Справа № 163/1395/24
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/1395/24
Провадження № 2-а/163/1/25
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Павлуся О.С.

з участю секретаря Семенюк К.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ничаї В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення № 860 від 30 травня 2024 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення передбаченого ч.2 ст.2101 КУпАП правопорушення і накладено стягнення у вигляді 5100 грн штрафу.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що ніякої повістки йому ніхто не вручав, у самій постанові не зазначено хто вручав повістку і за якою адресою необхідно прибути для проходження медогляду та оформлення військово-облікових документів. У постанові також не зазначені свідки, на які посилається начальник. Причин не отримувати повістки не мав і якби вона в дійсності йому вручалась, то б її обов`язково взяв, оскільки з 13 травня 2024 року добровільно проходить ВЛК. Крім цього, про дату та місце розгляду справи його ніхто не повідомляв, чим порушені його права, передбачені ст.268 КУпАП. Притягуючи до відповідальності за ч.2 ст.2101 КУпАП за ознакою повторності, відповідач у постанові не зазначив, коли він був притягнутий до відповідальності за цією нормою перший раз, а також наклав не передбачене цією нормою стягнення.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 подав відзив на позовну заяву. У ньому, заперечуючи проти заявлених вимог, вказав, що позивач ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним і перебуваючи на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час особливого періоду 14.05.2024 був оповіщений військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 про необхідність прибуття на 13 годину 14.05.2024 до цього ж відділу РТЦК та СП для уточнення облікових даних, проходження військово-лікарської комісії і подальшого можливого призову на військову службу по мобілізації. Проте ОСОБА_1 в категоричній формі відмовився отримувати повістку, у зв`язку із чим представником ІНФОРМАЦІЯ_2 був складений акт про відмову від отримання повістки та відмову від отримання протоколу. Протокол про адміністративне правопорушення був зачитаний усно та повідомлено про розгляд справи. Вчинення правопорушення мало місце в умовах особливого періоду. На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, письмових пояснень не надав. Просив відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що у той день з товаришем їхав додому із села Світязь, де їх зупинили невідомі особи у формі, які, не представившись, з не зрозумілих причин почали вимагати у них документи. Через такі дії невідомих осіб викликав працівників поліції. По прибуттю поліцейські перевірили їх документи, він особисто надав довідку про проходження комісії ВЛК у зв`язку із встановленням групи інвалідності. Після цього поліцейські їх відпустили. У їх присутності невідомі особи у формі жодних документів, ні протоколу, ні акту, не складали і їм не вручали.

Представник позивача адвокат Ничая В.М. позов підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Відповідачі на розгляд справи в суд не з`явились, про причини неявки не сповістили, будь-яких заяв чи клопотань не подали.

Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини.

30 травня 2024 року в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 виніс постанову № 860 по справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.2101 КУпАП, якою на позивача ОСОБА_1 накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 5100,00 грн.

Відповідно до змісту цієї постанови ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, 14 травня 2024 року відкрито, в присутності свідків, категорично відмовився отримувати повістку про виклик на 13 год 30 хв 14 травня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для уточнення облікових даних та проходження медичного огляду, у зв`язку з тим, що він підлягає призову на військову службу по мобілізації на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з проведенням загальної мобілізації.

Факт відмови ОСОБА_1 від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджує акт відмови від 14 травня 2024 року, складений в присутності свідків.

За викладених обставин посадова особа ІНФОРМАЦІЯ_2 дійшла висновку, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення в особливий період, порушив вимоги п.1, 3 ст.1, п.9 ст.29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», п.п.1, 3, 5 ст.22, ст..26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п.3.1, 3.2 Положення про віськово-лікарську експертизу в ЗСУ, затверджену наказом Міністра оборони України №402 від 14.08.2008 та вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.2101 КУпАП.

ОСОБА_1 категорично заперечує вчинення ним цього правопорушення, стверджуючи, що ніякої повістки йому ніхто не вручав.

Частина 2 статті 2101 КУпАП в редакції станом на 14 травня 2024 року встановлювала відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті (порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію), за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Санкція за вчинення такого правопорушення передбачала накладення штрафу на громадян від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб - від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У статті 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту статті 283 КУпАП слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

До відзиву на позовну заяву на спростування доводів позивача представник ІНФОРМАЦІЯ_2 додав копії:

- розписки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13:00 год 14 травня 2024 року;

- акту відмови військовозобов`язаного від отримання повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 14.05.2024;

- протоколу № 860 від 14.05.2024 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.2101 КУпАП;

- акту відмови від підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 14.05.2024.

Зі змісту цих документів вбачається, що розписка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 та протокол № 860 від 14.05.2024 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.2101 КУпАП у даних про особу, щодо якої складені ці документи, містять очевидні та грубі виправлення, при цьому жодних застережень про посвідчення таких виправлень не вчинено.

Акт відмови від підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 14.05.2024 взагалі стосується іншої особи, а саме ОСОБА_1 .

Протокол № 860 від 14.05.2024 про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.2101 КУпАП та акт відмови від підписання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення від 14.05.2024 складені оператором ГДЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 показав, що до нього зателефонували співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 та повідомили про факт відмови військовозобов`язаним від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . По приїзду на місце на підставі акту відмови від отримання повістки ним був складений протокол про адміністративне правопорушення та акт про відмову від підписання цього протоколу. Розбіжність у даних про осіб, які зазначені у цих документах, не пояснив. Разом з цим зазначив, що не був очевидцем відмови позивача від отримання повістки.

Із акту відмови військовозобов`язаного від отримання повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 та складання відносно нього протоколу про адміністративне правопорушення від 14.05.2024 вбачається, що цей документ був складений оператором ГДЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , а свідками зазначені співробітники цього ж ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Ці ж особи зазначені свідками у протоколі про адміністративне правопорушення.

Указані особи через ІНФОРМАЦІЯ_2 чотири рази викликалися судом для допиту в якості свідків, проте жодного разу до суду не з`явились.

З огляду на наявність у складених співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_2 документах суттєвих суперечностей, самі по собі показання одного свідка ОСОБА_4 не спростовують тверджень позивача.

При цьому суд зважує на те, що указаний свідок безпосередньо не був очевидцем відмови позивача від отримання повістки. Разом з цим цей свідок у своїх показаннях зазначив, що протокол про адміністративне правопорушення складав на підставі уже складеного іншими співробітниками акту відмову від отримання повістки. Проте такі його показання суперечать матеріалам справи, оскільки цей акт був складений саме ним.

Отже, беззаперечних доказів, які б спростовували доводи позивача і водночас доводили правомірність винесення оскаржуваної постанови, відповідач суду не надав, явку свідків у судове засідання не забезпечив.

Разом з цим, із доданої до позову копії лікарсько-консультативного заключення від 13.05.2024 вбачається, що позивач ОСОБА_1 пройшов лікарське обстеження, за результатами якого заповнене направлення на МСЕК 24.04.2024.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України регламентовано, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, вина особи, яка притягається до відповідальності повинна бути доведена органом який склав протокол, а доводи вини повинні ґрунтуватися на доказах, об`єктивність яких не викликала б жодних сумнівів. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до положень ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 4 статті 159 КАС України визначено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що всупереч ч.2 ст.77 КАС України ІНФОРМАЦІЯ_3 не довів перед судом правомірності свого рішення щодо позивача, а тому притягнення останнього до адміністративної відповідальності за оскаржуваною постановою слід визнати незаконним.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином, вищенаведене дає підстави для скасування оскаржуваної постанови і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 235 КУпАП передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, в силу наведеної норми керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки при розгляді справи про адміністративне правопорушення діють від імені органів ТЦК та СП.

Тому належним відповідачем, як суб`єктом владних повноважень у адміністративній справі щодо оскарження рішень (дій чи бездіяльності) у справі про накладення адміністративного стягнення повинен бути відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

З урахуванням наведеного визначений за позовом у статусі відповідача начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не є належним відповідачем.

У зв`язку із цим у задоволенні заявлених вимог до цього неналежного відповідача слід відмовити.

Згідно із ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17 зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону № 3674-VI, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет на 2025 рік" розмір такого прожиткового мінімуму визначено у 3028 гривень.

Отже, за подання такого позову підлягає сплаті судовий збір в сумі 605,60 гривень (3028 х 0,2).

Як вбачається з квитанції АТ КБ «Приватбанк» № 0.0..1 від 18 червня 2024 року, за подання до суду цього позову позивач сплатив судовий збір в сумі 1211,20 гривень, тобто у більшому розмірі.

За таких обставин, у відповідності до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», ч.1 ст.139 КАС України, 605,60 гривень належить повернути позивачу з державного бюджету, як надмірно сплачені, а решту 605,60 гривень стягнути з відповідача як суб`єкта владних повноважень за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст.242-247, 286 КАС України,

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Постанову в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_7 за справою про адміністративне правопорушення № 860 від 30 травня 2024 року про визнання винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.2101 КУпАП, і накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100,00 гривень скасувати, провадження у справі закрити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовити.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок, як зайво сплачений ним згідно з квитанції АТ КБ «Приватбанк» №0.0..1 від 18 червня 2024 року.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його складення.

Інформація про сторін:

позивач ОСОБА_1 ; місце проживання АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , службова адреса: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 .

Дата складання повного тексту рішення 09 червня 2025 року.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь