до ОСОБА_1 застосовано адміністративно-господарський штраф, передбачений абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у сумі 17000 грн (а.с.26).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон №2344-III) передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

З аналізу положень статті 48 Закону № 2344-III вбачається, що перелік документів визначений зазначеною нормою для здійснення внутрішніх перевезень вантажів не є вичерпним.

Згідно із статтею 1 Закону №2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Зі змісту наведених норм вбачається, що відповідальність у цьому випадку несуть фізичні чи юридичні особи, які безпосередньо здійснюють, у тому числі, за власний кошт перевезення вантажів транспортними засобами.

Перевезення на комерційній основі означають надання послуг, а перевезення за власний кошт - перевезення для власних потреб.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Приписами розділу І Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 №363 (далі - Правила №363) визначено, що:

- перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником транспортного засобу марки FAW CA 3252, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.11).

Судом першої інстанції із пояснень позивача з`ясовано, що останній передав свій транспортний засіб з реєстраційним документом на нього своєму знайомому ОСОБА_2 , який вивозив рештки житлового будинку, знищеного взимку 2022 в с. Бородянка Київської області окупаційними військоми рф, тобто здійснював перевезення для власних потреб.

В акті № НОМЕР_3 від 23.05.2024 зазначено, що під час перевірки виявлено, що при перевезенні вантажу (сміття, зі слів водія) перевізник не забезпечив водія товарно-транспортною накладною, або іншим документом на вантаж, чим порушено ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с.27).

При цьому, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень в порушення вимог статті 77 КАС України не надано доказів того, що позивачем здійснювалося перевезення вантажу не у власних потребах.

Відповідач, при здійсненні перевірки транспортного засобу марки FAW CA 3252, державний номерний знак НОМЕР_1 , з`ясувавши від водія про те, що здійснюється перевезення сміття, зобов`язаний був з`ясувати у яких потребах (власних чи в рамках господарської операції) він перевозиться.

Натомість, доказів того, що при перевезенні вантажу (сміття, зі слів водія) перевізник здійснював таке перевезення в рамках господарської операції, відповідачем до суду не надано.

Зважаючи на те, що перевезення вантажу транспортом здійснювалося для власних потреб, що з урахуванням наведених норм статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» виключає необхідність оформлення товарно-транспортної накладної, як наслідок постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 054280 від 16.07.2024 року є протиправною та підлягає скасуванню. На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року у справі №340/5381/24- без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов