Справа № 320/13680/24
Суддя: Головенко О.Д.
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2025 року м. Київ № 320/13680/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати п. 6.2 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) полковника ОСОБА_2 від 28.02.2024 № 59 в частині доповнення п. 6.2, за яким ОСОБА_1 , сержанта 67 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що самовільно залишив частину та був незаконно відсутнім з 06.02.2024 та його виключення зі всіх видів грошового забезпечення;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 починаючи з 06.02.2024 та відновити усі види забезпечення.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що оскаржуваний в частині наказ є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач самовільно не залишав частину, натомість, згідно направлень перебував на лікуванні та реабілітації. Таким чином, станом на 06.02.2024, позивач перебував на лікуванні відповідно до довідки військо-лікарської комісії № 1042 від 01.02.2024, згідно якої, було встановлено необхідність тридцятиденної відпустки, а отже, за відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для припинення виплати йому грошового забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).

15.04.2024 до суду від Військової частини НОМЕР_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2024 № 1265 Про призначення службового розслідування, у Військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування за фактом відсутності 28.02.2024 на військовій службі солдата резерву 67 запасної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 . В ході проведення службового розслідування встановлено, що 04.02.2024 з с. Озерна Білоцерківського району Київської області для здавання посади до с. Волоська Балаклія Куп`янського району Харківської області було направлено молодшого сержанта ОСОБА_1 . Під час направлення молодшим сержантом ОСОБА_1 жодних причин, що унеможливлюють його прибуття до с. Волоська Балаклія Куп`янського району Харківської області, названо не було, жодних медичних документів надано не було. В порушення норм законодавства, з рапортом про надання відпустки для лікування за станом здоров`я згідно рекомендацій Довідок військово-лікарських комісій від 01.02.2024 № 1042 та від 29.02.2024 № 1779 від до командування Військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 не звертався.Також, встановлено, що позивач 04.02.2024 вибув у відпустку для лікування за станом здоров`я згідно рекомендацій Довідок військово-лікарських комісій від 01.02.2024 № 1042 та від 29.02.2024 № 1779 та у період з 05.02.2024 по 03.03.2024 був відсутній на військовій службі з поважних причин у зв`язку незадовільним станом здоров`я, у період з 04.03.2024 по 25.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону згідно направлення Військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2024 № 329 та з 26.03.2024 по цей час перебуває на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 згідно Епікризу № 1198 на перевід до іншого лікувального закладу.

Відповідач наголошує на тому, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2024 № 978 "Про результати службового розслідування" визначено скасувати підпункт 6.2. пункту 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2024 № 59; Головному бухгалтеру - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням результатів службового розслідування. Відтак, правовим наслідком скасування підпункту 6.2. пункту 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2024 № 59 є те, що зазначений підпункт наказу є таким, що не породжує жодних правових наслідків з моменту його прийняття.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 видано наказ № 59 від 28.02.2024, відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта 67 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину та був незаконно відсутнім з 06.02.2024. Крім цього, згідно виданого наказу, ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 не виплачувати щомісячну премію та додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за лютий 2024 року у повному обсязі, а з 06.02.2024 призупинити виплату грошового забезпечення та виключити із всіх видів забезпечення.

Позивач наголошує на тому, що виданий наказ є неправомірним, порушує права, свободи і законні інтереси позивача через відсутність в діях позивача ухилення від військової служби з прямим умислом, адже військову частину позивач самовільно не покидав та перебував на стаціонарному лікуванні після операції на законних підставах, відповідно до направлення № 329 від 17.02.2024, виданого начальником медичної служби майором м/с ОСОБА_4 та затвердженого печаткою і підписом командира Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Таким чином, станом на 06.02.2024 позивач перебував на лікуванні відповідно до довідки військо-лікарської комісії № 1042 від 01.02.2024, згідно якої було встановлено необхідність тридцятиденної відпустки. Відтак, позивач вважає, що мав право перебувати на післяопераційному реабілітаційному лікуванні до 01.03.2024.

Наведене і зумовило на звернення до суду з даним позовом.

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, врегульовано положеннями Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII).

Статтею 2 Закону № 2232-XII визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України», на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут), яким визначено сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут), яким визначено загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Згідно ст. 12 Статуту про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо), а згідно ст. 14 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Відповідно до ст. 262 Статуту начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.

В особливий період медичні та інші документи направляються у електронному вигляді до військової частини закладом охорони здоров`я або територіальним центром комплектування та соціальної підтримки. У разі неможливості направлення таких документів у електронному вигляді обов`язок по направленню документів у паперовому вигляді покладається на заклад охорони здоров`я або територіальний центр комплектування та соціальної підтримки. Порядок направлення медичних та інших документів встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України врегульований Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153 (зі змінами) (далі - Положення № 1153).

Відповідно до абз. 2 та 3 п. 12 Положення № 1153 право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам (далі - командири (начальники) органів військового управління, з`єднань, військових частин, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, які утримуються на окремих штатах (далі - військові частини), за посадами яких штатом передбачено військове звання полковника (капітана 1 рангу) і вище, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям врегульовано Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, який затверджено наказом Міністерства оборони України 07.06.2018 № 260.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 24 Закону № 2232 військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.

Водночас, відповідно до п. 15 розділу XXXIV Порядку № 260, до наказів про виплату додаткової винагороди не включаються військовослужбовці, зазначені у п. 2 цього розділу, які самовільно залишили військові частини, місця служби (дезертирували), - за місяць, у якому здійснено порушення, та за весь період самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), включаючи місяць повернення, оголошеного наказом командира (начальника).

Надаючи оцінку цим правовідносинам, суд виходить з того, що під самовільним необхідно розуміти таке залишення частини або місця служби, що вчинене без дозволу (наказу) начальника (командира). Нез`явлення вчасно на службу полягає в тому, що військовослужбовець у законному порядку залишив розташування частини або місце служби та не повертається в зазначений час для подальшого несення військової частини, а саме: не повертається із звільнення з частини, відрядження, відпуски або з лікування без поважних причин до частини або на службу в установлений строк.

Судом досліджено, що наказом командиром Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 видано наказ № 59 від 28.02.2024, відповідно до якого молодшого сержанта ОСОБА_1 , сержанта 67 запасної роти Військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що самовільно залишив частину та був незаконно відсутнім з 06.02.2024. Крім цього, згідно виданого наказу, ОСОБА_1 відповідно до наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 не виплачувати щомісячну премію та додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за лютий 2024 року у повному обсязі, а з 06.02.2024 призупинити виплату грошового забезпечення та виключити із всіх видів забезпечення.

Натомість, позивач вказане категорично заперечує та наголошує, що самовільно службу не залишав, а перебував у встановленому порядку на лікуванні.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2024 № 1265 Про призначення службового розслідування у Військовій частині НОМЕР_1 було проведено службове розслідування за фактом відсутності 28.02.2024 на військовій службі солдата резерву 67 запасної роти військової частини НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_1 .

У ході проведення службового розслідування встановлено, що 04.02.2024 з с. Озерна Білоцерківського району Київської області для здавання посади до с. Волоська Балаклія Куп`янського району Харківської області було направлено молодшого сержанта ОСОБА_1 . Під час направлення ним жодних причин, що унеможливлюють його прибуття до с. Волоська Балаклія Куп`янського району Харківської області названо не було, жодних медичних документів надано не було.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.02.2024 № 37 було зафіксовано вибуття молодшого сержанта ОСОБА_1 до с. Волоська Балаклія Куп`янського району Харківської області, знято з котлового забезпечення за місцем розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 .

Станом на 28.02.2024 молодший сержант ОСОБА_1 до місця несення служби в АДРЕСА_3 не прибув, на телефонні дзвінки не відповідав, місце знаходження було невідомо.

Як вже зазначалось вище, п. п. 6.2 п. 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02. 2024 № 59 було зафіксовано відсутність на службі позивача з 06.02.2024 та призупинено виплату грошового забезпечення, знято з інших видів забезпечення, визначено не виплачувати щомісячну премію та додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, за лютий 2024 року у повному обсязі.

У подальшому, в ході проведення службового розслідування молодший сержант ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку «WatsApp» надав фотокопії наступних документів: фотокопію Довідки військово-лікарської комісії від 01.02.2024 № 1042, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону, із рекомендацією про потребу молодшого сержанта ОСОБА_5 у відпустці для лікування за станом здоров`я; фотокопію проходження молодшим сержантом ОСОБА_1 05.02.2024 МРТ хребта попереково-крижового відділу; фотокопію запису про проходження молодшим сержантом ОСОБА_1 16.02.2024 обстеження у нейрохірурга; фотокопію направлення Військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2024 № 329 на стаціонарне лікування у Військово-медичний клінічний центр Західного регіону; фотокопію довідки про проходження молодшим сержантом ОСОБА_5 26.02.2024 обстеження у нейрохірурга; фотокопію Довідки військово-лікарської комісії від 29.02.2024 № 1779, виданої Військово-медичним клінічним центром Західного регіону, із рекомендацією про потребу молодшого сержанта ОСОБА_1 у відпустці для лікування за станом здоров`я; фотокопію титульної сторінки медичної карти стаціонарного хворого № 2990 про перебування з 04.03.2024 молодшого сержанта ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Західного регіону.

25.03.2024 молодшим сержантом ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку «WatsApp» було надіслано фотокопію епікризу № 1198 на переведення молодшого сержанта ОСОБА_1 з 25.03.2024 для подальшого лікування до Військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_1 , де він продовжує лікування по цей час.

Відповідно до ч. 3 ст. 262 Статуту в особливий період військовослужбовці, які згідно з висновком військово-лікарської комісії мають право на відпустку для лікування у зв`язку з хворобою або для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) чи визнані непридатними до військової служби, направляються до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для отримання документів з військової частини щодо надання відпустки або звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України. Військовослужбовці також мають право особисто подавати документи для оформлення відпустки для лікування у зв`язку з хворобою або відпустки для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва), а також для оформлення звільнення з військової служби у порядку, встановленому Міністерством оборони України.

Порядок надання, оформлення відпусток та вибуття у них визначений ст. ст. 180, 186, 188, 258, 259 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та пунктами 8.1, 8.12, 8.14, Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 10.04.2009 № 170.

Службовим розслідуванням було встановлено, що в порушення зазначених норм, з рапортом про надання відпустки для лікування за станом здоров`я згідно рекомендацій Довідок військово-лікарських комісій від 01.02.2024 № 1042 та від 29.02.2024 № 1779 до командування Військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_1 не звертався.

Ураховуючи викладене, молодший сержант ОСОБА_1 04.02.2024 вибув у відпустку для лікування за станом здоров`я невстановленим порядком згідно рекомендацій Довідок військово-лікарських комісій від 01.02.2024 № 1042 та від 29.02.2024 № 1779 та у період з 05.02.2024 по 03.03.2024 був відсутній на військовій службі з

поважних причин, у зв`язку незадовільним станом здоров`я, у період з 04.03.2024 по 25.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Військовомедичному клінічному центрі Західного регіону згідно направлення Військової частини НОМЕР_1 від 17.02.2024 № 329 та з 26.03.2024 по цей час перебуває на стаціонарному лікуванні у військовій частині НОМЕР_2 АДРЕСА_1 згідно Епікризу № 1198 на перевід до іншого лікувального закладу.

Судом встановлено, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2024 № 978 "Про результати службового розслідування" визначено: скасувати підпункт 6.2. пункту 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2024 № 59; Головному бухгалтеру - начальнику фінансово-економічної служби Військової частини НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_1 з урахуванням результатів службового розслідування.

Відтак, з наведеного слідує, що правовим наслідком скасування підпункту 6.2. пункту 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2024 № 59, є те, що оскаржуваний у даній справі підпункт наказу є таким, що не породжує правових наслідків з моменту його прийняття.

З огляду на вимоги статей 2, 5 КАС України об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Для визначення інтересу, як об`єкта судового захисту в порядку адміністративного судочинства, окрім загальних ознак інтересу, він повинен містити спеціальні, визначені КАС України, а обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже, предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

За висновком суду, враховуючи, що наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 11.04.2024 № 978 було скасовано пп. 6.2. п. 6 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2024 № 59, тому зазначений пункт є таким, що не породжує для позивача жодних правових наслідків з моменту його прийняття, станом на дату вирішення спору, після надання до командування підтверджуючих наявність підстав для продовження лікування документів, права позивача, зокрема, і на виплату грошового забезпечення були поновлені, а тому, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо клопотання відповідача у відзиві на позовну заяву про закриття провадження у справі на підставі норм п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, виходячи з встановлених обставин та наявних у справі матеріалів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вкзааного клопотання, позаяк підставою виникнення зазначеного позову стало видання наказу без наявних на те підстав, натомість, відповідач наголошував, що протиправна поведінка позивача, який вибув у відпустку для лікування за станом здоров`я невстановленим порядком, не попередивши командування Військової частини НОМЕР_1 про наявність висновку ВЛК про необхідність надання позивачу відпустки для лікування за станом здоров`я. Крім того, факт скасування відповідачем оскаржуваного пункту наказу та поновлення виплати позивачу грошового забезпечення, пов`язане не із замостійним виправленням відповідачем оскаржуваного у даній справі порушення прав позивача, а за наслідок проведення службового рослідування, що здійснено пізніше за виникнення спірних правовідносин та пов`язано з встановленням нових обставин, що підтверджують наявність у позивача права на проходження лікування, що спростовує факт самовільного залишення служби, підтвердження чого на момент подання позову не існувало. З огляду на наведене, суд вважає, що спір має бути вирішений по суті позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з урахуванням того, що наразі відсутній предмет спору, а права позивача поновлені.

Згідно із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.