Справа № 160/16676/25
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 червня 2025 рокуСправа № 160/16676/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2025р. через систему "Електронний суд" ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невинесення постанов про зняття арештів, які зобов`язаний був винести відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати відповідача винести постанови про зняття арештів з грошових коштів, майна, рахунків, а також інших обмежень, накладених в рамках відповідних виконавчих проваджень, які не підлягають виконанню;

- зобов`язати відповідача виключити відомості про позивача з Єдиного реєстру боржників у зв`язку з закінченням строку пред`явлення виконавчих документів, завершенням проваджень та відсутністю чинного зобов`язання;

- зобов`язати відповідача письмово повідомити позивача про виконання рішення суду, з наданням копій постанов про зняття арештів та виключення записів з ЄРБ.

Так, відповідно до ч.1 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. У позовній заяві зазначається ідентифікатор для повного доступу до інформації про виконавче провадження (за наявності).

Водночас, у частині, що не врегульована ст.287 вказаного Кодексу, вимоги щодо заяви визначаються загальними нормами, зокрема ст.ст. 169, 171, 172 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до положень частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Вивчивши зміст адміністративного позову та додані до нього документи, суд приходить до висновку про те, що даний адміністративний позов підлягає поверненню позивачеві, виходячи з наступного.

Згідно із положеннями п.6 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, позовна заява повертається позивачеві, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 172 цього Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 172 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Право позивача заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою, передбачено також частиною 1 статті 21 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зі змісту вищенаведених процесуальних норм вбачається, що об`єднання в одній позовній заяві декількох вимог допускається за умови пов`язаності їх між собою підставами виникнення або поданими доказами, а також основних і похідних вимог.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними.

Таким чином, у випадку пред`явлення позивачем в одній позовній заяві кількох вимог, що становлять предмет адміністративного позову, вказані вимоги мають виникати з однакових юридичних фактів, тобто мати єдині підстави позову, оскільки в протилежному випадку виникають різні адміністративні позови, які підлягають розгляду в окремих самостійних провадженнях.

Так, як вбачається зі змісту поданої позовної заяви та доданих до неї доказів, позивач в одній позовній заяві об`єднав позовні вимоги за різними 7-мома виконавчими провадженнями №70462501, №59948549, №53462239, №58611004, №64480639, №61860933, та №54890300 згідно листа відповідача №75392/28.25 від 14.05.2025р.

Тобто, оспорювана бездіяльність відповідача щодо невинесення постанов про зняття арештів у наведених вище виконавчих провадженнях виникла з різних підстав, підтверджуються різними доказами, тобто вказані вимоги не виникли з однакових юридичних фактів, не мають єдиної підстави позову, що суттєво ускладнює розгляд таких позовних вимог та суперечить ч.1 ст.172 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, роз`єднання таких вимог за ініціативою суду є неможливим, оскільки підлягають викладенню у позові обставин за кожним виконавчим провадженням окремо та зі сплатою судового збору, чого позивачем не дотримано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов подано позивачем без дотримання правил об`єднання позовних вимог, в порушення вимог п.6 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

За викладених обставин, даний адміністративний позов підлягає поверненню позивачам на підставі п.6 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись п.6 ч.4 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та центральному районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - повернути позивачеві.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позов.

У відповідності до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва