Справа № 757/49350/24-а
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Судді-доповідача - Файдюка В.В.,

суддів - Карпушової О.В., Мєзєнцева Є.І.,

при секретарі: - Масловській К.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2024 року №364.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 грудня 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

Апелянт зазначив про те, що судом першої інстанції проігноровано факт порушення відповідачем права позивача на захист та ненаданні останньому "необхідного часу", що унеможливило використання останнім прав передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП.

Звернув увагу суду на те, що вручена повістка не відповідала затвердженій формі та не містила всіх обов`язкових відомостей, під час прийняття постанови від 03 жовтня 2024 року №364 відповідачем не враховано обставини передбачені ч. 2 ст. 33 КУпАП.

Додатково зазначив про те, що судом першої інстанції не було застосовано примітку до ст. 210 КУпАП, яка зважаючи на існування реальної та підтвердженої можливості у Держателя Реєстру отримувати персональні дані призовників, військовозобов`язаних, резервістів з інших інформаційно-комунікаційних систем, реєстрів (у тому числі публічних), баз (банків) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, виключає можливість притягнення апелянта до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 чт. 210-1 КУпАП.

У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 03 жовтня 2024 року офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 складено протокол №364, відповідно до якого 03 жовтня 2024 року під час проведення заходів оповіщення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Печерського району м. Києва, а саме біля ст. метро " Либідська " ОСОБА_1 було вручено повістку №30/07 від 03 жовтня 2024 року про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 03 жовтня 2024 року о 15:00 год. з метою проходження медичної комісії на підставі Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності за скоєне адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а саме останній відмовився від проходження медичного огляду, чим порушив вимоги ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", що вчинено в особливий період.

Також повідомлено ОСОБА_1 , що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 03 жовтня 2024 року о 15:50 год. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_1 в протоколі про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2024 року №364, останній зазначив що не може проходити ВЛК через медичні причини (а.с. 42).

За результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, 03 жовтня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 винесено постанову №364 про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 2550 грн (а.с. 50).

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову позивач звернувся до суду з позовом.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оспорювана постанова, ухвалена уповноваженою посадовою особою, у порядку та спосіб, встановлені законодавством, стягнення накладено в межах санкції статті КУпАП та з дотриманням строків накладення адміністративного стягнення, а тому підстави для задоволення позовної заяви відсутні.

Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про те, що повістка була йому вручена працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 поза межами Печерського району, водночас відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів протилежного.

Згідно з п. 31 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 травня 2024 року №560, повістки мають право вручати, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - у межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Так наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 02 жовтня 2024 року №369 "Про організацію роботи груп оповіщення військовозобов`язаних" призначено на 03 жовтня 2024 року групи оповіщення та визначено маршрути оповіщення на території Печерського району.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується позивачем, останньому 03 жовтня 2024 року вручена повістка №03/07 біля станції метро "Либідська".

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції, станція метро "Либідська" має підземні входи, які розташовані як у Печерському так і Голосіївському районах міста, водночас в матеріалах справи відсутні докази вручення ОСОБА_1 повістки №03/07 саме в Голосіївському районі міста Києва.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм ст. 77 КАС України в частині покладення тягаря доказування на позивача є помилковими, оскільки згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції прийнято рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 отримав повістку №03/07 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 03 жовтня 2024 року о 15:00 год., що підтверджується копією розписки від 03 жовтня 2024 року (а.с. 45).

Згідно з матеріалами справи про адміністративне правопорушення №364 ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 та поданов начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 заяву від 03 жовтня 2024 року відповідної до якої ОСОБА_1 відмовляється від проходження військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 48).

За фактом відмови військовозобов`язаного ОСОБА_1 від проходження військово-лікарської комісії старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 , у присутності свідків: старшого солдата ОСОБА_2 та дільничного Печерського УП ОСОБА_3 , складено акт про відмову в проходженні військово-лікарської комісії, відповідно до якого ОСОБА_1 повідомлено, що він відповідно до ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указу Президента №65/2022 від 24 лютого 2022 року "Про загальну мобілізацію", Указу Президента №64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" з подальшим продовженням такого стану, на підставі направлення на проходження військово-лікарської комісії від 03 жовтня 2024 року, виданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , повинен з 03 жовтня 2024 року почати проходження медичної комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також ОСОБА_1 роз`яснено положення ст. 336 КК України про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, водночас останній відмовився отримувати направлення на проходження військово-лікарської комісії та ставити власноруч підпис в розписці.

Акт про відмову в проходженні військово-лікарської комісії від 03 жовтня 2024 року підписаний ОСОБА_1 без надання пояснень чи зауважень (а.с. 49).

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03 жовтня 2024 №364 ОСОБА_1 підлягає притягненню до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням вимоги ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", а саме відмовою від проходження медичного огляду, що вчинено в особливий період (а.с. 42).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч.1 ст. 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено введення в Україні воєнного стану із 5 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено дотепер.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.

Отже, в Україні з 24 лютого 2022 року діє особливий період.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є адміністративним правопорушенням, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу.

Згідно з поясненнями до протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 03 жовтня 2024 №364, зі слів військовозобов`язаного він не може проходити ВЛК через медичні причини.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, причини, що перешкоджали позивачу в проходженні ВЛК останнім не зазначено ні в заяві про відмову від проходження ВЛК, ні в поясненнях до акту про відмову від проходження військово-лікарської комісії, ні в поясненнях до протоколу. Крім того, відповідні причини не зазначені позивачем ні в позовній заяві, ні в апеляційній скарзі.

Посилання апелянта на порушення його права на захист та ненаданні "необхідного часу", що унеможливило використання останнім прав передбачених ч. 1 ст. 268 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованим, оскільки згідно з матеріалами справи про адміністративне правопорушення №364 позивачем жодних заяв (клопотань) з даного приводу не подавалось, заперечень чи зауважень щодо дій співробітників ІНФОРМАЦІЯ_2 в акті чи протоколі не зазначено. Крім того, зі змісту протоколу від 03 жовтня 2024 №364 вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено ст. 63 Конституції України, його права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується підписом останнього.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, порушень прав позивача під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови судом не встановлено.

В обґрунтування апеляційної скарги, позивач зазначив про те, що вручена йому повістка не відповідає вимогам Порядку №560, оскільки в ній не конкретизована мета виклику, відсутні відомості про особу яка видала повістку та роз`яснення щодо наслідків неявки.

Відповідно до п. 29 Порядку №560 у повістці зазначаються: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) і дата народження громадянина, якому адресована повістка; найменування районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіонального органу СБУ, що видав повістку; мета виклику до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділів чи відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ; місце, день і час явки за викликом; найменування посади, власне ім`я та прізвище, підпис посадової особи, яка видала повістку, та дата її підписання - для повісток, оформлених на бланку. Такі повістки скріплюються гербовою печаткою; прізвище та власне ім`я керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, дата накладення кваліфікованого електронного підпису - для повісток, сформованих за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів; реєстраційний номер повістки; роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки.

Як вбачається зі змісту повістки ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03 жовтня 2024 року №03/07 остання відповідає зразку (додаток 1 до Порядку №560) та містить передбачені п. 29. Порядку №560 реквізити (а.с. 7).

Згідно з додатком 1 до Порядку №560 роз`яснення про наслідки неявки і про обов`язок повідомити про причини неявки містяться на зворотній стороні повістки, проте позивачем надано лише копію однієї сторони повістки, що свідчить про необґрунтованість доводів останнього.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що графі "мета" повістки від 03 жовтня 2024 року №03/07 зазначено "з метою звірки даних I проходження медичної комісії", водночас зазначена обставина, не може слугувати достатньою підставою для скасування постанову за справою про адміністративне правопорушення від 03 жовтня 2024 року №364.

Щодо доводів апелянта про необхідність застосування до спірних правовідносин примітку до ст. 210 КУпАП, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з приміткою до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Відповідно до п. 3.8 Глави 3 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №420 постанова ВЛК районних, міських ТЦК та СП про ступінь придатності військовозобов`язаного до військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дійсна протягом одного року з дня закінчення медичного огляду.

Згідно з копією тимчасового посвідчення від 05 жовтня 2012 року № НОМЕР_1 інформація про проходження позивачем ВЛК відсутня, як і докази на підтвердження наявності чинної постанови ВЛК.

Таким чином, можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника не звільняє позивача (військовозобов`язаного) від обов`язку проходження військово-лікарської комісії раз на рік, а тому підстави для відмови від проходження медичного огляду в ІНФОРМАЦІЯ_4 станом на 03 жовтня 2024 року були відсутні.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Повне рішення виготовлено 10 червня 2025 року.

Суддя-доповідач В.В. Файдюк

Судді О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев