Справа № 160/33009/24
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання ОСОБА_1 на ознайомлення наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до особового складу частини;
- визнати протиправним та скасувати Наказ командира військової частини НОМЕР_1 в частині зарахування з 19.10.2024 року до списків військової частини ОСОБА_1 , особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлення на всі види забезпечення, та призначення на посаду тощо та зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виключити із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2024 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.
Відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено.
Витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):
- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008 року;
- належним чином засвідчену копію наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;
- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підстав його призову;
- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації;
- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):
- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;
- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .
Ухвала суду від 24.12.2024р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 24.12.2024р. о 15:41, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 24.12.2024р. була направлена та доставлена до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 24.12.2024р. о 15:41, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Перевіривши матеріали справи судом було встановлено, що вимоги ухвали суду від 24.12.2024 року відповідачами не виконані.

Ухвалою суду від 20.02.2025 року вдруге витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):

- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008 року;

- належним чином засвідчену копію наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підстав його призову;

- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вдруге витребувано від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .

Роз`яснено, що зазначені документи необхідно надати до суду протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали на адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду нарочно через канцелярію суду або шляхом поштового зв`язку або шляхом завантаження до системи Електронний суд з автоматичним накладенням електронного цифрового підпису.

Ухвала суду від 20.02.2025р. була направлена та доставлена до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 20.02.2025р. о 23:35, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Ухвала суду від 20.02.2025р. була направлена та доставлена до електронного кабінету Військової частини НОМЕР_1 20.02.2025р. о 23:35, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Перевіривши матеріали справи судом було встановлено, що вимоги ухвали суду від 20.02.2025 року відповідачами не виконані.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року втретє витребувано від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ):

- належним чином засвідчену копію картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію витягу з бази даних Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів стосовно внесення Рішення ВЛК про придатність ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються направлення ОСОБА_1 для проведення лабораторних та інструментальних досліджень складених згідно до гл.3 розділу ІІ Наказу Міністерства оборони №402 від 14.08.2008 року;

- належним чином засвідчену копію наказу про призов ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію військово-облікового документа ОСОБА_1 з підстав його призову;

- належним чином засвідчену копію наказу про виключення ОСОБА_1 з військового обліку у зв`язку із призовом на військову службу під час мобілізації;

- належним чином засвідчену копію обліково-послужної картки ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчені копії всіх документів, що стосуються примусового доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Втретє витребувано від Військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ):

- належним чином засвідчену копію особової справи ОСОБА_1 ;

- належним чином засвідчену копію наказу про зарахування ОСОБА_1 з 19.10.2024 року до списків частини НОМЕР_1 і особового складу частини НОМЕР_1 .

Попереджено про застосування заходів процесуального примусу у випадку невиконання вимог суду в частині надання витребуваних документів. Продовжено строк зупинення провадження у справі до надання учасниками справи витребуваних судом доказів.

До суду надійшла заява представника ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій вона, мовою оригіналу, просить "винести ухвалу про забезпечення позовної заяви шляхом зупинення дії наказів командира військової частини НОМЕР_1 , що стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: заборонити командуванню військової частини НОМЕР_1 приймати рішення про переведення до інших військових частин на час розгляду справи апеляційним судом".

Подана заява обґрунтована тим, що станом на зараз існує об`єктивна необхідність у зверненні до суду із цією заявою шляхом зупинення дії індивідуального акту та забороною відповідачу вчиняти певні дії, оскільки командування військової частини НОМЕР_1 , видало наказ № 168, яким збирається переводити ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_4 . Наказ № 168 для ознайомлення командування частини не надали. Зокрема, просить суд зупинити на час розгляду справи судом дію наказу командира військової частини НОМЕР_1 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та дію наказу № 168 про переведення до військової частини НОМЕР_4 . Також, з часу звернення до суду ОСОБА_1 відчуває упереджене ставлення командування до нього. Позивач змушений просити суд заборонити командуванню військової частини НОМЕР_1 відряджати чи приймати рішення про переведення його до інших військових частин на час розгляду справи судом. ОСОБА_1 є членом Релігійної організації Церква ЄХБ м. Чорноморськ «ВОСКРЕСІННЯ», до незаконної мобілізації займався у церкві релігійною діяльністю безпосередньо займався волонтерською діяльністю з роздавання гуманітарної допомоги малозабезпеченим громадянам а також брав участь у служінні членів церкви та її прихожанів з обмеженими властивостями (інвалідів). У виписці з медичної картки стаціонарного хворого № 10984 наданої КНП «Чорноморська лікарня» ЧМРОО, хірургічне відділення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено діагноз: «Лівостороння защемлена пахова грижа», на це захворювання у військовій частині не звертають уваги та ігнорують скарги на різке погіршення стану здоров`я. У довідці № 19/10 від 19.10.2024р. надано спілкою Євнгельських християн-баптистів України Церкви євангельських християн-баптистів м.Чорноморськ «ВОСКРЕСІННЯ» зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з його релігійними пацифістськими переконакннями то у відповідності до положень ч.4 ст.35 Конституції України, ч.2 ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст.18 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ч.1 ст.9 Закону України «Про альтернативну (невійськову) службу», має право на свободу релігії, де йому гарантовано відсутність примусу з боку Держави та заміну військового обов`язку на невійськову службу. Згідно до результатів дослідження зроблених у лабораторії у ОСОБА_1 1982р.н., виявлено Гепатит HCV 3v та Гепатит HCV 4. Отже, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як віруюча людина не відмовляється від свого обов`язку перед державою, керуючись ч.4 ст.35 Конституції України, але його релігійні переконання суперечать виконанню військового обов`язку тому просить замінити альтернативною не військовою. Тобто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 робить все можливе, щоб стати на захист України, але без зброї в руках і поза військової служби.

Надаючи оцінку доводам заявника та вирішуючи клопотання про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Частинами першою та другою статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо :

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з положеннями частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється в безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (частина друга статті 151 КАС України).

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання (частина шоста статті 154 КАС України).

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що згідно Рекомендації №R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13.09.1989 рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог, бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими (репутаційними, службовими, іншими) наслідками.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 21.09.2023 року у справі №580/244/23.

Таким чином, суд, розглядаючи клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, а також у очевидності ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

При цьому, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

Так само суд повинен вказати підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.

Суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною 3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, центри надання адміністративних послуг, центри рекрутингу та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Суд, проаналізувавши мотиви, якими заявник обґрунтовує подане клопотання, дійшов висновку, що доводи й аргументи заявника не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, адже мотиви клопотання про забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника про те, що дії відповідачів можуть порушити права та інтереси позивача або істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення його порушених прав або інтересів до ухвалення рішення в адміністративній справі.

Разом з цим, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, зокрема, останнім не надано доказів що відповідачі мають намір направити його до іншої військової частини.

Слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не можуть вирішуватись ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 Кодекс адміністративного судочинства України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення. Твердження про очевидність порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 11.10.2023 року у справі №300/5005/22.

Згідно правових висновків, що викладені у постанові Верховного Суду від 11.01.2022 по справі №640/18852/21, судове рішення про забезпечення позову є винятковим екстраординарним заходом, який не повною мірою узгоджується з деяким, визначеними у частині другій статті 129 Конституції України основними засадами (принципами) судочинства, а саме, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобам. При цьому, таке судове рішення стає обов`язковим для виконання до його апеляційного перегляду.

Зазначені позивачем обставини не дають підстави для висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки ризик настання для позивача негативних наслідків при невжитті заходів забезпечення позову не підтверджено.

Отже, відсутні станом на день постановлення цієї ухвали підстави для висновку, що існуватиме неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача після набрання законної сили рішенням в адміністративній справі без вжиття заходів забезпечення позову, а також що існуватиме необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення прав позивача у майбутньому, оскільки позивачем не обґрунтовано невідворотність настання стверджуваних наслідків без застосування заходів забезпечення позову.

Крім того, суд зазначає, що можливе настання негативних наслідків не є беззаперечним доказом для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову. Суд здійснює захист реально порушених прав, а не тих, які ймовірно може бути порушено у майбутньому.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 06.09.2019 у справі №826/13306/18.

Приписами п. 10 ч.3 статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом, зокрема, зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Як вже зазначалось вище, у своїй заяві про забезпечення позову, представник позивача, мовою оригіналу, просить "винести ухвалу про забезпечення позовної заяви шляхом зупинення дії наказів командира військової частини НОМЕР_1 , що стосуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: заборонити командуванню військової частини НОМЕР_1 приймати рішення про переведення до інших військових частин на час розгляду справи апеляційним судом".

Дослідивши зміст в т.ч. прохальної частини заяви вбачається, що представником при складанні заяви допущено описку, адже справа розглядається не апеляційним судом, а окружним, але при наявності цієї описки, зміст заяви суду зрозумілий.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102, введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022, та який станом на час розгляду заяви про забезпечення позову триває.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України здійснює Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу, який також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

В частині 9 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" надано визначення поняття військовослужбовців, як осіб, які проходять військову службу.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

З аналізу зазначених норм, вбачається, що військовозобов`язані, які були призвані на військову службу під час мобілізації, в особливий період, набувають нового юридичного статусу - військовослужбовці.

Отже, беручи до уваги зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що позивач набув статусу військовослужбовця.

Відтак, на час проходження позивачем служби та на дату звернення до суду із заявою про забезпечення позову в Україні діє воєнний стан, в умовах якого існує заборона шляхом забезпечення позову здійснювати зупинення дії наказів відданих військовослужбовцю.

Суд вважає, що позивачем не надано до суду обґрунтованих доводів та доказів необхідності вжиття заходів забезпечення позову, що не дає можливості встановити існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обсяг заявлених позовних вимог, виходячи з принципу співмірного вжиття заходів забезпечення позову,з огляду на приписи статті 150 КАС України та враховуючи те, що не допускаєтся забезпечення позову шляхом зупинення наказу або розпорядження командира (начальника), відданого військовослужбовцю в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за відсутності обґрунтованих підстав та доказів на підтвердження доводів, викладених у заяві про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача-1: ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідача-2: Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили та може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст ухвали складено та підписано 10.06.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса