Справа № 452/1039/25
Суддя: Бікезіна О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 452/1039/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2025 р. м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача: начальник пересувного відділення поштового зв`язку № 43 Укрпошти м. Самбір Львівської області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 20 березня 2025 року звернувся до Самбірського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ), третя особа на стороні відповідача: менеджер пересувного відділення поштового зв`язку № 81481, про скасування постанови № 59 від 14 березня 2025 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що в оскаржуваній постанові зазначено, що 18 листопада 2024 року на зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 , було виписано повістку №1268255 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних на 01.12.2024 року о 14:00 год. Вказану повістку було надіслано засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладеного та повідомлення про вручення. 10.12.2024 року конверт з вказаною повісткою повернувся з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». 10.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 58 про адміністративне правопорушення відносно позивача за те, що під час дії в Україні особливого періоду, будучи належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 01.12.2024 року не з`явився у зазначений строк та не надав підтверджуючих документів причин неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач вважає, що ніякого адміністративного правопорушення не вчиняв, оскільки про наявність повістки та необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 не знав, так як рекомендоване поштове відправлення не отримував. Село Вільшаник обслуговується пересувним відділенням поштового зв`язку № 81481 з місцезнаходженням у м. Самбір, послуги надаються раз в тиждень. Ніхто з працівників такого пересувного відділення у відповідний день виїзду до села за період з 18.11.2024 року по 10.12.2024 року позивача або членів його родини у будь-який спосіб не повідомляв про надходження рекомендованого листа та необхідність його отримання. У липні 2024 року позивач через «Резерв+» оновив свої облікові дані, і йому була надана відстрочка від мобілізації до 08.05.2025 року підстава: наявність трьох неповнолітніх дітей.

Про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому стало відомо 10.03.2025 року, коли його було зупинено працівниками патрульної поліції, які йому повідомили, що він перебуває у розшуку та доставили його до відповідача.

Крім того, розгляд справи про притягнення його до адміністративної відповідальності 14.03.2025 року провели без нього, хоча він був присутній в той день в ІНФОРМАЦІЯ_4 .

14 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 59 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

Покликаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив суд скасувати постанову № 59 від 14.03.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення; судові витрати стягнути з відповідача (а.с.1-10).

Ухвалою судді від 31 березня 2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду впорядку спрощеного позовного провадження; відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а.с. 14).

28 квітня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач позовні вимоги не визнав, просив у позові відмовити. Посилався на ті обставини, що дійсно, 14 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 59 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн. за неявку без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці на 01.12.2024 року. Позивач був належним чином повідомлений про виклик, оскільки повістку було надіслано засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладеного та повідомлення про вручення. 10.12.2024 року конверт з вказаною повісткою повернувся з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Про зміну місця проживання позивач ІНФОРМАЦІЯ_2 не повідомляв. Отже повістку не вручено з незалежних від ІНФОРМАЦІЯ_3 причин, а тому позивач є належним чином повідомленим про виклик. Враховуючи, що оскаржувана постанова винесена уповноваженою на то особою, за умов належного повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, розмір накладеного штрафу відповідає санкції ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відсутні підстави для її скасування (а.с.а.с.35-41).

05 травня 2025 року позивач надав до суду відповідь на відзив, в якому виклав доводи аналогічні доводам викладеним в позовній заяві; також надав заяву, в якій вказав, що помилково зазначив в найменуванні третьої особи «менеджера пересувного відділення поштового зв`язку № 81481» замість вірного «начальника пересувного відділення поштового зв`язку № 43 Укрпошти м. Самбір Львівської області» (а.с.47-50).

Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явилися. При цьому, позивач 03.06.2025 року надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, на позовних вимогах наполягав (а.с.51); відповідач у відзиві на позовну заяву просив розгляд справи провести без його участі (а.с.41).

Представник пересувного відділення поштового зв`язку № 43 Укрпошти м. Самбір Львівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку п. 1 ч. 3 ст. 124 КАСУ, пояснення на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини першої статті 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, враховуючи належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце судового засідання, відсутність від них клопотань про неможливість розгляду справи, обмеженість строку розгляду відповідної категорії справ, дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Розгляд справи проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі ч. 4 ст. 229 ЦПК України за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи та подані докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом позивач ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с.17).

ОСОБА_1 є багатодітним батьком, має трьох неповнолітніх дітей, що підтверджується копією відповідного посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с 19).

Позивач є військовозобов`язаним та перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 ; своєчасно оновив свої облікові дані і йому була надана відстрочка від мобілізації до 08.05.2025 року, що підтверджується відповідними відомостями з додатку «Резерв+» (а.с.20-22).

14 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову № 59 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3

ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 грн.

З даної постанови вбачається, що 18 листопада 2024 року на зареєстровану адресу місця проживання ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 було виписано повістку №1268255 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних на 01.12.2024 року о 14:00 год. Вказану повістку було надіслано засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладеного та повідомлення про вручення. 10.12.2024 року конверт з вказаною повісткою повернувся з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». 10.03.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол № 58 про адміністративне правопорушення відносно позивача за те, що під час дії в Україні особливого періоду, будучи належним чином повідомленим про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 01.12.2024 року не з`явився у зазначений строк та не надав підтверджуючих документів причин неявки, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Факт повернення конверту з вказаною повісткою на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» підтверджений відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до ст. 283 КпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Стаття 210-1 КУпАП є бланкетною, тобто є нормою непрямої дії, яка сама не встановлює правила поведінки, а має відсильний характер до інших нормативних актів.

Так, статтею 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 року № 1932-XII визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 №2102-ІХ в Україні введено воєнний стан.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлюєЗакон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 № 3543-XII (далі Закон № 3543-ХІІ).

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Абзацом восьмим частини третьої статті 22 Закону № 3543-ХІІпередбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Згідно з п. 82 «Правил надання послуг поштового зв`язку» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 вбачається, що рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист.

У відповідності до ч. ч. 1, 4 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За приписами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (частина друга статті 77 КАС України).

Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення (постанова ВС від 27.06.2019 у справі №560/751/17).

Процесуальний обов`язок щодо доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено саме на відповідача. Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі N 524/5536/17 та від 17.07.2019 у справі N 295/3099/17.

Отже, відповідач зобов`язаний довести наявність правових підстав для реалізації ним компетенції щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

В даній справі позивач заперечує факт отримання повістки.

Як зазначено представником відповідача у відзиві, повістка № 1268255 надіслана позивачу 18.11.2024 року рекомендованим поштовим відправленням за № 135 за зареєстрованою адресою місця проживання, де датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 встановлено 01.12.2024 року. Згідно даних веб-сайту АТ «Укрпошта» 23.11.2024 року повістка надійшла до Логістичного центру. Разом з тим, 10.12.2024 року конверт з вказаною повісткою повернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Доказів протилежного суду не надано.

Приймаючи постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, відповідач виходив з того, що позивач є належним чином оповіщеним про дату, час та місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 01.12.2024 року, однак, не з`явився за викликом без поважних причин.

Суд зауважує, що зі змісту п.41 Порядку № 560 вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщеним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні: (І) відмітки про отримання особою відправлення; (ІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або (ІІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Отже, приписи п. 41 Порядку № 560 не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до ТЦК з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» є доказом належного інформування позивача про дату, час та місце виклику до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, повернення повістки про виклик до ТЦК з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» не свідчить про відмову позивача від її одержання чи про його незнаходження за адресою, повідомленою ТЦК.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач у розумінні п. 41 Порядку № 560 не є належним чином оповіщеним про виклик на 01.12.2024 року.

Однак, відповідачем при прийнятті оскаржуваної постанови ця обставина не була врахована.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» усталена судова практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) є частиною національного законодавства та обов`язкова для застосування судами як джерело права.

Стандарти, встановлені Конвенцією для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» від 09 червня 2011 року).

Так, у рішенні Суду «Енгель та інші проти Нідерландів» були визначені критерії, за наявності одного із них будь-яке правопорушення повинне розцінюватись як кримінальне і розглядатись за процедурою, визначеною національним законодавством для кримінальних правопорушень, зокрема, критерій мети та тяжкості наслідків (у випадку, якщо у санкції наявний саме елемент покарання, а передбачені санкції є достатньо суворими, скоєне правопорушення розглядається за природою кримінального злочину).

Не заперечуючи наявності у ОСОБА_1 обов`язку з`явитися за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 та наявності у відповідача повноважень на притягнення позивача до адміністративної відповідальності у разі порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст.210-1 КУпАП, санкція якої є достатньо суттєвою, передбачає врахування всіх обставин справи, у тому числі причин неявки, та належне обґрунтування підстав притягнення до адміністративної відповідальності.

Крім того, як зазначалось вище, позивач своєчасно оновив свої персональні дані, відомостей, які саме дані позивач не оновив і які підлягали уточненню під час виклику відповідачем в оскаржуваній постанові не наведено. Також відповідно до наданих позивачем документів він є багатодітним батьком та йому до 08.05.2025 року надана відстрочка.

Отже, за встановлених обставин, з урахуванням відсутності належного оповіщення позивача, суд вважає, що в даному випадку неявка ОСОБА_1 за викликом для уточнення даних по повістці на 01.12.2024 року не свідчить про порушення ним законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію та не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим, суд вважає, що оскаржувана постанова прийнята не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП, необґрунтовано, тобто, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до положень статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позивачем було сплачено судовий збір за подання позову до суду у розмірі 1211 грн. 20 коп., враховуючи положення зазначеної норми, сума судового збору в розмірі 605,60 грн. (розмір встановлений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17) підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача. Інші кошти у розмірі 605,60 грн. слід повернути позивачу як зайво сплачений судовий збір.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , третя особа на стороні відповідача: начальник пересувного відділення поштового зв`язку № 43 Укрпошти м. Самбір Львівської області, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову № 59 від 14.03.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3

ст. 210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області повернути ОСОБА_1 зайво сплачений ним судовий збіру сумі 605 ( шістсот п`ять ) грн. 60 коп., внесений по квитанції № 125 від 19.03.2025 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому не було вручено копію рішення після його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 , юридична адреса:

АДРЕСА_2 .

Суддя