Справа № 240/20596/24
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Житомир

справа № 240/20596/24

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд

у складі судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул.Лятошинського Бориса, 5, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , щодо не нарахування та не виплати додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» військовослужбовцю ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати наказ яким перерахувати та виплатити позивачу ОСОБА_1 з 01.10.2022 по 09.03.2023 (включаючи час переміщення між закладами лікування) додаткову винагороду згідно з постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» в розмірі 100000 гривень пропорційною в розрахунку на місяць.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 .

Зазначає, що приймав участь у бойових діях та отримав поранення, у зв`язку з чим проходив лікування з 01.10.2022 по 09.12.2023.

Проте, з моменту отримання поранення відповідач не виплачує додаткову винагороду позивачу, як військовослужбовцю який лікується та перебуває у відпустці по ВЛК у зв`язку з отриманим пораненням.

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати додаткової винагороди протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05 грудня 2024 року Військова частина НОМЕР_1 надіслала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування своєї правової позиції зазначає, що вимога про виплату позивачу додаткової винагороди за жовтень 2022 року та листопад 2022 року у розмірі 100 000 грн безпідставна, оскільки вже виплачена.

За грудень 2022 року позивачу було виплачено додаткову винагороду у розмірі 30000,00 грн.

Враховуючи, що позивач повернувся на службу з лікування у зв`язку з пораненням 07.12.2022, то за період з 01.12.2022 по 07.12.2022 позивач має право на виплату додаткової винагороди з розрахунку 100 000,00 грн за дні лікування поранення.

Щодо відсутності підстав для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 гривень за період з 08.12.2022 по 09.03.2023 вказує, що позивач перебував у відпустці на підставі довідок ВЛК, у яких зазначено про надання відпустки у зв"язку з травмою, хворобою, пов"язаною з проходженням військової служби, а не із захистом Батьківщини.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Суд зазначає, що судове рішення у справі, постановлене у письмовому провадженні, складено у повному обсязі відповідно до ч.4 ст.243 КАС України.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Суд розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні докази за своїм внутрішнім переконанням, зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України у складі Військової частини НОМЕР_1 з 05.08.2022 по 30.07.2023, що не заперечується відповідачем.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2022 №181 рядовий ОСОБА_1 , який знаходився на виконанні бойового завдання, з 01.10.2022 отримав вогнепальне осколкове поранення обох стегон у с. Білогірка Херсонської області, у зв"язку з чим вибув на лікування.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.12.2022 №248 рядовий ОСОБА_1 прибув після лікування у зв`язку з отриманим пораненням.

Відповідно до довідки ВЛК від 05.12.2022 №255, виданої КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради позивач отримав травму (01.10.2022) пов`язану з проходженням військової служби, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Також вказано, що травма важка.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 № 5 - рядовий ОСОБА_1 прибув з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.

Відповідно до довідки ВЛК від 18.01.2023 №602, виданої комісією Військової частини НОМЕР_2 позивач отримав травму (01.10.2022) пов`язану з проходженням військової служби, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Також вказано, що поранення важкого ступеня.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19.01.2023 №19 рядовий ОСОБА_1 вибув у відпустку для лікування у зв`язку з хворобою.

Відповідно до витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.02.2023 №49 рядовий ОСОБА_1 прибув з відпустки для лікування у зв`язку з хворобою.

Згідно з довідкою ВЛК від 09.03.2023 №4583, виданою гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» встановлено, що поранення отримане позивачем (01.10.2022), так, пов"язане із захистом Батьківщини. Також зазначено, що травма важка.

Позивач, не погоджується із вказаною бездіяльністю відповідача, спрямованою на позбавлення його права на належне грошове забезпечення, а саме не нарахування та не невиплату додаткової грошової виплати, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 у розмірі 100000 грн на місяць за період перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров"я з 01.10.2022 по 09.03.2023, вважаючи свої права на отримання належного грошового забезпечення порушеними, звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку доводам сторін, суд вказує на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон України №2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-ХІІ з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон України №2011-ХІІ), військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п.1 ст.9 Закону України №2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Наказом Міністра оборони України №260 від 07.06.2018 затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок №260).

Відповідно до пункту 17 Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану" від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указами Президента України: №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022 та№757/2022 від 07.11.2022,№58/2023 від 06.02.2023, від01.05.2023 № 254/2023.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята Постанова №168, пунктом 1 якої (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

01.04.2022 до Постанови №168, Постановою Кабінету Міністрів України №400 внесено зміни, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Таким чином, додаткова винагорода в розмірі 100000 грн виплачується військовослужбовцям у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

Для виплати додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування на стаціонарному лікуванні.

Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється в розмірі 100000 гривень.

Спірним питання в межах розгляду даної справи є наявність у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 №168 за час перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров"я у зв"язку з отриманим 01.10.2022 пораненням.

Порядок та умови виплати зазначеної винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України на час виникнення спірних правовідносин був встановлений рішенням Міністра оборони України, доведеним телеграмою №248/1298 від 25.03.2022.

Пунктом 8 вказаного рішення визначено, що у період дії воєнного стану, військовослужбовцям, які отримали поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язані із захистом Батьківщини, додаткову винагороду виплачувати у розмірі 100000 грн за весь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

У подальшому, з метою врегулювання та встановлення єдиних підходів щодо порядку виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністром оборони України прийнято рішення - окреме доручення від 23.06.2022 №912/з/29, яким серед іншого у пункті 7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022).

Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Отже, виходячи зі змісту наведених норм в контексті спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що збільшена до 100 тисяч гривень додаткова винагорода виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я з дня отримання поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого) й підставою для видання наказу щодо виплати такої винагороди є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402, видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.

Судом встановлено, рядовий ОСОБА_1 , який знаходився на виконанні бойового завдання, 01.10.2022 отримав вогнепальне осколкове поранення обох стегон у с. Білогірка Херсонської області, у зв"язку з чим з 01.10.2022 вибув на лікування (витяг з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2022 №181).

При цьому суд враховує, що довідкою ВЛК від 09.03.2023 №4583, виданою гарнізонною військово-лікарською комісією НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» встановлено, що поранення отримане позивачем (01.10.2022), так, пов"язане із захистом Батьківщини, також зазначено, що травма важка.

Крім того, суд наголошує, що вказана довідка ВЛК від 09.03.2023 №4583, яка видана більш пізнішою датою аніж вищевказані дві попередні та безпосередньо з урахуванням довідки про обставини поранення №1/2311 від 09.12.2022, виданої командиром в/ч НОМЕР_1 .

Суд наголошує, що у позивача відсутній обов`язок кожного разу повторно доводити вказані обставини.

Також у справі міститься посвідчення про нагородження ОСОБА_2 відзнакою МО України медаллю "За поранення" (важке) відповідно до наказу МО України від 07.01.2023 №17.

Тобто, матеріалами справи документально підтверджено, що ОСОБА_1 отримав поранення (01.10.2022) важкого ступеню тяжкості, яке пов`язане із захистом Батьківщини.

З огляду на викладене, вказані висновки суду повністю спростовують доводи відповідача, щодо відсутності ретроспективної дії довідки ВЛК від 09.03.2023 №4583.

Крім того, як пояснив у відзив на позовну заяву відповідач та підтверджується довідкою №1634/ФЕС/5733 від 27.11.2024, позивачу нарахована додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України України №168 у розрахунку до 100000 грн за періоди перебування на стаціонарному лікуванні у зазначених закладах охорони здоров"я, а саме:

- у листопаді 2022 року нараховано та виплачено додаткову винагороду за жовтень 2022 року розмірі додаткової винагороди - 100000,00 грн;

- у грудні 2022 року нараховано та виплачено додаткову винагороду за листопад 2022 року розмірі додаткової винагороди - 100000,00 грн.

- у січні 2023 року нараховано та виплачено додаткову винагороду за грудень 2022 року розмірі додаткової винагороди - 30000,00 грн.

Вказані дії відповідача про виплату додаткової винагороди також підтверджуються наказами командира Військової частини НОМЕР_1 про виплату додаткової винагороди.

З огляду на викладене, позовні вимоги про зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду за період перебування на стаціонарному лікуванні, а саме з 01.10.2022 по 30.11.2022, не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем самостійно вчинено дії щодо нарахування позивачу грошового забезпечення за вказаний період.

Суд враховує, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач повернувся на службу з лікування у зв`язку з пораненням 07.12.2022, тому за період з 01.12.2022 по 07.12.2022 позивач має право на виплату додаткової винагороди з розрахунку 100000,00 грн за дні лікування поранення.

Тобто відповідач не заперечує право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди за період лікування у грудні 2022 року.

Отже, щодо частини позовних вимог про нарахування додаткової винагороди за період лікування у грудні 2022 року, суд вказує наступне.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07.12.2022 №248 рядовий ОСОБА_1 прибув після лікування у зв`язку з отриманим пораненням.

Відповідно до довідки ВЛК від 05.12.2022 №255, виданої КНП «Міська клінічна лікарня №10» Одеської міської ради позивач отримав травму (01.10.2022) пов`язану з проходженням військової служби, у зв"язку з чим потребує відпустки за станом здоров`я на 30 календарних днів. Також вказано, що травма важка.

Тобто в період з 05.12.2022 по 05.01.2023 позивач вже перебував у відпустці за станом здоров"я на підставі довідки ВЛК (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 05.01.2023 №5).

З огляду на вказане, позивач має право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час проходження такого лікування (попередній період, за який не нараховано та не виплачено відповідачем додаткову винагороду), тобто з 01.12.2022 по 05.12.2022, який підтверджений належними, допустимими доказами, що оцінені судом вище, враховуючи відсутність доказів виплати вказаних коштів, такий період підлягає судовому захисту, шляхом зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, за вказаний період.

Щодо частини позовних вимог про нарахування та виплату додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень відповідно до Постанови №168 за перебування у відпустці за станом здоров"я за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, а саме в період з 06.12.2022 по 09.03.2023, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що в період з 06.12.2022 по 05.01.2023 на підставі довідки ВЛК №255 від 05.12.2022; в період з 18.01.2023 по 18.02.2023 на підставі довідки ВЛК №196 від 17.06.2022, позивач перебував у відпустці за станом здоров"я.

Суд констатує, що обидві вищевказані умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини; факт перебування у відпустці за станом здоров"яв наслідок такого поранення (01.10.2022) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються документами складеними на позивача, які містяться в матеріалах справи.

Отже беззаперечним є те, що позивач перебував у відпустці для лікування після отриманої травми (01.10.2022) за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.

При цьому, обґрунтовуючи правомірність своїх дій в частині не виплати позивачу грошової винагороди, в період з 06.12.2022 по 05.01.2023 та з 18.01.2023 по 18.02.2023, відповідач посилається на не зазначення у довідці ВЛК №255 від 05.12.2022 та №196 від 17.06.2022, причинного зв"язку поранення із захистом Батьківщини.

З цього приводу суд зазначає, що нормативно-правовим актом, який визначає порядок організації та проведення військово-лікарської експертизи у Збройних силах України є Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2022 №402 (Положення №402) ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2.1. Положення №402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови.

Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Згідно з п.6.11. Положення №402, постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів.

Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).

При цьому, форма та зміст згаданої довідки ВЛК встановлені додатком 4 до Положення №402.

Водночас, встановленою законодавством формою довідки ВЛК не передбачено зазначення у ній відомостей про потребу військовослужбовця в лікуванні та про ступінь тяжкості отриманої травми.

Підпунктом в п.20.3 Положення №402 встановлено виключний перелік повноважень ВЛК при винесенні постанови в частині визначення, чого потребує військовослужбовець за результатами медичного огляду.

Натомість, даним підпунктом не передбачено винесення ВЛК постанови про потребу у відпустці для лікування після тяжкого поранення.

Зокрема, ВЛК наділена повноваженням визначати потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я на визначену нею кількість календарних днів.

На думку суду наявне протиріччя у юридичних формулюваннях між Постановою №168, яка передбачає відпустку для лікування після тяжкого поранення за висновком ВЛК та Положенням №402, яке передбачає можливість ВЛК виключно визначити потребу у відпустці лише за станом здоров`я.

В той же час, потреба у лікуванні під час відпустки встановлюється лікувальним закладом, в якому проходило стаціонарне лікування.

Так, суд дійшов висновку, що всі надані за станом здоров`я відпустки фактично були відпустками для лікування, оскільки рекомендації щодо лікування передбачалися після кожної виписки з медичних закладів, які передували таким відпусткам.

Відповідно до п.11 ст.10-1 Закону №2011-XII, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання.

Таким чином, Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили відносно як Постанови №168, так і Положення №402, містить формулювання відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії, в той час як ВЛК формально позбавлена права виносити постанови про потребу військовослужбовця саме у такій відпустці.

Оскільки Закон №2011-ХІІ, Постанова №168 та Положення №402 містять різні юридичні формулювання одного й того самого терміну - відпустки за станом здоров`я для лікування поза умовами стаціонару, а всі заперечення відповідача зводяться виключно до формалізованого підходу у визначенні зазначених понять, то слід застосовувати Закон, що є нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Також, згідно п.9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).

Тобто, у вищенаведеному випадку законодавство ототожнює поняття відпустка для лікування у зв`язку з хворобою та відпустка за станом здоров`я.

Також слід вказати, що Постанова №168 за своєю правовою природою не є спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює правові відносини у сфері охорони здоров`я, оскільки предметом правового регулювання даної постанови є фінансове забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій осіб.

Як наслідок, вжите у Постанові №168 формулювання відпустка для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії має бути трактовано установою (військовою частиною), що приймає рішення про таку відпустку лише з урахуванням спеціального законодавства у сфері охорони здоров`я, яке, в свою чергу такого виду відпустки не передбачає.

Отже, єдиний вид відпустки, рішення про потребу в якій може прийняти ВЛК - відпустка за станом здоров`я, передбачена Положенням №402, є тотожним за своїм юридичним змістом відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, передбаченій Постановою №168.

Відповідно, перебування особи у відпустці за станом здоров`я за постановою ВЛК, якщо такій відпустці передувало лікування у стаціонарному закладі у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, проходженням військової служби із визначенням лікувальним закладом подальших лікувальних рекомендації на час перебування у відпустці, є підставою для включення такої особи до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, на підставі абз.4 п.1 Постанови №168.

Утім суд повторно наголошує, що відповідно до довідки ВЛК Військової частини НОМЕР_1 від 09.03.2023 №168, яка видана більш пізнішою датою аніж вищевказані, підтверджено, що позивач отримав поранення (01.10.2022) пов`язане із захистом Батьківщини, також чітко вказано, що травма важкого ступеня тяжкості.

При цьому, час перебування у відпустці за станом здоров"я у зв`язку із такою травмою підтверджується належними доказами (довідками ВЛК), а тому суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання додаткової винагороди в розмірі 100000 гривень за час перебування у відпустці за станом здоров"я, а саме з 05.12.2022 по 05.01.2023 та з 18.01.2023 по 18.02.2023 та її ненарахування у такому розмірі є протиправною бездіяльністю відповідача - Військової частини НОМЕР_1 .

З урахування висновків суду викладених вище, суд констатує, що документально підтверджене право позивача на виплату додаткової винагороди за період:

- з 01.10.2022 по 30.11.2022 за період лікування (проте самостійно виплачено відповідачем);

- з 01.12.2022 по 05.12.2022 за період лікування, що не заперечується відповідачем проте потребує судового захисту, оскільки відсутні докази виплати та нарахування;

- з 06.12.2022 по 05.01.2023 та з 18.01.2023 по 18.02.2023 за час перебування у відпустці за станом здоров"я.

Щодо решти заявленого позивачем періоду для нарахування та виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень відповідно до Постанови №168, суд вказує наступне.

Судом враховано, що згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.03.2023 №60 рядовий ОСОБА_1 вибув на лікування.

Згідно з витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 09.03.2023 №68 рядовий ОСОБА_1 прибув після лікування.

Проте, суд зазначає, що на підтвердження обставин щодо наявності у позивача права на нарахування та виплату додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень відповідно до Постанови №168, будь-то за період лікування чи перебування у відпустці за станом здоров"я, за виключенням вище вказаних періодів (з 01.10.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 05.12.2022, 06.12.2022 по 05.01.2023 та з 18.01.2023 по 18.02.2023) позивачем не надано жодного доказу та не вказано в обґрунтування позову жодних підстав.

Реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.

Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, де указано, що визначений ст. 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Таким чином, судом під час розгляду даної справи не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність підстав, визначених чинними нормами права, про включення позивача до наказів про виплату грошового додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень відповідно до Постанови №168 за період з 06.01.2023 по 17.01.2023 та з 19.02.2023 по 09.03.2023 (в межах заявлених у позовній заяві), отже в задоволенні таких вимог слід відмовити.

Відповідно до приписів частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, обираючи спосіб відновлення порушеного права позивача, суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

На підставі вищевикладених положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з цим позовом, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов"язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці за станом здоров"я, у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаною із захистом Батьківщини, а саме за періоди: 01.12.2022 по 05.12.2022, 06.12.2022 по 05.01.2023 та з 18.01.2023 по 18.02.2023, з урахуванням проведених виплат за цей період.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (смт.Головине, Житомирська область, 12325. ідн. номер НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахувати та невиплатити ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшеної до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці за станом здоров"я, у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за періоди: 01.12.2022 по 05.12.2022, 06.12.2022 по 05.01.2023 та з 18.01.2023 по 18.02.2023.

Зобов"язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" збільшену до 100000 грн, із розрахунку на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого закладу у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини та у відпустці за станом здоров"я, у зв`язку з отриманим пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме за періоди: 01.12.2022 по 05.12.2022, 06.12.2022 по 05.01.2023 та з 18.01.2023 по 18.02.2023, з урахуванням проведених виплат за цей період.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.В. Горовенко

Повний текст складено: 10 червня 2025 р.

10.06.25