Справа № 200/5658/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року справа №200/5658/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 200/5658/24 (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м.Одеса), Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Військової академії (м.Одеса) (далі відповідач 1), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 2), в якому просив:

- визнати дії Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 02.06.2018 року (включно) в неповному обсязі - протиправними;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (включно), обчислену із врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 85927,87 грн., з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб, з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити індексацію-різницю відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в сумі 4235,15 грн. щомісячно за період з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року (включно) в сумі 12987,79 грн., з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб, з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;

- визнати дії Військової академії (м. Одеса), які полягали у визначенні розміру грошової допомоги на оздоровлення в 2015-2017 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2015-2017 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація, - протиправними;

- зобов`язати Військову академію (м. Одеса) здійснити перерахунок грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2015-2017 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2015-2017 роках, із врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, а також провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум;

- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 04.06.2018 року по 31.12.2022 року (включно) в неповному обсязі;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити індексацію-різницю відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в сумі 4235,15 грн. щомісячно за період з 04.06.2018 року по 31.12.2022 року (включно) в сумі 232386,78 грн, з відрахуванням військового збору і податку на доходи фізичних осіб, з компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44;

- визнати протиправними дії Військову частину НОМЕР_1 , які полягали у визначенні розміру підйомної допомоги в 2018 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2018-2022 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2018-2022 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок підйомної допомоги, виплаченої в 2018 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої в 2018-2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої в 2018-2022 роках, із врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, а також провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року визнані причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом у частині вимог, які стосуються нарахування і виплати індексації-різниці грошового забезпечення за період проходження військової служби з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року - неповажними.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом - відмовлено.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) та до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 за період проходження військової служби з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року (включно) в неповному обсязі - протиправними, та про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення за період з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року (включно) - повернуто позивачу без розгляду.

Ухвалою суду від 26 серпня 2024 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Військової академії (м. Одеса) та до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії та відкрити провадження у справі № 200/5658/24 в частині позовних вимог, які стосуються нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за періоди з 01.12.2015 року по 02.06.2018 року і з 04.06.2018 року по 18.07.2022 року, та в частині позовних вимог, які стосуються перерахунків грошової допомоги на оздоровлення у 2015-2017 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2015-2017 роках, виплаченої у 2018 році підйомної допомоги, виплаченої у 2018-2022 роках грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2022 роках матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року позов задоволений частково:

- визнано протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 02.06.2018 року (включно) в неповному обсязі;

- зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 85927 гривень 87 копійок;

- зобов`язано Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в сумі 4235 гривень 15 копійок щомісячно за період з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року (включно) в сумі 12987 гривень 79 копійок;

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби з 04.06.2018 року по 18.07.2022 року (включно) в неповному обсязі;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в сумі 4235 гривень 15 копійок щомісячно за період з 04.06.2018 року по 18.07.2022 року (включно) в сумі 209557 гривень 96 копійок;

- визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягали у визначенні позивачу розміру підйомної допомоги в 2018 році, грошової допомоги на оздоровлення в 2018-2022 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань в 2018-2022 роках, виходячи з місячного грошового забезпечення, у складі якого не врахована індексація;

- зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити позивачу перерахунок підйомної допомоги, виплаченої у 2018 році, грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2018-2022 роках, та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, виплаченої у 2018-2022 роках, із врахуванням індексації у складі місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір таких допомог, а також провести їх виплату, з урахуванням раніше виплачених сум;

- у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Відповідач 1 не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, просив скасувати рішення суду в частині вимог, що стосуються Військової академії (м.Одеса) у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог до Військової академії (м. Одеса) в повному обсязі, у тому числі у зв`язку з пропуском строку звернення.

Апелянт зазначив вважає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення. Згідно зазначеної ПКМУ індексація доходів проводиться у межах нарахованого доходу, але не більше ніж на прожитковий мінімум відповідного періоду.

З 30.07.2014 року по 02.06.2018 року коли ОСОБА_1 навчався як курсант із числа цивільної молоді, індексація проводиться у межах нарахованого грошового забезпечення (доходу), що менший ніж прожитковий мінімум для відповідного періоду. Таким чином, сума збільшення грошового забезпечення у березні місяці 2018 року, що враховується при обчисленні фіксованої індексації грошового забезпечення, відповідно до абзаців 4, 6 п.5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого ПКМУ від 17.07.2003 року № 1078 склала: 509,00-281,00=228,00 грн. Прогнозована сума індексації за 03/2018 р. із застосуванням базового місяця для обчислення індексації 01/2008 року складе: 281,00*253,3%=711,77 грн.

ОСОБА_1 з 30.07.2014 року по 02.06.2018 року навчався як курсант із числа цивільної молоді. Індексація доходів (грошового забезпечення) курсантів проводиться у межах нарахованого грошового забезпечення (доходу), але не більше ніж на прожитковий мінімум відповідного періоду.

Також, вважає, що позов підлягає залишенню без розгляду через порушення строку звернення до суду.

Ухвалою апеляційного суду від 21 лютого 2025 року апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 200/5658/24 - повернуто заявнику.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, який листом повідомив, що зазначена справа зареєстрована через «ЄСІТС», тому в паперовому вигляді відсутня, електронну картку справи можна отримати, витребував справу з ЦБД КП «Діловодство спеціалізованого суду».

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про відсутність підстав для скасування судового рішення, виходячи з наступного.

Згідно з наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 30.07.2014 року № 154 позивача було зараховано на навчання до військової академії, призначено на посаду курсанта 1-го курсу та присвоєно військове звання «солдат».

Наказом начальника Військової академії (м. Одеса) від 02.06.2018 року № 111 позивач виключений зі списків особового складу військової академії та всіх видів забезпечення як такий, що закінчив навчання у військовій академії та вибув для подальшого проходження військової служби до Військової частини НОМЕР_1 .

За наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 04.06.2018 року № 152 позивач був зарахований до списків особового складу військової частини і на всі види забезпечення.

Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2023 року № 292 позивача виключено зі писків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.

Позивач вважає, що у період проходження навчання та військової служби нарахування і виплата йому індексації грошового забезпечення здійснювались відповідачами у даній справі не у повному обсязі, а саме: з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення (зокрема, індексація із врахуванням січня 2008 року як місяця підвищення доходу та індексація-різниця) позивачу взагалі не нараховувалась та не виплачувалась, з 01.03.2018 року по 31.12.2022 року нарахування та виплата позивачу індексації грошового забезпечення (зокрема, індексації-різниці) здійснювались не у повному розмірі.

Як зазначається позивачем, 25.07.2024 року він звернувся до 1-го відповідача із заявою щодо виплати індексації грошового забезпечення з 01.12.2015 року по 02.06.2018 року.

Відповідного письмового звернення позивачем до матеріалів справи не надано.

Листом від 05.08.2024 року № 6/21/891, наданим на звернення позивача від 25.07.2024 року, відповідач 1 повідомив про відсутність підстав та фінансового ресурсу для виплати позивачу індексації грошового забезпечення. Позивач не оскаржив наказ начальника Військової академії (м. Одеса) від 02.06.2018 року № 111, яким його було виключено зі списків особового складу військової академії та всіх видів забезпечення, отже, позивач погодився з проведенням із ним усіх необхідних розрахунків.

25.07.2024 року позивач звернувся до відповідача 2 із запитом на отримання публічної інформації (стосовно надання документів) та із заявою про нарахування і виплату індексації грошового забезпечення з 04.06.2018 року по 31.12.2022 року із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, - березня 2018 року, та з урахуванням вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003 року (далі - Порядок № 1078).

Відповідей на вищевказані звернення позивачем до матеріалів справи не надано, але, як зазначає позивач, таких відповідей від 2-го відповідача на його звернення не надійшло.

З довідок та карток особового рахунку щодо позивача вбачається:

- за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року індексація грошового забезпечення позивача із застосуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін 1-м відповідачем не здійснювалась;

- за період з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року індексація-різниця 1-м відповідачем позивачу не нараховувалась та не виплачувалась;

- за період з 04.06.2018 року по 18.07.2022 року індексація-різниця 2-м відповідачем позивачу не нараховувалась та не виплачувалась (виплачувалась лише поточна індексація із застосуванням березня 2018 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін).

Згідно з довідками, картками особового рахунку щодо позивача та наказу начальника Військової академії (м. Одеса) від 02.06.2018 року № 111, у 2015-2018 роках відповідачем 1 позивачу, під час проходження ним навчання у військовій академії, грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань не нараховувались і не виплачувались.

Викладені обставини щодо ненарахування та невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, а також щодо ненарахування і невиплати позивачу індексації грошового забезпечення у періоди з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року та з 04.06.2018 року по 18.07.2022 року з урахуванням положень абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (індексації-різниці) відповідачами фактично не заперечуються.

Згідно з наданими позивачем суду розрахунками, сума індексації, яка підлягає нарахуванню та виплаті йому відповідачами, становить:

- індексація з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (базовий місяць) - 85927,87 грн;

- індексація-різниця з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року - 12987,79 грн;

- індексація-різниця з 04.06.2018 року по 31.12.2022 року (згідно з первісно доданим до позовної заяви розрахунком, тобто до дати повернення позовної заяви в частині позовних вимог за період з 19.07.2022 року по 31.12.2022 року) - 232386,78 грн.

Щодо строку звернення до суду з цим позовом в межах оскарженої частини рішення суду щодо індексації грошового забезпечення за період 2015-2018 роки.

Згідно ч.ч. 1, 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За ч. 2 статті 233 Кодексу законів про працю (в редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Законом України від 1 липня 2022 року №2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:

«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116)».

Отже, до з 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі №460/17052/21, від 6 квітня 2023 року у справі №260/3564/22, від 25 квітня 2023 року у справі №380/15245/22, від 3 серпня 2023 року у справі №280/6779/22.

З огляду на правові позиції Конституційного Суду України щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, Верховний Суд дійшов висновку про поширення дії частини першої статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 1 липня 2022 року №2352-IX тільки на ті відносини, які виникли після набуття цією нормою закону чинності.

За ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд звертає увагу, що обов`язок держави створити умови та гарантувати можливості для громадян заробляти собі на життя працею і своєчасно одержувати винагороду за працю є складовою її обов`язку щодо утвердження, забезпечення і гарантування прав та свобод людини і громадянина (стаття 3, частини перша, друга, сьома статі 43 Конституції України).

Частиною 1 статті 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

В рішенні від 12 квітня 2012 року №9-рп/2012 Конституційний Суд України зазначив, що гарантована Конституцією України рівність усіх людей в їх правах і свободах означає необхідність забезпечення їм рівних правових можливостей як матеріального, так і процесуального характеру для реалізації однакових за змістом та обсягом прав і свобод. У правовій державі звернення до суду є універсальним механізмом захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (абзац п`ятий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини рішення).

Враховуючи гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною 5 статті 122 КАС України.

Оскільки спірні правовідносини (2015-2018 роки) виникли до набрання чинності частини 1 статті 233 КЗпП України в редакції Закону України від 1 липня 2022 року №2352-IX, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено процесуальний строк звернення до суду з цими вимогами.

Щодо індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з ч. 1 статті 2 Закону України від 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232-XII) військовою службою є державна служба особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. У зв`язку з особливим характером військової служби військовослужбовцям надаються пільги, гарантії та компенсації, передбачені законом.

За ч. 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно зі статтями 18, 19 Закону України від 05.10.2000 року № 2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017-III) установлено, що індексацію доходів населення віднесено до державних соціальних гарантій, що, згідно зі статтею 19 цього ж Закону, є обов`язковими для всіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

За ч.ч. 2, 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять:

- посадовий оклад, оклад за військовим званням;

- щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, а також надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

- одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України від 03.07.1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково чи повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення прожиткового мінімуму.

За ч.ч. 1, 6 статті 5 Закону № 1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

Згідно зі ст. 6 Закону № 1282-ХІІ що індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

За ч. 1 статті 9 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення.

Відповідно до пункту 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа того місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом та не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року - тобто місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 року № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, що зазначений в абзаці другому цього пункту.

За п. 2 Порядку № 1078 (в редакції від 24.11.2016 року) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі: грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу, посадових осіб митної служби.

28.02.2018 року, згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення», редакція цього абзацу пункту 2 Порядку № 1078 змінена і до переліку осіб, грошове забезпечення яких підлягає індексації, були включені поліцейські.

03.11.2021 року постановою Кабінету Міністрів України № 1141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» також внесено зміни до цього абзацу пункту 2 Порядку № 1078 та виключено слова «посадових осіб митної служби».

В решті редакція абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 на сьогодні змін не зазнала.

Згідно з абз. 1 пункту 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

За абз. 1 пункту 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

За абзацами 2 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Згідно з абз. 1 та 4 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету. Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.

За п. 10-2 Порядку № 1078, в редакції від 15.12.2015 року, для тих працівників, яких переведено на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу або організацію або в іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці у разі продовження такими працівниками роботи, для новоприйнятих працівників, а також для працівників, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати, передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (окладу), за тією посадою, яку займає працівник.

В подальшому положення пункту 10-2 Порядку № 1078 зазнавали певних змін.

Постановою КМУ від 31.03.2021 року № 278 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» пункт 10-2 Порядку № 1078 було викладено у такій редакції: «Для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби) для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу, посадова особа митної служби».

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.2021 року № 1141 «Про внесення змін до Порядку проведення індексації грошових доходів населення» зі змісту пункту 10-2 Порядку № 1078 було виключено слова «, посадових осіб митної служби» і «, посадова особа митної служби», а також замінено слова «для новоприйнятих працівників» словами «, для новоприйнятих працівників».

В іншій частині редакція пункту 10-2 Порядку № 1078 змін на сьогодні не зазнала.

Отже, з 01.12.2015 року, внаслідок внесених до Порядку № 1078 законодавчих змін, діють єдині правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації для усіх працівників, незалежно від дати їхнього прийняття або переведення чи виходу на роботу. При цьому виплата індексації грошового забезпечення має здійснюватися за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні.

Верховний Суд в постановах від 28.09.2022 року у справі № 400/1119/21, від 28.09.2022 року у справі № 560/3965/21 дійшов висновку, що для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, відповідно до положень абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, визначальним є факт підвищення саме грошового доходу, а не тільки тарифних ставок (окладів).

В постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зазначив, що відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Верховний Суд на тлі цього зазначив про те, що посадові оклади військовослужбовців дотепер визначалися постановами Кабінету Міністрів України.

При виникненні спірних правовідносин схеми посадових окладів військовослужбовців були затверджені постановою Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 року № 1294.

Ця постанова Кабінету Міністрів України набрала чинності з 01.01.2008 року і діяла до 01.03.2018 року, тобто до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704).

Від січня 2008 року посадові оклади військовослужбовців не змінювалися та змінилися лише у березні 2018 року на підставі Постанови КМУ № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців.

Тобто, після прийняття Постанови КМУ № 704, яка набрала чинності 01.03.2018 року, місяцем підвищення доходу (тобто базовим місяцем) для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став саме березень 2018 року.

З урахуванням місяця підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців та з огляду на правила пунктів 5 та 10-2 Порядку № 1078, місяцем підвищення доходу (базовим місяцем), за яким необхідно обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення військовослужбовців у період з 01.12.2015 року до 28.02.2018 року є січень 2008 року, а після 01.03.2018 року - березень 2018 року.

Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, наведеним у постановах від 20.04.2022 року у справі № 420/3593/20, від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21.

Верховний Суд в постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 зазначив, що повноваження щодо визначення січня 2008 року в якості місяця підвищення доходу військовослужбовця (базового місяця), за яким слід здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення у період з 01.12.2015 року до 28.02.2018 року, не є дискреційними повноваженнями військової частини.

Аналогічні висновки є застосовними і щодо визначення березня 2018 року, як місяця підвищення доходу військовослужбовця (базового місяця), за яким слід обчислювати індекс споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення після 01.03.2018 року.

Отже, саме січень 2008 року є місяцем підвищення доходу (базовим місяцем) для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення, що має застосовуватись при нарахуванні суми індексації грошового забезпечення позивача за період військової служби, починаючи з 01.12.2015 року і по 28.02.2018 року включно, а починаючи з 01.03.2018 року таким місяцем є березень 2018 року.

Судом установлено, що у період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року відповідачем 1 не нараховувалась та не виплачувалась позивачеві індексація грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 року як місяця для обчислення індексу споживчих цін, зокрема, через відсутність у цей період бюджетних асигнувань для виплати індексації.

Суд враховує, що обмежене фінансування жодним чином не впливає на наявність або відсутність у позивача права на нарахування суми індексації грошового забезпечення, що є, серед іншого, предметом спору в даній справі.

За ч. 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) та Європейської комісії з прав людини.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 з приводу офіційного тлумачення положення частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено про те, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Таким чином, індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій стосовно оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.

В постанові від 23.09.2020 року у справі № 620/3282/18 Верховний Суд зазначив про те, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. Верховний Суд погодився з висновками судів про те, що відсутність бюджетного фінансування відповідача не позбавляє позивача права на отримання належних йому сум індексації грошового забезпечення та не звільняє відповідача від обов`язку ці суми виплачувати.

Згідно з правовими висновками Верховного Суду в постанові від 23.10.2019 року у справі № 825/1832/17 обмежене фінансування жодним чином не може впливати на право позивача на отримання суми індексації грошового забезпечення у належному розмірі.

Доводи відповідача 1 стосовно нарахування і виплати індексації грошового забезпечення судом до уваги не приймаються через невірно визначений місяць підвищення доходу військовослужбовців, а також через те, що виплата «підвищеної» премії військовослужбовцям не може підміняти собою встановлену чинним законодавством виплату індексації грошового забезпечення військовослужбовцям.

Крім того, виплата відповідачем 1 позивачеві премій у розмірі до 420% посадового окладу не підтверджується даними, які містяться у наданих суду картках особового рахунку щодо позивача або іншими належними доказами.

Згідно з наданими позивачем суду розрахунками, сума індексації, яка підлягає нарахуванню та виплаті відповідачем 1 за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року, з урахуванням січня 2008 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін, складає 85927,87 грн.

Наданий позивачем арифметичний розрахунок перевірено судом першої інстанції, будь-яких заперечень чи контррозрахунків щодо цієї суми індексації відповідачем 1 суду не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок уду першої інстанції про:

- визнання протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (включно) в неповному обсязі;

- зобов`язання Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року (включно), обчислену з врахуванням січня 2008 року місяцем підвищення доходу, в сумі 85927 гривень 87 копійок.

Щодо зобов`язання Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в сумі 4235 гривень 15 копійок щомісячно за період з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року (включно) в сумі 12987 гривень 79 копійок, апеляційний суд враховує наступне.

Згідно з п. 5 Порядку № 1078 у разі підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Відповідно до абзаців 3 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 установлено, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу. Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.

Абзацом 5 пункту 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.

За абз. 6 пункту 5 Порядку № 1078 до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.

Верховний Суд в постановах від 28.09.2022 року у справі № 400/1119/21, від 28.09.2022 року у справі № 560/3965/21 дійшов висновку, що для правовідносин, пов`язаних з нарахуванням індексації, відповідно до положень абзаців 3, 4, 5 пункту 5 Порядку № 1078, визначальним є факт підвищення саме грошового доходу, а не тільки тарифних ставок (окладів).

В постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд зазначив, що відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивача та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку він займав.

Верховний Суд зазначив про те, що посадові оклади військовослужбовців дотепер визначалися постановами Кабінету Міністрів України (від 07.11.2007 року № 1294 та від 30.08.2017 року № 704).

Верховний Суд в постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 зауважив на тому, що Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».

Право на поточну індексацію виникає у випадку, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який з 01.01.2016 року був встановлений у розмірі 103 відсотка (абзац 2 пункту 1-1, абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078). Сума цієї індексації визначається як результат множення грошового забезпечення, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків (абзаци 2, 5 пункт 4 Порядку № 1078).

У даному випадку мова йде, зокрема, про нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення саме у так званій «фіксованій» величині або сумі.

З цього приводу Верховний Суд у постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 зазначив, що Закон № 1282-ХІІ та Порядок № 1078 не містить такого поняття як «фіксована» сума індексації. Цей термін фігурував у Додатку 4 до Порядку № 1078 у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.06.2012 року № 526, де були вказані приклади обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, але постановою Уряду від 09.12.2015 року № 1013 Додаток 4 був викладений у новій редакції і з 01.12.2015 року у цьому Додатку, як і у цілому в Порядку № 1078, поняття фіксованої суми індексації не згадується.

Починаючи з 01.12.2015 року в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, по суті, йде мова про поняття індексації-різниці, право на яку виникає тільки у тому разі, коли у місяці підвищення тарифних ставок (посадових окладів) розмір доходу менший за суму можливої індексації, визначеної в цьому місяці.

Абзаци 3 та 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися у період з 01.12.2015 року до 01.04.2021 року, передбачали обставини, у разі наявності яких у місяці підвищення доходу індексація нараховується або не нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).

При цьому, якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указує, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається у випадках, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.

Враховуючи наведене та виходячи із системного аналізу пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд дійшов висновку, що нарахування і виплата індексації-різниці має щомісячний фіксований характер, гарантується законом і є обов`язковими для усіх підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності та господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Водночас, оскільки індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила і умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, Верховний Суд дійшов висновку, що повноваження військової частини щодо виплати цієї суми не є дискреційними.

Судом установлено, що відповідачем 1 не нараховувалась і не виплачувалась позивачу індексація-різниця під час навчання у військовій академії з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року.

З огляду на зміст положень абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року, і, якщо зазначена умова наявна, розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу.

В постанові від 23.03.2023 року у справі № 400/3826/21 Верховний Суд звернув увагу, зокрема, на те, що для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 суд повинен встановити:

- розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А);

- сума можливої індексації грошового забезпечення позивача у березні 2018 року (Б);

- чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б).

Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року (з урахуванням ухвали Верховного Суду від 30.03.2023 року).

В обидві ці суми враховуються складові грошового забезпечення, які не мають разового характеру (речення 2 абзацу 5 пункт 5 Порядку № 1078).

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку № 1078).

Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або менший за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування та виплати позивачу індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.

Обчислюючи розмір грошового забезпечення позивача у лютому та березні 2018 року, суд виходить із наступного.

Як видно зі змісту наданих до суду карток особового рахунку щодо позивача, у лютому 2018 року йому було нараховано посадовий оклад у розмірі 281,00 грн, у березні 2018 року розмір посадового окладу позивача склав 509,00 грн (інші нарахування відсутні).

Таким чином, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року (А) склав:

509,00 грн - 281,00 грн = 228,00 грн.

Прожитковий мінімум у березні 2018 року складав 1762,00 грн, а величина приросту індексу споживчих цін - 253,30%.

Сума можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (Б) відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 у такому разі склала:

1762,00 грн х 253,30% = 4463,15 грн.

Аналогічні висновки щодо розміру суми можливої індексації грошового забезпечення у березні 2018 року, виходячи з положень абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078, були викладені Верховним Судом у постанові від 22.06.2023 року у справі № 520/6243/22.

Відтак, розмір підвищення доходу позивача у березні 2018 року в даному випадку є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року.

Таким чином, на підставі абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078 сума належної позивачу індексації-різниці складає:

4463,15 грн - 228,00 грн = 4235,15 грн.

З урахуванням викладеного, позивач має право на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у фіксованій величині, а саме - 4235,15 грн на місяць, за періоди з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року відповідно до абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 (із застосуванням березня 2018 року, як місяця для обчислення індексу споживчих цін), а дії відповідачів щодо невиплати позивачу індексації за вказані періоди у повному обсязі (тобто з урахуванням індексації-різниці, яка передбачена абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078) є протиправними.

Відповідно до розрахунку позивача сума індексації-різниці, яка підлягає нарахуванню та виплаті 1-м відповідачем з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року, складає 12987,79 грн.

Наданий позивачем арифметичний розрахунок перевірено судом першої інстанції, будь-яких заперечень чи контррозрахунків щодо цієї суми індексації-різниці відповідачем 1 суду не надано.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про:

- визнання протиправними дії Військової академії (м. Одеса) щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення позивачу за період проходження військової служби з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року (включно) в неповному обсязі;

- зобов`язання Військову академію (м. Одеса) нарахувати та виплатити позивачу індексацію-різницю відповідно до вимог абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078, в сумі 4235 гривень 15 копійок щомісячно за період з 01.03.2018 року по 02.06.2018 року (включно) в сумі 12987 гривень 79 копійок.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, спір за суттю вимог судом першої інстанції вирішений правильно, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, внаслідок чого відсутні підстави для скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Військової академії (м.Одеса) - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 200/5658/24 за позовом ОСОБА_1 до Військової академії (м.Одеса), Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 9 червня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Т.Г. Гаврищук