Справа № 580/4880/25
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року справа № 580/4880/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі ГУ ПФУ в Черкаській області, відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірною відмову управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у виплаті ОСОБА_1 недоотриманої нарахованої пенсії за рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 року у справі № 580/5985/22 складає 74655,01 грн, від 07.10.2023 року у справі № 580/6072/23 складає 25533,33 грн, від 13.06.2024 року у справі № 580/3154/24 складає 17000,24 грн у розмірі на загальну суму 117188 (сто сімнадцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн 58 коп. ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити виплату ОСОБА_1 суму недоотриманої нарахованої померлого ОСОБА_2 , пенсії за рішеннями Черкаського окружного адміністративного суду від 03.03.3023 року у справі № 580/5985/22 складає 74655,01 грн, від 07.10.2023 року у справі № 580/6072/23 складає 25533,33 грн, від 13.06.3024 року у справі № 580/3154/24 складає 17000,24 грн у розмірі на загальну суму 117188 (сто сімнадцять тисяч сто вісімдесят вісім) грн 58 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі № 580/5985/22, від 07.10.2023 у справі № 580/6072/23, від 13.06.2024 року у справі № 580/3154/24 її померлому чоловіку нараховані суми пенсії в загальному розмірі 117188 грн 58 коп., які йому за життя не були виплачені. В межах шестимісячного строку після смерті чоловіка позивачка вжила заходів щодо виплати їй недоотриманих чоловіком за життя сум пенсій, однак таких сум не отримала.

Ухвалою від 07.05.2025 суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

26.05.2025 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, в якому представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що діюче законодавство визначає порядок здійснення процесуального правонаступництва у випадку смерті позивача або відповідача, шляхом звернення правонаступника до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про заміну стягувача. Позивач повинен був звернутися до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про заміну стягувача в адміністративному провадженні, а не подавати окремий позов про стягнення грошових коштів. Крім того зазначив, що позивачка до Головного управління не зверталась щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розпочато через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Суд встановив, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу від 19.01.1975 НОМЕР_1 ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2 .

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 10.09.2024 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Листом від 25.11.2024 № 2300-0503/8/85959 відповідач повідомив, що на виконання рішень Черкаського окружного адміністративного суду від 03.03.2023 у справі № 580/5985/22 ОСОБА_2 проведено перерахунок та нараховано доплату пенсії у сумі 74655,01 грн, від 07.10.2023 у справі № 580/6672/23 проведено перерахунок та нараховано доплату пенсії у сумі 25533,33 грн, від 13.06.2024 у справі № 580/3154/24 проведено перерахунок та нараховано доплату пенсії у сумі 17000,24 грн, які за життя не виплачено.

Відмову ГУ ПФУ в Черкаській області у виплаті недоотриманої чоловіком за життя пенсії позивачка вважає неправомірною, а тому звернулась в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами статті 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 9 квітня 1992 року № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII).

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-XII, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зміст статті 61 Закону № 2262-XII узгоджується з положеннями Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України, в свою чергу, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї.

Отже, Закон № 2262-XII визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закон у№ 2262-XII зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-XII) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду висловленій у постанові від 08 лютого 2024 року у справі № 420/5064/22.

Суд встановив, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивачки до відповідача із заявою про виплату недоодержаних годувальником позивачки сум пенсії у зв`язку із його смертю (у порядку ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-XII) та, як наслідок, відмови у їх виплаті. У свою чергу представник відповідача підтверджує, що позивачка до ГУ ПФУ в Черкаській області не зверталась щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 .

За таких обставин суд доходить висновку, що відповідачка не дотрималась вимог, встановлених ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-XII, у зв`язку із чим відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку із виплати позивачці спірних сум пенсії у порядку встановленому ст. 61 Закону № 2262-XII.

Покликання позивачки про те, що їй виплачена допомога на поховання, у контексті наявності її звернення про отримання спірних сум, суд вважає необґрунтованими, оскільки підстави виплати недоотриманих сум пенсії та допомоги на поховання регулюються різними частинами ст. 61 Закону № 2262-XII та не є взаємопов`язаними.

При цьому суд вважає, що за обставин пропуску позивачкою строку звернення до відповідача із заявою в порядку, визначеному ч. 3 ст. 61 Закону № 2262-XII, правовідносини пов`язані з отриманням сум пенсії, що підлягали виплаті чоловіку позивачки за його життя, стають спадковими.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивачка ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 );

2) відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 09.06.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК