Справа № 200/2021/25
Суддя: Чекменьов Г.А.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Справа№200/2021/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Чекменьова Г.А., розглянувши в спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 через представника Овчаренка О.О. звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просив:

визнати протиправними дії щодо відмови у нарахуванні з 01 березня 2025 року щомісячної доплати у розмірі 2000,00 гривень, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713, до призначеної пенсії, а також незаконного обмеження максимального розміру пенсії при виплаті з 01.03.2025;

зобов`язати нарахувати та виплатити з 01 березня 2025 року щомісячну доплату до пенсії, передбачену постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713, у розмірі 2000,00 гривень, з виплатою виниклої заборгованості;

зобов`язати здійснити виплату пенсії за вислугу років з 01.03.2025 без обмеження максимального розміру пенсії, тобто в сумі яку нараховано 26154,69 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за вислугу років відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Позивач вважає протиправними дії відповідача щодо припинення виплати щомісячної доплати в сумі 2000 грн відповідно до Постанови КМУ № 713 від 14.07.2021 після перерахунку пенсії на виконання рішення суду в розмірі більшим за суму 2000 грн. Позивач зазначає про безпідставність та незаконність таких дій відповідача, оскільки здійснений перерахунок пенсії фактично є поновленням права позивача на належні пенсійні виплати та не є перерахунком пенсії у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення чи інших показників основного розміру пенсії.

Ухвалою від 26 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін.

Відповідач надав відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що на виконання рішення суду розмір пенсійної виплати позивача переглядався, та результатом якого пенсія була збільшена більш як на дві тисячі.

Тому вважає, що підстави для встановлення щомісячної доплати до пенсії відповідно до Постанови № 713 відсутні. Вважає безпідставними доводи позивача про те, що перерахунок пенсії, проведений на підставі рішення суду, спрямований на відновлення його прав та не є тим перерахунком (переглядом) пенсії, який мав відбутись після 01.03.2018 відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. В розумінні Постанови № 713 перерахунок (перегляд) пенсії полягає у будь якому перерахунку пенсії, в тому числі у зв`язку із зміною складових грошового забезпечення, чи перегляді загального розміру пенсії у зв`язку із встановленням тих чи інших доплат, передбачених чинним законодавством. Крім того, абзацом 3 пункту 1 постанови КМУ № 713 не передбачено будь-яких обмежень щодо підстав перегляду пенсії після 01 березня 2018 року, за якими зменшується чи припиняється виплата щомісячної доплати у розмірі 2000 грн відповідно до збільшення пенсійних виплат.

Згідно зі статтею 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. До основних засад судочинства відноситься, зокрема, розумний строк розгляду справи судом. Статтею 6 Європейської конвенції з прав людини передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. За визначенням пункту 11 частини першої статті 4 КАС України розумний строк - найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Відповідно до наведених норм, враховуючи здійснення судочинства в умовах збройної агресії проти України, справа розглянута впродовж розумного строку, необхідного для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є отримувачем пенсії за вислугу років довічно, призначеної згідно з Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (посвідчення серії НОМЕР_1 від 08.06.1998).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.10.2024 у справі № 200/6028/24, яке набрало законної сили 19.02.2025, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , зокрема, зобов`язано Головне Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки № ФС-97573/09/01/2398 від 17 липня 2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019 року із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення), з урахуванням виплачених сум.

Листом від 06.03.2025 на звернення представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області зазначило, що після проведеного на виконання рішення суду у справі № 200/6028/24 перерахунку в березні 2025 року розмір пенсії позивача збільшився більше ніж на дві тисячі. В зв`язку з цим з 01.03.2025 припинено нарахування та виплату спірної доплати.

Відповідно до протоколу про перерахунок пенсії від 01.03.2025 додаткова виплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 713 не включена до суми пенсійних виплат позивача, яка складає 25160,29 грн, проте обмежена максимальним розміром 23610,00 грн.

Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи справу в частині вимог щодо обмеження граничного розміру пенсії, суд зазначає, що за приписами статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Частиною 1 статті 15 цього Закону визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 8 липня 2011 року (далі Закон № 3668-VI), який набрав чинності 01.10.2011.

Відповідно до положень статті 2 Закону № 3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про Національний банк України», «Про Кабінет Міністрів України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «Про наукову і науково-технічну діяльність», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «Про пенсійне забезпечення», «Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом № 3668-VI внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, яку викладено в редакції Закону № 3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного Рішення положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016.

Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом № 2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону № 2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом № 3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону № 2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону № 3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII та положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-XII) та є однаковими за змістом.

Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016 № 7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає статті 17 Конституції України положення частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII.

При цьому положення статті 2 Закону № 3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону № 2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

У постановах від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19, від 20.07.2022 у справі №340/2476/21, від 25.07.2022 у справі № 580/3451/21 та від 30.08.2022 у справі № 440/994/20, Верховний Суд зазначив , що на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 та Законом № 3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

При цьому суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення статті 2 Закону №3668-VI.

Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, суд дійшов висновку, що вони явно суперечать один одному.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13.02.2019, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1, 8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону № 3668-VI.

Суд не знаходить підстав для відступу від цього правового висновку у цій справі. Враховуючи такий висновок, обмеження максимального розміру пенсії позивача не може бути застосовано, через що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Водночас, вирішуючи справу в частині щомісячної доплати до пенсії в розмірі 2000 грн., суд зауважує, що спірні відносини врегульовані постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» (далі Постанова № 713).

Зокрема, пунктом 1 Постанови № 713 установлено з 1 липня 2021 року особам яким призначено пенсію до 1 березня 2018 року відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) (крім військовослужбовців строкової служби), до розмірів їх пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону станом на 1 березня 2018 року, щомісячну доплату в сумі 2000 гривень, яка враховується під час подальших підвищень розмірів пенсій, визначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону.

Особам, яким призначено (поновлено) пенсію після 1 березня 2018 року, розмір якої обчислено відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону (крім військовослужбовців строкової служби) з грошового забезпечення, визначеного станом на 1 березня 2018 року або до цієї дати, встановлюється щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту.

У разі коли пенсія особам, зазначеним в абзацах першому і другому цього пункту, переглядалася (перераховувалася) після 1 березня 2018 року, щомісячна доплата, встановлена абзацами першим і другим цього пункту, не виплачується, крім випадків, коли розмір пенсії після такого перегляду (перерахунку) збільшився менше ніж на 2000 гривень. Якщо сума збільшення пенсії під час її перегляду (перерахування) не досягала 2000 гривень, щомісячна доплата, передбачена абзацом першим цього пункту, встановлюється в сумі, якої не вистачає до зазначеного розміру.

При цьому, щомісячна доплата до пенсії, встановлена постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713, не входить до складу пенсійних виплат, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, правове регулювання умов та розмірів такої щомісячної доплати здійснюється безпосередньо актами Кабінету Міністрів України.

Абзацом четвертим пункту 1 Постанови № 713 прямо встановлено, що щомісячна доплата, передбачена цим пунктом, встановлюється у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, починаючи з 1 липня 2021 року.

Наведена постанова КМ України № 713 не визнана нечинною, не скасована і є нормативним актом, який безпосередньо регулює спірні відносини.

Відповідно до вказаних норм суд вказує, що позивач має право на нарахування щомісячної доплати до пенсії передбаченої Постановою № 713, у розмірі 2000,00 грн, проте, лише у межах максимального розміру пенсії, визначеного Законом.

У разі, якщо розмір нарахованої пенсії перевищує максимальний розмір пенсії, визначений законом (з 01.01.2025 - 23610 грн.), доплата за Постановою № 713 не призначається.

При цьому суд зауважує, що в постанові від 08.11.2022 у справі № 420/2473/22 Верховний Суд робив правові висновки щодо застосування постанови КМ України № 713, але з інших підстав позову.

Питання виплати щомісячної доплати до пенсії передбаченої Постановою № 713 за межами максимального розміру пенсії, встановленого законом, у справі № 420/2473/22 не було предметом спору.

За матеріалами справи судом встановлено, що з 01.03.2025 пенсія позивача без обмеження максимального розміру складає 26154,69 грн., тобто перевищує встановлений законом максимальний розмір 23610 грн.

За вказаних обставин відсутні підстави для призначення та виплати позивачеві щомісячної доплати до пенсії передбаченої Постановою № 713 за спірний період, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Через звільнення позивача від сплати судового збору розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 2, 139, 241-246, 295-297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (пл. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) з 01 березня 2025 року

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () здійснити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) виплату пенсії за вислугу років з 01 березня 2025 року без обмеження максимального розміру.

У задоволенні позову в частині нарахування та виплати з 01 березня 2025 року щомісячної доплати до пенсії, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14.07.2021 № 713 відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення виготовлений та підписаний в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Г.А. Чекменьов