Справа № 460/7051/25
Суддя: Д.Є. Махаринець
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2025 року м. Рівне №460/7051/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринця Д.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4
доМіністерство оборони України
про визнання протиправними та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Міністерства оборони України з вимогами:

Визнати протиправним та скасування пункт 12 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.03.2025 року № 45/975, про призначення дружині, сину та двом донькам одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого сержанта ОСОБА_5 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в сумі 2 013 000 грн.

Зобов`язати Міністерство оборони України призначити дружині, сину та двом донькам одноразову грошову допомогу, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого сержанта ОСОБА_5 , внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 15 000 000 грн та здійснити виплату одноразової грошової допомоги, з урахуванням проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог зазначають, що позивачі є членами сім`ї (першого ступеня спорідненості) загиблого старшого сержанта ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 (ПІД час воєнного стану), під час проходження військової служби, під час захисту Батьківщини. Згідно Витягу з ПРОТОКОЛУ засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 березня 2025 року №45/975, за результатами розгляду поданих документів комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині, сину та двом дочкам померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.05.2025 року - призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023), в сумі 2013000 (два мільйони тринадцять) грн. 00 коп. у рівних частках кожному. Позивачі не погоджуються з позицією відповідача щодо того, що розмір одноразової грошової допомоги має визначатись відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Вважають, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168, у зв`язку з чим звернулися до суду з даним позовом за захистом порушених прав щодо отримання належної одноразової грошової допомоги.

Ухвалою від 23 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що системний аналіз доказів, які присутні у матеріалах справи дозволяє прийти до висновку, що причина смерті Захворювання, а не поранення (контузії, травми, каліцтва). Відповідач посилається на правові позиції Верховного Суду, згідно яких, з огляду на зміст приписів пунктів 1 та 2 Постанови № 168, загибель військовослужбовця Збройних Сил в період дії воєнного стану сама по собі не є достатньою умовою для виплати одноразової грошової допомоги в разі його загибелі. Така умова повинна враховуватися у взаємозв`язку з іншими умовами, що передбачені абзацом шостим пункту 2 цієї постанови для виплати ОГД сім`ям осіб, зазначених у пунктах 1 - 1-2 цієї Постанови № 168, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва). Відповідач зазначив, що Позивачами було порушено передбачену законом процедуру звернення за виплатами відповідно до Постанови КМУ №168 та Наказу МОУ №45, що виключає можливість судового контролю за бездіяльністю органу, аргументуючи це тим, що у даній справі Позивачі не подали заяви та документи в порядку, встановленому наказом МОУ №45 від 25.01.2023 (зареєстрованим в Мін`юсті за №176/39232), що регламентує порядок реалізації Постанови №168. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивачі подали до суду відповідь на відзиву якій зокрема зазначили, що наведені в ньому аргументи та доводи Відповідача є необґрунтованими та такими, що не можуть братись до уваги судом, є такими що жодним чином не спростовують позицію, твердження та вимоги Позивачів. Так, Відповідач безпідставно не враховує, що у Відповідачів містяться заяви про призначення одноразової допомоги у зв`язку із смертю старшого сержанта ОСОБА_6 , у яких не зазначено, що вони подані на підставі Постанови КМУ №975, наявність відмітки про те, що до заяви додано документи згідно з, зокрема, Постановою КМУ № 975 не свідчить про їх подання саме за вказаним нормативним актом. Крім того, положеннями законодавства саме на суб`єкта владних повноважень покладено обов`язок визначення розміру відповідної одноразової допомоги. Посилання Відповідача на правові позиції викладені в постанові Верховного суду у справі № 280/2749/24 є безпідставними, адже не відповідають обставинам даної справи. У зазначеній справі ключовим моментом було те, що у Особи були відсутні документи, які свідчили б про отримання ним будь-яких поранень. Натомість, як вбачається з доданих Позивачами документів, ОСОБА_6 : - з 10.05.2022 перебував на службі у складі Військової частини НОМЕР_2 ; - з 18.05.2022 вибув в оперативне підпорядкування командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою забезпечення національної безпеки і оборони України з 18 травня 2022 року до особливого розпорядження (підстава: бойовий наказ); - з 08 червня 2022 року ОСОБА_6 під час виконання бойового розпорядження у районі ведення бойових дій в результаті артобстрілу отримав численні поранення; - з 08.08.2022 вибув на лікування, де перебував по день своєї смерті. Вважають невиправданим застосування до них пункту положень Постанови Кабінету Міністрів України №975 при вирішенні питання про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі чоловіка, військовослужбовця ОСОБА_6 , у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Також позивачі зазначають, що правовідносини викладені у наведених Відповідачем постановах Верховного Суду не є релевантними до правовідносин у цій справі, ці рішення ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням. Вважають, що позовні вимоги до Міністерства оборони України про зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу Позивачам як членам сім`ї загиблого військовослужбовця, є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Просять позовні вимоги задовольнити.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступне.

ОСОБА_6 , 1975 року народження, 25 лютого 2022 року був мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_3 та призваний у Збройні Сили України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 116 від 10.05.2022 року старшого сержанта ОСОБА_6 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . З 10.05.2022 року ОСОБА_6 вважається таким, що прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою "командир відділення зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону".

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 122 від 17.05.2022 року старшого сержанта ОСОБА_6 було направлено у відрядження в район виконання бойових завдань на території України, в оперативне підпорядкування командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою забезпечення національної безпеки і оборони України з 18 травня 2022 року до особливого розпорядження.

Згідно витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №2109 від 16 жовтня 2023 року підтверджено, що захворювання (гостра серцево-судинна недостатності, гострий трансмувальний інфаркт міокарда передньої стінки та верхівки серця) і причина смерті ОСОБА_6 ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».

Згідно Довідки про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 11 листопада 2022 року №186 старший сержант ОСОБА_6 дійсно в період з 18.05.2022 року по 15.09.2022 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Житомирській, Київській, Миколаївській, Харківській, Донецькій областях.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 28.03.1997 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_6 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 25.07.2007 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції підтверджується, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_6 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 28.01.2010 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції підтверджується, що ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_6 .

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 15.03.2012 року, яке видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції підтверджується, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_6 .

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11 березня 2025 року №45/975 (копія в додатках), за результатами розгляду поданих документів комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги дружині, сину та двом дочкам померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, старшого сержанта ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05.05.2025 року - призначено одноразову грошву допомогу в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2023), в сумі 2013000 (два мільйони тринадцять) грн. 00 коп. у рівних частках кожному.

Вважаючи, що їх право на належний розмір одноразової грошової допомоги було порушено Відповідачем Позивачі звернулись до суду з цим позовом.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Пунктом 1 ст.3 Закону №2011-XII встановлено, що дія цього Закону поширюється на:

1) військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей;

2) військовослужбовців, які стали особами з інвалідністю внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти;

3) військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей;

4) членів добровольчих формувань територіальних громад під час їх участі у заходах підготовки добровольчих формувань територіальних громад, а також виконання ними завдань територіальної оборони України.

Відповідно до п.2 ст.3 Закону №2011-XII дія цього Закону не поширюється на членів сімей військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які загинули чи померли під час проходження військової служби (зборів), проходження служби у резерві внаслідок вчинення ними кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо загибель (смерть) військовослужбовця, військовозобов`язаного чи резервіста сталася внаслідок вчинення ними дій у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, чи є наслідком навмисного заподіяння собі військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом тілесного ушкодження.

Забезпечення виконання Закону №2011-XII, інших нормативно-правових актів щодо соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей покладається на органи державної влади та органи місцевого самоврядування (ст.4 Закону №2011-XII).

Питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця регламентоване статтями 16, 16-4 Закону №2011-XII.

Відповідно до п.1 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Пунктом 2 ст.16 Закону №2011-XII передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі:

1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;

2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби;

3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві;

4) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті;

5) встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби;

6)встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві;

7) отримання військовослужбовцем поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання ним обов`язків військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою з військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби;

8) отримання військовослужбовцем строкової військової служби поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання у період проходження ним строкової військової служби, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, а також особою, звільненою із строкової військової служби, яка частково втратила працездатність внаслідок зазначених причин, пов`язаних з проходженням військової служби, але не пізніше ніж через три місяці після звільнення її із строкової військової служби;

9) отримання військовозобов`язаним, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або резервістом поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, що призвело до часткової втрати працездатності без встановлення йому інвалідності в період проходження зборів чи служби у військовому резерві або не пізніше ніж через три місяці після закінчення таких зборів чи виконання резервістом обов`язків служби у військовому резерві.

Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Військовозобов`язані та резервісти вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, служби у військовому резерві, за умов, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», указами Президента України (п.3 ст.16 Закону №2011-XII).

Відповідно до п.1 ст.16-1 Закону №2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (п.2 ст.16-1 Закону №2011-XII).

Пунктом 1 ст.16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі:

а) 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 цього Закону;

500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2-3 пункту 2 статті 16 цього Закону;

б) 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до п.1 ст.16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Згідно п.2,3 ст.16-3 Закону №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

Встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства (п.3 ст.16-3 Закону №2011-XII).

Пунктом 6 ст.16-3 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно п. 7-9 ст.16-3 Закону №2011-XII, якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за її вибором.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (п.8 ст.16-3 Закону №2011-XII).

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п.9 ст.16-3 Закону №2011-XII).

Статтею 16-4 Закону №2011-XII встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним кримінального або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналізуючи положення ст.16-3 Закону №2011-XII, суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги у членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого виникає з часу загибелі військовослужбовця, а не з моменту звернення за виплатою допомоги.

Такий висновок суду підтверджується положенням підзаконного нормативно-правового акта, а саме п.3 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 (далі Постанова №975), згідно з яким днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

З огляду на виникнення у позивачів права на отримання одноразової грошової допомоги 03.05.2023 (дата смерті ОСОБА_6 згідно зі свідоцтвом про смерть), суд зазначає, що до спірних правовідносин щодо виплати такої допомоги необхідно застосовувати закон, чинний станом на 03.05.2023.

Суд зазначає, що відповідач не заперечує право позивачів на отримання одноразової грошової допомоги, проте спірним у цій справі є питання розміру грошової допомоги, який регламентується різними постановами Кабінету Міністрів України, вирішуючи яке, суд виходить з такого.

Відповідно до п.п.1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Абзацом першим п.п. «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпункті 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII.

Аналогічні норми щодо підстав та розмірів виплати одноразової грошової допомоги містяться у Постанові №975.

Поряд з цим, суд зазначає, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, постановлено:

- ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб;

- військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України Про правовий режим воєнного стану заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави;

- у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України Про правовий режим воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022, затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Згідно з пунктами 2, 4, 5 Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.

Суд встановив, що згідно Витягу з іменного списку безповоротних втрат №0085 від 26.05.2023 року, ОСОБА_6 був мобілізований на військову службу 25.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 116 від 10.05.2022 року старшого сержанта ОСОБА_6 було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 . З 10.05.2022 року ОСОБА_6 вважається таким, що прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою "командир відділення зенітної ракетної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону".

Згідно витягу з Наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 122 від 17.05.2022 року старшого сержанта ОСОБА_6 було направлено у відрядження в район виконання бойових завдань на території України, в оперативне підпорядкування командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою забезпечення національної безпеки і оборони України з 18 травня 2022 року до особливого розпорядження.

Згідно Довідки про безпосередню участь особи у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України від 11 листопада 2022 року №186, старший сержант ОСОБА_6 дійсно в період з 18.05.2022 року по 15.09.202 року брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військової агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Житомирській, Київській, Миколаївській, Харківській, Донецькій областях.

Старший сержант ОСОБА_6 отримав численні поранення, що підтверджується наданими Позивачами документами: закритий компресійний перелом на рівні тіла L 4 хребця поясничного відділу хребта (направлення командира військової частини НОМЕР_2 від вересня 2022 року), закритий післятравматичний 08.06.2022 р. розрив правого акроміально-ключичного з`єднання з вираженим больовим синдромом та порушенням функції в правому плечовому суглобі (Довідка ВЛК військової частини НОМЕР_7 від 14.02.2023 №353), ушкодження ліктьового і серединного нерва в в/третині правого передпліччя (Довідка ВЛК військової частини НОМЕР_7 від 28.02.2023 №2287), осколкове поранення правої сідниці (Довідка ВЛК військової частини НОМЕР_7 від 15.03.2023 №2931)

Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної 16 Регіональної військово-лікарської комісії №143 від 09 лютого 2023 року, захворювання ОСОБА_6 та причина смерті, яке призвело до смерті «ТАК, пов`язані із захистом Батьківщини».

Таким чином, судом встановлено, що старший сержант ОСОБА_6 помер у зв`язку з виконанням заходів необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України під час дії воєнного стану, у зв`язку з захистом Батьківщини.

Більш того, 16 Регіональною військово-лікарською комісією по встановленню, що захворювання ОСОБА_6 і причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», 28.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 (далі - Постанова №168).

Абзацом першим п.2 Постанови №168 у редакції, чинній станом на 18.10.2022 (чинній на дату смерті ОСОБА_6 ), установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 вказаної постанови (зокрема військовослужбовців Збройних Сил), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15000000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Отже, після прийняття Кабінетом Міністрів України Постанови №168 положення п.2 цієї Постанови щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги, яка виплачується сім`ям загиблих військовослужбовців Збройних Сил вступали у правову колізію з положенням абзацу першого підпункту «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII, а відтак і п.5 Постанови №975, які визначають значно менший розмір такої одноразової грошової допомоги, а саме розмір 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, що у 2023 році становило 2013000,00 гривень.

У зв`язку з цим, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 29.07.2022 №2489-IX (далі - Закон №2489-IX) ст.16-2 Закону №2011-XII доповнено ч.3 такого змісту: «Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України».

У п.1 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону №2489-IX зазначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, крім п.3 розділу I цього Закону, який набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та застосовується з 24.02.2022.

Тобто положення ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII, яке передбачає, що розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, підлягає застосуванню з 24.02.2022.

Суд зазначає, що зворотня дія в часі цієї норми права фактично розширює право особи, адже її застосування призведе до отримання сім`ями загиблих військовослужбовців більшого розміру одноразової грошової допомоги, що відповідає вимогам частини першої ст.58 Конституції України.

Окрім того, суд зазначає, що у п. 1 Постанови №975 зазначено: «Затвердити Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що додається.», тобто дана Постанова №975 стосується виключного кола осіб, а саме: військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. Дане коло осіб є вичерпним, та не стосується осіб, які були призвані під час мобілізації під час дії воєнного стану.

Суд зазначає, що положення ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII передбачає, що Кабінетом Міністрів України визначається виключно розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, а не порядок призначення таких виплат чи зміну підстав призначення та здійснення таких виплат.

Згідно статті 19 Конституції України: «Органи державної влади … зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.»

Згідно частини 1 статті 4 Закону України «Про кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Згідно частини 1 статті 43 Закону України «Про кабінет Міністрів України» Кабінет Міністрів України спрямовує свою діяльність на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України.

Закон № 2011-XII перераховує підстави для виплати одноразової допомоги (частина 1 статті 16-2): поранення, контузія, травма, каліцтво або захворювання, отримані при захисті Батьківщини.

Положення ч.3 ст.16-2 Закону №2011-XII передбачає, що Кабінетом Міністрів України визначається виключно розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану, проте Ця норма надає Кабміну лише право визначати розмір допомоги, не обумовлюючи право вносити зміни до переліку підстав, установлених у ч. 1 ст.16-2 Закону №2011-XII.

Таким чином, суд дійшов висновку, що починаючи з 24.02.2022 особам, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця виплачується така допомога у розмірі, визначеному п.2 Постанови №168, а не у розмірах, визначених підпунктом «а» п.1 ст.16-2 Закону №2011-XII та п.5 Постанови №975.

Отже, до 23.02.2022 включно діяли положення, які диференціювали розмір одноразової грошової допомоги в залежності від випадку смерті (загибелі) військовослужбовця:

- у випадках, передбачених підпунктом 1 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму;

- у випадках, передбачених підпунктом 2 п.2 ст.16 Закону №2011-XII у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму.

Проте, після введення правового режиму воєнного стану законодавець визначив єдиний розмір одноразової грошової допомоги, яка вплачується членам сім`ї у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час дії воєнного стану 15000000,00 гривень.

Таким чином, станом на час виникнення спірних правовідносин Позивачі мали право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 під час дії воєнного стану відповідно до п.2 Постанови №168, тобто у розмірі 15000000,00 гривень.

Отже, вказане зумовлює висновок суду про протиправність п. 12 спірного рішення комісії Міністерства оборони України № 45/975 від 11.03.2025 року та таким, що підлягає скасуванню.

З приводу посилання відповідача на практику Верховного Суду суд зазначає, що правовідносини викладені у наведених постановах не є релевантними до правовідносин у цій справі, ці рішення ухвалені за інших фактичних обставин та з іншим правовим регулюванням з огляду на наступне.

Так, у відзиві відповідач посилається, що його позицію в повній мірі підтверджують висновки суду викладені у постанові Верховного Суду від 18.11.2024 року по справі №240/1743/24; постанові Верховного суду від 29.03.2024 року по справі №440/3321/23; постанові Верховного Суду від 21.08.2024 року по справі №160/20229/22; постанові Верховного Суду від 17.03.2025 року по справі №280/2749/24.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2024 у справі № 240/1743/24 вирішувалося питання щодо призначення одноразової грошової допомоги матері, як члену сім`ї загиблого старшого солдата її сина в належній їй частині в розмірі 7 500 000,00 грн від 15 000 000,00 грн, однак, причина смерті солдата не пов`язана з виконанням обов`язків військової служби чи захистом Батьківщини, згідно до наказу командира Військової частини НОМЕР 4 (по стройовій частині) від 22.11.2022 № 314, в якому зафіксовано, що останній помер ІНФОРМАЩЯ З та виключено його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

У постанові Верховного Суду від 21.08.2022 у справі № 160/20229/22 було висловлено правовий висновок, щодо здійснення перерахунку матері і батьку одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 у зв`язку із загибеллю їх сина ОСОБА 2 . При цьому, смерть військового настала в період проходження військової служби і пов`язана з виконанням обов`язків військової служби: під час несення служби на стаціонарному блокпості на пересічні вул. Бобринецький шлях та Кільцевої дороги при виїзді з міста Кропивницький в напрямку міста Миколаїв, що засвідчено також актом № 72/22 про нещасний випадок (у тому числі поранення), затвердженим начальником Центрального територіального управління Національної гвардії України 18.07.2022. Згідно з висновком указаного акта: нещасний випадок з старшим солдатом військової служби за контрактом стався в період проходження військової служби при виконанні службових обов`язків. Разом з тим, причина смерті пов`язана саме з нещасним випадком, а не з захистом Батьківщини.

У постанові Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23 вирішувалося питання щодо призначення одноразової грошової допомоги сім`ї загиблого поліцейського, однак в рамках такої справи судами не встановлено/досліджено, чи загибель ОСОБА 2 ... відповідає обставинам, що вказують на виникнення права у членів сім`ї загиблого поліцейського на одноразову грошову допомогу, у розмірі встановленому пунктом 2 Постанови № 168, а саме: чи настала смерть поліцейського під час захисту Батьківщини, безпосередньої його участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії (відповідність функціональній ознаці); чи перебував він на момент смерті безпосередньо в районах здійснення вказаних заходів (відповідність територіальній ознаці); чи настала смерть поліцейського у період здійснення зазначених заходів (відповідність часовій ознаці), як того вимагають у своїй сукупності положення Постанови №168 та Порядку № 376. Зазначене є відмінним від обставин загибелі старшого сержанта ОСОБА_6 . Крім того, постановою Верховного Суду від 29.03.2024 у справі № 440/3321/23 справу було направлено на продовження розгляду, в результаті чого 10.01.2025 року Полтавським окружним адміністративним судом було винесено рішення про задоволення позовних вимог про призначення одноразової грошової допомоги, яке Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.05.2025 року залишено без змін.

У постанові Верховного Суду від 17.03.2025 у справі № 280/2749/24 ключовим моментом було те, що відсутні будь-які відомості про отримання ОСОБА_4 за період проходження служби поранень (контузії, травми, каліцтва), від яких могла настати його смерть. Регіональною військово-лікарською комісією встановлено, що причиною смерті ОСОБА_4 стало не поранення, а захворювання «Гостра недостатність кровообігу. Токсична кардіоміопатія» та тим, що від районного ТЦК та СП необхідні документи до Міністерства оборони України не надходили, через що питання призначення та виплати позивачам одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачем у встановленому законом порядку не вирішувалося, вимоги до Міноборони є передчасними.

Зазначене є відмінним від обставин смерті старшого сержанта ОСОБА_6 . Як вбачається з доданих Позивачами документів, ОСОБА_6 : - з 10.05.2022 перебував на службі у складі Військової частини НОМЕР_2 ; - з 18.05.2022 вибув в оперативне підпорядкування командувача оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з метою забезпечення національної безпеки і оборони України з 18 травня 2022 року до особливого розпорядження (підстава: бойовий наказ); - з 08 червня 2022 року ОСОБА_6 під час виконання бойового розпорядження у районі ведення бойових дій в результаті артобстрілу отримав численні поранення; - з 08.08.2022 вибув на лікування, де перебував по день своєї смерті. Про чисельні поранення свідчить довготривале перебування на реабілітаційному лікування, а також чисельні медичні документи, які були долучені Позивачами до позовної заяви, які свідчать зокрема про: закритий компресійний перелом на рівні тіла L 4 хребця поясничного відділу хребта (направлення командира військової частини НОМЕР_2 від вересня 2022 року), закритий післятравматичний 08.06.2022 р. розрив правого акроміально-ключичного з`єднання з вираженим больовим синдромом та порушенням функції в правому плечовому суглобі (Довідка ВЛК військової частини НОМЕР_7 від 14.02.2023 №353), ушкодження ліктьового і серединного нерва в в/третині правого передпліччя (Довідка ВЛК військової частини НОМЕР_7 від 28.02.2023 №2287), осколкове поранення правої сідниці (Довідка ВЛК військової частини НОМЕР_7 від 15.03.2023 №2931). Крім того, як вбачається з документів, доданих Відповідачем, у Відповідача містився достатній перелік документів для прийняття ним Рішення про виплату Позивачам одноразової грошової допомоги на підставі п.2 Постанови №168.

Крім того, ухвалою про відмову у відкритті касаційного провадження від 18 лютого 2025 РОКУ ПО справі №600/6955/23-а, було відповідно відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міністерства оборони України по справі, яка має ідентичні правовідносини до цієї справи, та по якій рішенням і суду першої інстанції, і суду апеляційної інстанції, було задоволено позовні вимоги Позивачів. В ухвалі про відмову у відкритті касаційного провадження від 18 лютого 2025 року по справі №600/6955/23-а, Верховний Суд зазначив наступне:

«Судами попередніх інстанцій враховано правові висновки, які висловлені Верховним Судом у постанові від 17.07.2024 у справі №600/548/23-а, де визначено, що матір має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі сина, військовослужбовця солдата під час дії воєнного стану відповідно до пункту 2 Постанови №168 у розмірі 15000000,00 грн з підстав того, що його захворювання, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР І від 21.05.2022 №36, довідкою від 14.06.2022 №2019 про безпосередню участь у бойових діях, виданої командиром військової частини НОМЕР 2 , лікарським свідоцтвом про смерть від 13.05.2022 №236, виданого Лозівським відділенням Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи, свідоцтвом про смерть серії НОМЕРЗ від 13.05.2022, виданого Путильським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, стало причиною смерті ІНФОРМАЩЯ 2 , пов`язаною із захистом Батьківщини

В такому випадку скаржником не зазначено обставин, які б свідчили про необхідність відступлення від врахованого висновку судами попередніх інстанцій у визначених правовідносинах.».

З вищенаведеного вбачається, що Верховний Суд вважає релевантними та актуальними для застосування у спірних правовідносин, які мають місце і у цій справі, саме висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 17.07.2024 у справі №600/548/23 а. В свою чергу висновки Верховного СУДУ, які викладені у постанові від 17.07.2024 у справі №600/548/23-а, наступні:

«21.05.2022 наказом командира військової частини НОМЕР6 (по стройовій частині) від 21.05.2022 №36 солдата ОСОБА 2 - стрільця 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти військової частини НОМЕР 6 , який помер ІНФОРМАЩЯЗ в результаті гострої серцево-судинної недостатності, кардіоміопатія, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. 14. Відповідно до витягу з протоколу засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 08.07.2022 №493 підтверджено, що захворювання і причина смерті ОСОБА_2 , пов`язані із захистом Батьківщини.

20. 18.11.2022 Комісією Міністерства оборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум прийнято рішення, яке оформлено протоколом №277, про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 матері померлого ІНФОРМАЦІЯ^ внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, солдата ОСОБА 2 ( ІНФОРМАЩЯ1 ) на підставі свідоцтва про смерть від 13.05.2022 серії НОМЕР 9 - в розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала смерть (2022), в сумі 1 860 750,00 грн.

47.В контексті встановлених обставин у цій справі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, помилково скасованими судом апеляційної інстанції, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі сина, військовослужбовця солдата ОСОБА 2 під час дії воєнного стану відповідно до пункту 2 Постанови №168 у розмірі 15000000,00 грн з підстав того, що його смерть пов`язана із захистом Батьківщини.

48.Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо призначення позивачеві одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого солдата ОСОБА 2 , її сина, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в сумі 1860750,00 грн та як наслідок скасування спірного рішення.

49.Однак, суд апеляційної інстанції безпідставно дійшов висновку про те, що син позивачки, який помер внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, не має право на одноразової грошової допомоги як члену сім`ї загиблого солдата, оскільки він не є загиблим військовослужбовцем або померлим, внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого під час захисту Батьківщини, з тих підстав, що в матеріалах справи міститься витяг з ПРОТОКОЛУ засідання 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, КОНТУЗІЙ, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця від 08.07.2022, в якому чітко визначено, що захворювання і причина смерті ІНФОРМАЦІЯ 3 солдата ОСОБА 2 , 1980 року народження, пов`язані із захистом Батьківщини.

50.Відтак колегія суддів не може погодитись із висновками суду апеляційної інстанції про те, що позивачка має право лише на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 16 Закону №2011 -XII, у 750-кратному розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у сумі 1860750,00 грн, що було повністю виконано Міністерством оборони України».

Відповідно, зазначена судова практика Верховного Суду спростовує наведену відповідачем судову практику, а також підтверджує обґрунтованість та законність позовних вимог позивачів.

Великою Палатою Верховного Суду вищезазначена постанова Верховного Суду не переглядалась, а відповідно до приписів частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» мають бути враховані судом.

Щодо посилання Відповідача на те, що Позивачами було порушено передбачену законом процедуру звернення за виплатами відповідно до Постанови КМУ №168 та Наказу МОУ №45, що виключає можливість судового контролю за бездіяльністю органу, аргументуючи це тим, що у даній справі Позивачі не подали заяви та документи в порядку, встановленому наказом МОУ №45 від 25.01.2023 (зареєстрованим в Мін`юсті за №176/39232), що регламентує порядок реалізації Постанови №168 суд зазначає наступне.

Як вбачається з документів, надісланих Відповідачем 15.05.2025 року через підсистему «Електронний суд», у них містися заяви про призначення одноразової допомоги у зв`язку із смертю старшого сержанта ОСОБА_6 , у яких не зазначено, що вони подані на підставі Постанови КМУ №975, наявність відмітки про те, що до заяви додано документи згідно з, зокрема, Постановою КМУ № 975 не свідчить про їх подання саме за вказаним нормативним актом. Крім того, положеннями законодавства саме на суб`єкт владних повноважень покладено обов`язок визначення розміру відповідної одноразової допомоги.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Щодо доводів відповідача про дискреційність його повноважень в частині позовних вимог про зобов`язання Міністерство оборони України призначити та виплатити позивачам одноразову грошову допоогу, суд зазначає наступне.

Згідно позиції Верховного Суду, яка сформована у постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 361/7567/15-а, від 07 березня 2018 року у справі № 569/15527/16-а, від 20 березня 2018 року у справа № 461/2579/17, від 20 березня 2018 року у справі № 820/4554/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі № 826/8803/15, дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Тобто, дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Наведене повністю відповідає змісту ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною 4 якої визначене, що у випадку, визначеному п. 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний РОЗСУД.

Тобто, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

При цьому, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію.

У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону яку відповідач повинен застосувати при вчиненні дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин, оскільки адміністративний суд не вправі перебирати на себе повноваження суб`єкта публічної адміністрації, реалізуючи за нього процедурні дії, ухвалювати рішення чи проводити адміністративну процедуру.

Таке втручання може мати місце лише у випадку, якщо судом буде встановлено, що в адміністративній процедурі фізична (юридична) особа виконала всі приписи закону, а суб`єкт владних повноважень у відповідь необґрунтовано й незаконно не вчинив належну дію чи не ухвалив необхідне рішення.

Відповідно, за встановленими обставинами справи, позивачі виконали всі приписи закону для отримання належного розміру одноразової грошової допомоги та обставини смерті старшого сержанта ОСОБА_6 відповідають всім умовам для виплати одноразової грошової допомоги саме у розмірі, передбаченому пунктом 2 Постанови КМУ № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022. А оскільки Відповідач необґрунтовано та незаконно прийняв рішення про виплату одноразової грошової допомоги в меншому розмірі, то суд має право зобов`язати такого відповідача прийняти відповідне рішення на користь позивачів.

Суд враховує, що суб`єкт владних повноважень у спірних взаємовідносинах здійснив реалізацію дискреційних повноважень шляхом невиплати одноразової грошової допомоги у належному розмірі, передбаченому пунктом 2 Постанови КМУ № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року, з причини неправильного трактування таким органом норм закону щодо обов`язку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у розмірі, визначеному пунктом 2 Постанови КМУ № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року у випадках, коли загибель військового відбулась під час воєнного стану, під час виконання службових обов`язків, в районах проведення бойових дій, пов`язана з захистом Батьківщини, проте причиною смерті стало захворювання, а не поранення.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню враховуючи п.10 ч.2 ст.245 КАС України, повністю.

Згідно положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивачів суми сплаченого судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_1 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 до Міністерства оборони України, про визнання протиправними та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасування пункт 12 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 11.03.2025 року № 45/975, про призначення дружині, сину та двом донькам одноразової грошової допомоги, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого сержанта ОСОБА_5 , внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини в сумі 2 013 000 грн. у рівних частках кожному.

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6, ) призначити та виплатити дружині, сину та двом донькам одноразову грошову допомогу, як членам сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого сержанта ОСОБА_5 , внаслідок захворювання та причини смерті, пов`язаних із захистом Батьківщини, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей в розмірі 15 000 000 грн та здійснити виплату одноразової грошової допомоги, у рівних частках з урахуванням вже проведених виплат.

Стягнути з Міністерства оборони України на користь Позивачів судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 )

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 )

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 )

Позивач - ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_8 )

Відповідач - Міністерство оборони України (просп. Повітрофлотський, буд. 6,м. Київ,03168, ЄДРПОУ/РНОКПП 00034022)

Суддя Д.Є. Махаринець