Справа № 420/32740/24
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 42 від 13.08.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 05.08.2024 зарахувавши до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.10.1986 з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992 та з 09.03.1992 по 30.06.2000, період роботи з 07.02.1991 по 06.03.1992, а також згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 проходження військової служби з листопада 1988 року по 01.12.1990.

Ухвалою від 24.10.2024 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 05.08.2024 щодо призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". За принципом екстериторіальності рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 42 від 13.08.2024 відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу (25 років). Відповідач вказав, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, страховий стаж склав 20 років 11 місяців, до страхового стажу не зараховано періоди: згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.10.1986 періоди з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992 та з 09.03.1992 по 23.06.2003, оскільки на титульній сторінці документу по-батькові та рік народження власника документу наявне необумовлене виправлення, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58. Також, не зарахований період роботи з 07.02.1991 по 06.03.1992, оскільки запис про звільнення не завірено підписом відповідальної особи. Зарахування даних періодів роботи до страхового стажу можливо після надання уточнюючих довідок. Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 проходження військової служби з листопада 1988 року по 01.12.1990, оскільки наявне виправлення у році призову на службу та відсутнє число призову, інші сторінки не надано, також відсутня титульна сторінка обліково - послужної картки. З даним рішенням відповідача позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Також просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, оскільки вважає, що у даному конкретному випадку звернення позивача із заявою про призначення пенсії, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень, а підставою для відмови у задоволенні заяви позивача можуть бути лише визначені законом обставини.

05.11.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову. Вказує на те, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (частина четверта статті 24 вказаного Закону). Порушення під час ведення трудової книжки (відсутність потрібних записів, їх невідповідність існуючим вимогам тощо) в подальшому ускладнює оформлення пенсій. У таких випадках при встановленні трудового стажу потрібно керуватися "Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 № 637. Згідно Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Так, відповідно до норм Порядку №637, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж/родинні відносини, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, свідоцтвом про смерть, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. З кожним записом, що заноситься до трудової книжки на підставі наказу (розпорядження) про призначення на роботу, переведення і звільнення власник або уповноважений ним орган зобов`язаний ознайомити працівника під розписку в особистій картці (типова відомча форма № П-2, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 № 277, в якій має повторюватися відповідний запис з трудової книжки (вкладиша). Головним управлінням правомірно не зараховано до страхового стажу відносно позивача спірні періоди у зв`язку з відсутністю належних повноважень в підтвердження страхового стажу роботи. Такі повноваження законодавцем покладено на страхувальника.

Відповідач вказує, що суд не уповноважений встановлювати наявність чи відсутність всіх підстав для призначення чи відмови у призначенні пенсії, у випадку, якщо відповідач цього не здійснив, оскільки у такому разі це не входить до предмету судової перевірки. А тому, вирішення питання про призначення пенсії без перевірки наявності, чи відсутності усіх для цього підстав є передчасним, так, як органам Пенсійного фонду кореспондований обов`язок здійснити повну перевірку поданих позивачем документів та винести обґрунтоване рішення відповідно до норм чинного законодавства. Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування визначено, що Пенсійний фонд є органом який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії. Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку, призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд приймати відповідне рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Головне управління ПФУ в м. Києві (3-я особа) підтримує правову позицію відповідача, вважає, що дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві є правомірними, управління діяло в межах своєї компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства.

06.11.2024 ГУ ПФУ в Одеській області надало суду копію пенсійної справи позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ветераном війни - учасником бойових дій.

Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 05.08.2024 щодо призначення пенсії відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За принципом екстериторіальності заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області , яке рішенням № 42 від 13.08.2024 відмовило в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, замість необхідного 25 років страховий стаж позивача становить 20 років 11 місяців.

В рішенні вказано, що за результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу відповідачем не зараховано періоди: згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.10.1986 періоди з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992 та з 09.03.1992 по 23.06.2003, оскільки на титульній сторінці документу по батькові та рік народження власника документу наявне необумовлене виправлення, що порушує вимоги Інструкції ведення трудових книжок працівників від 29.07.1993 № 58.

Також, не врахований до страхового стажу період роботи з 07.02.1991 по 06.03.1992, оскільки запис про звільнення не завірений підписом відповідальної особи. Зарахування даних періодів роботи до страхового стажу можливо після надання уточнюючих довідок.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 проходження військової служби з листопада 1988 року по 01.12.1990, оскільки наявне виправлення у році призову на службу та відсутнє число прозову, інші сторінки не надано, також відсутня титульна сторінка обліково - послужної картки.

З даним рішенням відповідача позивач не погодився, тому звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини в межах заявлених позовних вимог, надаючи юридичну кваліфікацію встановленим обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Вказане право деталізоване у Законах України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон №1788-XII) та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (також Закон №1058-IV).

Згідно ст. 1 Закону № 1058-IV громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частина 1 статті 44 Закону № 1058- IV передбачає, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", яка визначає види трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, - до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (до 01.01.2004).

Згідно з приписами статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

До 01.01.2004 страховий стаж зараховується на підставі записів у трудовій книжці, або на підставі документів, передбачених Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за № 637 (далі Порядок № 637).

Відповідно до пунктів 1-2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з абзацу 1 п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону № 1788-XII та Порядку № 637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок).

Згідно пункту 4.1 Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.3 Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт).

Пунктом 4.2 Порядку передбачено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу, у разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку;

Згідно пункту 4.7 Порядку, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується відповідачем, позивач подав до пенсійного органу для призначення пенсії основний документ, який підтверджує стаж роботи - трудову книжку. Які ще документи додатково були подані, позивач в позовній заяві не зазначає. Відповідач в свою чергу не надав відповідних копій матеріалів пенсійної справи про перелік поданих документів.

Дослідивши копію трудової книжки позивача ОСОБА_1 НОМЕР_3 суд встановив, що на титульній сторінці трудової книжки запис по-батькові та про рік народження власника документу мають виправлення. Записи здійснені посадовою особою відділення геодинаміки вибуху Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна. Доказів звернення позивача до вказаної установи або її правонаступника для виправлення запису суду не надано.

Діюча на час заповнення спірного запису Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, передбачала, що у випадку виявлення неправильного або неточного запису в трудовій книжці виправлення здійснюється адміністрацією того підприємства, де був внесений такий запис (п. 2.5). Якщо таке підприємство ліквідоване, виправлення вносяться правонаступником, а випадку його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядкове ліквідоване підприємство (п.2.7) Виправлені відомості повинні повністю відповідати оригіналу наказу або розпорядження. У випадку втрати наказу або розпорядження або невідповідності їх роботі, яка фактично виконувалась , виправлення відомостей про роботу здійснюється на підставі інших документів, які підтверджують виконання робіт.( п. 2.8). В розділах "Відомості про роботу", закреслення раніш внесених неточних або неправильних записів не допускається. При необхідності , наприклад, зміни запису відомості про роботу після вказівки відповідного порядкового номеру, дати внесення запису в графі 3 пишеться "Запис за № таким-то є недійсною (2.9)

Аналогічні приписи містить і Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства соціального захисту населення України, Міністерства юстиції України за № 58 від 29 липня 1993р. , яка діє на теперішній час. Так, п. 2.8 Інструкції № 58 встановлено, якщо підприємство, яке зробило неправильний або неточний запис, ліквідоване, відповідний запис робиться правонаступником і засвідчується печаткою, а в разі його відсутності - вищестоящою організацією, якій було підпорядковане підприємство, а в разі його відсутності - облархівом, держархівом м.Києва, держархівом м.Севастополя і держархівом при Раді Міністрів Криму.

П. 18 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 6 вересня 1973 р. № 656 "Про трудові книжки робітників і службовців" відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу, несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації. У подальшому аналогічні норми встановлені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993.

Ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в трудовій книжці, збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем позивача за паспортом громадянина України, є виправлення тільки однієї літери по батькові, яке не засвідчено належним чином, рік народження також збігається з паспортними даними, отже, факт приналежності трудової книжки позивачу можливо встановити на підставі поданих позивачем документів у сукупності та не має потреби встановлювати окремо у судовому порядку, а допущені виправлення не свідчать про недійсність трудової книжки в цілому та не можуть слугувати підставою для позбавлення позивача конституційного права на соціальний захист стосовно питань зарахування до трудового стажу періоду роботи для призначення пенсії.

Суд приймає до уваги, що записи трудової книжки № 1 про прийняття позивача 10.10.1986 на посаду техніка у відділення геодинаміки вибуху Інституту геофізики ім. С.І. Субботіна, № 2 від 17.11.1988 про звільнення у зв`язку з призовом в лави Радянської Армії , вчинені належним чином, засвідчені підписами посадових осіб, печатками підприємств, не містили виправлень. Позивач надав суду довідку Інституту геофізики ім. С.І.Субботіна від 03.10.2024 № 01-9-392 про стаж роботи позивача з 10.10.1986 по 17.11.1988 та довідку № 15 від 02.10.2024 про заробітну плату для обчислення пенсії за вказаний період роботи.

Записи №№ 4, 5, 6 про прийняття з 07.02.1991 учнем-радіомонтером на Фастівський завод "Побутрадіотехніка" на 6 міс., 23.06.1991 про присвоєння 3-го тарифного розряду та переведення радіомонтером, про звільнення 06.03.1992, також не містять виправлень. Запис № 6 про звільнення шляхом переведення не завірено підписом відповідальної особи. Разом з тим, у трудовій книжці вказана посада та прізвища ст. інспектора, який вчинив запис, та наявна печатка юридичної особи. Також суду надана довідка ТОВ виробничо-комерційної фірми "ГЕЛЕРАДІОСЕРВІС" (правонаступника заводу) про те, що ОСОБА_1 працював радіомонтером 3 розряду на Фастівському заводі "Побутрадіотехніка" з 07.02.1991 по 06.03.1992. Відсутність в трудовій книжці підпису відповідальної особи, яка засвідчила б запис про звільнення, не може бути підставою для не зарахування стажу, оскільки дані записи засвідчено печаткою. Наслідки того, що відсутній підпис особи, яка є відповідальною за внесення записів в трудову книжку, не можуть перекладатись на позивачку, як тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Таким чином, ОСОБА_1 , який в даному випадку був працівником, не може нести відповідальність за правильність та повноту оформлення трудової книжки та у свою чергу за відсутність підпису особи, яка повинна була засвідчити запис про звільнення.

Також, не врахований до страхового стажу період служби в органах внутрішніх справ (Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві) з 09.03.1992 по 23.06.2003, відповідачем зазначено, що зарахування даних періодів роботи до страхового стажу можливо після надання уточнюючих довідок. Такий висновок суд вважає необгрунтованим, оскільки до записів про вказаний період служби в трудовій книжці зі сторони відповідача немає будь-яких претензій щодо його оформлення. Крім того, вказаний стаж підтверджується довідкою Управління поліції охорони в м. Києві Нацполіції України про період служби з 09.03.1992 по 23.06.2003.

Щодо зарахування військової служби до страхового стажу, відповідач послався на те, що згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 наявне виправлення у році призову на службу (1988рік) та відсутнє число прозову, тільки вказаний місяць "листопад", інші сторінки не надано, також відсутня титульна сторінка обліково - послужної картки. Суд вважає, що у випадку ненадання всіх аркушів військового квитка, орган ПФУ мав би запропонувати позивачу виправити вказаний недолік. Згідно п. 27 Порядку № 637, у тих випадках, коли в поданому документі про стаж указано лише роки без зазначення точних дат, за дату береться 1 липня відповідного року, а якщо не зазначено число місяця, то ним вважається 15 число відповідного місяця.

Крім того, в обліково - послужній картці вказано у розділі ІІ "Проходження військової служби" дата призначення 03.12.1988 стрільцем в В/Ч НОМЕР_4 , звільнено 01.12.1990.

Органи Пенсійного фонду можуть надавати допомогу у пошуку та зборі необхідних документів. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. Відповідачу слід врахувати, що у випадку якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин, запропонувати позивачу надати інформацію щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення організаційно-розпорядчих документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі вирішення питання щодо призначення пенсії за віком.

Не зарахування вказаного спірного періоду (більше 17 років) має негативні наслідки для позивача, оскільки для призначення пенсії за розрахунками відповідача йому не доставало 4 роки 1 місяць.

Суд виходить з того, що аналізуючи надані документи, пенсійний орган, перш за все, має виходити з їх змісту, а не лише суто з форми. У цьому випадку, орган Пенсійного фонду, переслідуючи в цілому законну мету попередження зловживання громадянами своїми правами та запобігання необґрунтованому призначенню пенсії, при виконанні своїх повноважень повинний діяти обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та пропорційно, як це передбачено частиною другою статті 2 КАС України, з тим, щоб не створювати штучних і явно необґрунтованих перешкод для реалізації громадянами їх прав.

Суд зазначає, що не зарахування спірного стажу позивача буде суперечити принципу правової визначеності, оскільки в п.3.1 Рішення Конституційного Суду України (Справа №1-25/2010 від 29 червня 2010 року) зазначено, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

Підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці щодо дати її заповнення.

Суд зауважує, що соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей. Тобто в розрізі цієї справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1, (далі Порядок №22-1), органом, що приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії є відповідні управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, а також у місті та районі. Порядком № 22-1 встановлено, що орган, який призначає пенсію, надає допомогу особам, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії шляхом: доведення до відому заявника переліку відсутніх документів, які йому слід подати; або шляхом витребування від підприємств, установ та організацій в тому рахунку і від (архівних установ, контролюючих органів) подання додаткових документів, яких не вистачає. Такий підхід узгоджується із нормою ч. 1 ст. 3 Конституції України, відповідно до якої саме людина, визнається в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до цієї Конституційної норми, діяльність органів державної влади, зокрема Пенсійного фонду України, повинна бути спрямована на сприяння у реалізації прав людини, а не на обмеження таких прав із формальних підстав.

Суд вважає, що право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. Суд зазначає, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок працівників на керівника або уповноваженого працівника підприємства, вина позивача у неналежному заповненні його трудової книжки відсутня, а судом не встановлено недостовірності або інших ознак юридичної дефектності цієї трудової книжки, а тому її належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі і зазначена обставина не може позбавити позивача права на призначення пенсії. Зі змісту наданої позивачем трудової книжки можливо встановити всі необхідні відомості про періоди роботи . Під час розгляду справи не надано доказів того, що вказані записи в трудовій книжці позивача є сфальсифікованими або мають підроблення.

Наведене вище у своїй сукупності є підставою для висновку про неправомірність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 42 від 13.08.2024 року, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком, а тому таке рішення належить визнати протиправним та скасувати, а позов в цій частині - задовольнити.

З огляду на зазначене, для належного захисту порушених прав позивача, суд вважає необхідним зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.10.1986 з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992, з 09.03.1992 по 23.06.2003, а також згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 період проходження військової служби.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, суд виходить з таких міркувань.

Частиною 5 статті 245 КАС України передбачено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Правовідносини щодо призначення пенсії та здійснення нарахування та виплати пенсії позивачу відносяться до виключної компетенції працівників Пенсійного фонду України, та є їх дискреційними повноваженнями і суд, захищаючи права та свободи особи, не може перебирати на себе функції інших органів державної влади, та втручатися в делеговані повноваження.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідачем в ході розгляду заяви позивача про призначення пенсії не виконані всі умови для прийняття відповідного рішення, а саме належно не досліджена та достовірно не встановлена наявність у позивача необхідних умов для призначення пенсії, її розміру, із зарахуванням спірних періодів, яким судом надана оцінка. В той же час здійснення розрахунку страхового стажу входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.

Оскільки в спірних правовідносинах права позивача порушені протиправним рішенням відповідача, яке судом скасовано, і відповідачем в даному випадку не було належно обраховано загальний страховий стаж позивача, який дає право на призначення пенсії за віком, заява позивача про призначення пенсії вважається не розглянутою по суті.

Суд вважає за необхідне, на підставі ч. 2 ст. 9 КАС України, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача вийти за межі заявлених позовних вимог та задовольнити позовні вимоги шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком, з урахуванням всіх доданих до неї документів, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Позов задовольняється частково.

Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 243-246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 42 від 13.08.2024 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 від 15.10.1986 з 10.10.1986 по 17.11.1988, з 07.02.1991 по 06.03.1992, з 09.03.1992 по 23.06.2003, а також згідно військового квитка серії НОМЕР_2 від 01.12.1988 період проходження військової служби.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.08.2024 про призначення пенсії за віком із урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА