Справа № 160/26630/24
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/26630/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Малиш Н.І., Баранник Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2024, (суддя суду першої інстанції Кучма К.С.), прийняте за правилами письмового провадження в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/26630/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

04.12.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ПФУ у Київській області № 43 від 07.08.2024 р. щодо відмови в призначенні їй пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області зарахувати періоди навчання в Криворізькому технікумі громадського харчування з 01.09.1981 р. по 24.02.1984 р. та трудової діяльності згідно із записами в трудовій книжці серії НОМЕР_1 до її страхового стажу;

- зобов`язати Головне управління ПФУ у Київській області повторно розглянути її заяву від 30.07.2024 р. про призначення пенсії за віком відповідно до ч.1 ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахування висновків суду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що вона в липні 2024 року звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою та відповідними документами для призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Проте, рішенням Головного управління ПФУ у Київській області № 43 від 07.08.2024 року їй відмовлено в призначенні пенсії та не зараховано до страхового стажу період навчання та періоди роботи за записами трудової книжки, оскільки в свідоцтві про одруження по батькові не відповідає паспортним даним. Вона вважає, що вказане рішення є необґрунтованим та таким, що позбавляє її права на пенсійне забезпечення, оскільки у трудовій книжці відображено зміну прізвища та містяться відповідні записи про роботу, записи зроблено чітко, зрозуміло та без будь-яких виправлень та неточностей, відсутні ознаки підчисток та підробок. Також вказує, що допущення іншого написання російською мовою по батькові в свідоцтві про шлюб ніж в дипломі про навчання та паспорті, не можуть бути підставою для не зарахування періоду її навчання та трудової діяльності до страхового стажу.

Дніпропетровський окружний адміністративний суд рішенням від 18.12.2024 задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 . Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 43 від 07.08.2024 року про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 30.07.2024 р., зарахувавши до страхового стажу період навчання за дипломом від 01.03.1984 року НОМЕР_2 з 01.09.1981 року по 24.02.1984 року та періоди роботи за записами трудової книжки від 17.04.1984 року серії НОМЕР_1 , та з урахуванням висновків суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову про відмову в позові.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою від 30.07.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058). Вік Позивача (на момент звернення) - 60 років. Пенсійний вік, визначений частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 60 років. Необхідний страховий стаж, визначений частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування становить 31 рік. У разі відсутності страхового стажу, передбаченого частиною першою статті 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу в період з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 від 24 до 34 років. Страховий стаж особи становить 23 роки 1 місяць 19 днів. За принципом екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області розглянуто заяву з документами доданими до заяви про призначення пенсії та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 07.08.2024 №43.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 30.07.2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст.26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

За принципом екстериторіальності заяву про призначення пенсії позивача розглянуто Головним управлінням ПФУ у Київській області та прийнято рішення № 43 від 07.08.2024 року про відмову в призначенні їй пенсії за віком.

Спірним рішення встановлено, що згідно із наданими документами та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача на дату звернення становить 23 роки 01 місяць 19 днів, що є недостатнім для призначення їй пенсії за віком.

За результатами розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не зараховано періоди: за записами трудової книжки та диплому, оскільки в свідоцтві про одруження по батькові не відповідає паспортним даним.

Не погодившись з рішенням відповідача про відмову в призначенні пенсії позивач звернувся до суду з адміністративним позовом в цій справі.

Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в призначенні пенсії прийняте відповідачем із порушенням вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно із ч.1 ст.8 Закону №1058-IV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із даним Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Частиною першою ст.24 Закону №1058-IV встановлено, що страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності даним Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно із частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року;

з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років;

з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років;

з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років;

починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

В силу статті 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Також, згідно із статтею 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідні положення містить і постанова КМУ від 12.08.1993 року №637, якою затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктом 1 постанови КМУ від 12.08.1993 року №637 Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637.

Загальний порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР № 162 від 20.06.1974 р. (далі - Інструкція № 162).

Згідно із п.2.3 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства із посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Відповідно до абзацу 1 пункту 1.1 Інструкції № 162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців.

Згідно із абзацами 2, 3 пункту 2.2 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства у присутності робітника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу. До трудової книжки вносяться відомості про роботу: прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Абзацом 1 пункту 2.11 Інструкції №162 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно із пунктом 2.12 Інструкції №162 після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 162 при звільненні робітника або службовця всі записи про роботу і нагороди, що внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Аналогічні вимоги закріплені в Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 р. № 58.

Тобто, надаючи оцінку викладеному, суд доходить висновку, що законодавством чітко визначено порядок організації ведення, обліку, зберігання і видачу трудових книжок працівників, а також встановлено відповідальність за порушення такого порядку.

Всі записи, які мають відношення до трудової діяльності працівника та вносяться до трудової книжки, можуть бути внесені вичерпним колом осіб.

В свою чергу, відповідач обґрунтовуючи підстави для не зарахування позивачу періоду навчання за дипломом від 01.03.1984 р. серії НОМЕР_2 та періодів роботи за записами трудової книжки від 17.04.1984 р. серії НОМЕР_1 вказав, що по батькові в свідоцтві про шлюб не відповідає паспортним даним.

Щодо не зарахування до страхового стажу періодів роботи позивача згідно із трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 17.04.1984 р., суд зазначає таке.

Судом досліджено трудову книжку позивача серії НОМЕР_1 від 17.04.1984 р., копію якої надано до матеріалів справи, та встановлено, що на першій сторінці трудової книжки її ім`я та по батькові вказано російською мовою як ОСОБА_2 . Відомості про зазначення імені та по батькові позивача українською мовою відсутні.

Прізвище ОСОБА_3 закреслено та записано нові дані ОСОБА_4 , підстави для внесення відповідних змін вказано російською мовою, зазначено, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про одруження НОМЕР_3 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 укладено шлюб. Відповідно до якого після реєстрації шлюбу дружині прізвище змінено на ОСОБА_4 , про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 03.07.1987 р., зроблено актовий запис № 685.

Таким чином, зазначене в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 від 17.04.1984 р., ім`я та по батькові ОСОБА_2 російською мовою, повністю відповідає імені та по батькові позивача російською мовою ОСОБА_2 , зазначеному в паспорті громадянина України НОМЕР_4 , виданого Жовтневим РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області 05.11.2009 року.

Отже, твердження відповідача про те, що по батькові позивача, зазначене в трудовій книжці, не відповідає даним її паспорту, є безпідставним.

Крім того, законодавством визначено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, а тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 по справі № 677/277/17 (провадження №К/9901/1298/17).

Суд зауважує, що зі змісту трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 17.04.1984 р. слідує, що остання містить відомості про періоди роботи позивача, починаючи з 11.04.1984 р., тоді як розрахунок її стажу - 23 роки 01 місяць 19 днів відповідачем здійснено з урахуванням стажу роботи тільки з 01.01.1998 року.

Отже, суд дійшов правильного висновку, що обрахунок страхового стажу - 23 роки 01 місяць 19 днів здійснено відповідачем без дотримання вимог законодавства та без урахування документів, поданих позивачем разом із заявою про призначення пенсії.

За таких обставин, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача періоди її роботи за записами трудової книжки від 17.04.1984 року серії НОМЕР_1 .

Вказане обґрунтовано враховано судом першої інстанції при прийнятті судового рішення. Суд правильно визнав протиправним та скасував рішення про відмову в призначенні пенсії позивачем та поклав на відповідача обов`язок здійснити повторний розгляд заяви позивача, з урахуванням висновків суду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни або скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.12.2024 в адміністративній справі № 160/26630/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник