Справа № 420/39257/24
Суддя: Попов В.Ф.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Приватного підприємства ФІФ до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішення,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Львівської митниці, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2024/1000514 від 08.10.2024;

- визнати протиправним та скасувати картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209230/2024/003232 від 08.10.2024 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що у зв`язку з імпортуванням на територію України товару, а саме тютюнових виробів до Львівської митниці було подано митну декларацію №24UА06U5 від 07.10.2024 року. Відповідачем було відправлено повідомлення Декларантові, в якому вимагаються додаткові документи, окрім тих документів, що були подані. Позивач не направляв додаткові документи, оскільки на його думку всі були надані. Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови в прийнятті митної декларації. Такі рішення є протиправними, оскільки надали всі необхідні документи для митного оформлення за основним (першим) методом - за ціною договору (контракту). Просять задовольнити позовні вимоги.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №24UА06U5 від 07.10.2024 року було опрацьовано інформацію, що міститься у поданих до митного оформлення документах та встановлено, що в них містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у Рішенні про коригування митної вартості товарів. На вимогу митного органу позивач додаткові документи не надав. Відповідно до вимог п. 2 ч. 6 ст. 54 МКУ, у зв`язку з неподанням декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МКУ, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. Проведено консультації з декларантом згідно з ст.57 МКУ. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (ст.60 МКУ) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (ст.63 МКУ) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості. Застосовано метод 2ґ (ст. 64 МКУ). Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач подав відповідь на відзив у якій зазначив, що правомірність рішення про коригування митної вартості має оцінюватися, зокрема, з урахуванням підстав для витребування митним органом додаткових документів у декларанта, а наявність обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Приватне підприємство «ФТФ» зареєстровано юридичною особою 09.02.2018, номер запису: 0065378. Основним видом діяльності підприємства є: 46.35 Оптова торгівля тютюновими виробами.

19.07.2024р. між ПП «ФТФ», як «покупцем», та «ВТ-ТАВАС HOLDING» S.R.L., як «продавцем», укладено Контракт купівлі-продажу товару.

На підставі даного контракту, ПП "ФТФ" на митну територію України був ввезений вантаж - сигарили з фільтром торговельної марки Graff в асортименті, що підтверджується інвойсом № 2 від 23.09.2024р. Згідно вказаного інвойсу товар постачався за ціною 0,57 евро за пачку сигарил Graff Blue King Size та 0.58 евро за пачку сигарил Graff Gold King Size.

Для здійснення митного оформлення товару, 07.10.2024р. було подано митну декларацію №24UА06U5, заявлена митна вартість товару у розмірі 2 681 831,61 грн. за основним (першим) методом, тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Заявлена нами митна вартість згідно частини 10 статті 58 Митного кодексу України включає вартість товару 2 612 351,50 грн. (57 500,00 євро х 45,4322 курс), вартість витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України 69 480,11 грн.

Разом з митною декларацією було надано пакет документів та додаткових документів:

- декларацію митної вартості Із застосуванням методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (1-ий метод);

- пакувальний лист від 23.09.2024р.;

- інвойс № 2 від 23.09,2024р.;

- CMR від 02.10.2024р.;

- рахунок за транспортні послуги № 2410005 від 02.10.2024р.:

- контракт купівлі-продажу товару №2 від 19.07.2024р.;

- експортна декларація країни відправлення товаре ¦ №24MD3 ІЗОООАОООЗ10! від 02.10.2024р.;

- сертифікат відповідності №3 від 23.09.2024р.;

- сертифікат відповідності №4 від 23,09.2024р.;

- сертифікат якості №3 від 23.09.2024р.;

- сертифікат якості №4 від 23.09.2024р.

Під час здійснення Львівською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №24UА06U5 від 07.10.2024 року встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100514/2 від 08.10.2024, а саме:

- відповідно до Контракту купівлі-продажу товару № 2 від 19.07.2024, що укладений між S.R.L. BT-TABAC HOLDING та ПП «ФТФ» (надалі «Контракт ЗЕД»), п.1.1. Продавець продає, а Покупець купує Товар в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними в специфікації, підписаній Сторонами, яка є невід`ємною частиною цього Контракту. Окрім цього, даним пунктом Контракту ЗЕД передбачено, що мінімальні обсяги Товару узгоджуються між Сторонами та зазначаються в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього Договору. При цьому, специфікація та Додаток № 1, які вважаються невід`ємними частинами Контракту ЗЕД, до митного оформлення не подані;

- відповідно до п.2.1. Контракту ЗЕД, ціни на Товар встановлюються в Євро відповідно…., якщо інше не зазначено в інвойсі Продавця або специфікації. Пунктом 3.8.5. визначено, що оплата товару відбувається на наступних умовах: 50% передоплати вартості Товару протягом 3 робочих днів з дати виставлення рахунку проформи та 50% - після виготовлення Товару протягом 3 робочих днів з дати виставлення рахунку-проформи, за безготівковим розрахунком шляхом банківського переказу з банківського рахунку Покупця на банківських рахунок Продавця відповідно до реквізитів, зазначених у цьому Контракті. Аналогічні умови передбачені і в Проформі-Інвойсі № 2, що датована 23.09.2024.

Проте, банківські платіжні документи, які б підтвердили факт здійснення оплати та економічної транзакції в цілому, до митного оформлення не подавались;

- пунктом 3.8.1. Контракту ЗЕД передбачено, що Покупець зобов`язаний оформити замовлення на поставку Товару не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до передбачуваної дати поставки партії Товару та надіслати на електронну адресу. При цьому, таке замовлення до митного оформлення декларантом не подано, а, відтак неможливо перевірити чи виконано всі умови Контракту. Також із наданих до митного оформлення документів не вбачається, що таке замовлення існувало, так як відсутнє будь-яке посилання на нього;

- у графах 16 та 23 CMR № б/н від 02.10.2024 вказано, що перевізником виступає ФОП ОСОБА_1 . Проте, будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між ФОП ОСОБА_1 та ПП «ФТФ», декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, і, відповідно - числового значення рівня митної вартості товару;

- до митного оформлення надано Рахунок № 2410005 від 02.10.2024, виставлений від імені ТОВ «Формаг Груп» до ПП «ФТФ». При цьому, в даному рахунку вказано, що такий підлягає сплаті в передбачений договором строк. Проте, будь-який договір транспортного експедирування до митного оформлення не подавався, а також не були подані банківські платіжні документи, що слугували б підтвердженням оплати транспортних послуг.

Окрім цього, в зазначеному вище Рахунку передбачені витрати на транспортно-експедиторське обслуговування, із виокремленою сумою ПДВ, що свідчить про територіальність надання таких послуг на території України. Проте, декларантом не включено витрат на транспортно-експедиторське обслуговування поза межами України, що є порушенням норм ч.2 та п.11 ст.58 МКУ.

За наслідками опрацювання наданих документів 07.10.2024 року Львівська митниця надіслала повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості.

Додаткові документи позивачем не надавались.

Львівською митницею прийняті Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100514/2 від 08.10.2024 року та Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/003232 від 08.10.2024 року, які є предметом оскарження у цій справі.

На виконання вказаного рішення ПП «ФТФ» та з митою випуску товару на митну територію подана нова митна декларація №24UA27U0.

31.10.2024 року на підставі ч. 8 ст. 55 МК України ПП «ФТФ» було подано до Львівської митниці додаткові документи для підтвердження заявленої нами митної вартості товарів, що декларуються, а саме:

- прайс-лист .N243/1 від 22.05.2024р. на сига рили Graft; -

- специфікація N21 від 19.07.2024р., яка свідчить про об`єм на вартість замовленою ПП "ФТФ" товару, в т.ч. сигарил Graff Blue King Size та сигарил Graff Gold King Size;

- проформа-інвойс №1 від 22.07.2024р., який свідчить про об`єм та вартість замовленого ПП "ФТФ" товару, із т.ч. сигарил Graff Blue King Size та сигарил Graff Gold Kimg Size;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті № 501 від 13.08.2024 року, що про оплату 50 % вартості товару, погодженого в специфікації №21 від 19.07.2024р. та проформа-інвойс №1 від 22.07.2024р., включаючи оплату 50 % вартості сигарил Graff Blue King Size та сигарил Graff Gold King Size;

- платіжну інструкцію в іноземній валюті № 404 від 26.09.2024 року на суму 28750 Євро про оплату ще 50 %, тобто другої половини вартості сигарил Graff Blue King Size та сигарил Graff Gold King Size, вказаних в специфікації №1 від 19.07.2024р., проформі-інвойсі №1 від 22.07.2024р. та в інвойсі № 2 від 23.09.2024р. на ввезений товар, який подано в комплекті документів до митної декларації №24UA06U5;

- договір транспортного експедирування № 1810/18-01 від 18.10.2018р.;

- лист ТОВ «Формат Група N2OKЬ-0910.0 і від 09.10.2024р., в якому описано весь ланцюг експедиторів/перевізників, залучених до перевезення товару. ТОВ «Формат Груп» замовило послуги автоперевезення у ФО-П ОСОБА_2 , яка в свою чергу, залучила перевізника - ФОП ОСОБА_1 ;

- Договір про організацію перевезень автомобільним транспортом, укладений між ТОВ «Формаг Груп» та ФОП ОСОБА_2 № 2704/23/1-авто/ФГ від 27.04.2023 р.;

- Договір про надання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 № 15/04/2023 від 15.04.2023 р.;

- заявка на перевезення № 57 від 27.09.2024р.;

- акт № 2410005 прийому-здачі наданих послуг перевезення від 08.10.2024р.;

- платіжну інструкцію в національній валюті від 07 жовтня 2024 р. № ІВ20077887 про оплату транспортних послуг.

У відповідь Львівська митниця листом №7.4-2/15-02/13/30341 від 07.11.2024р. повідомила позивача про залишення оскаржуваного рішення без змін, оскільки разом із заявою було надано скановані документи та копії електронних документів, а не їх засвідчені копії.

Вирішуючи питання про правомірність прийнятого відповідачем рішення про коригування митної вартості товару, суд враховує такі приписи діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 ст. 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до п. 6 ст. 54 МКУ, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Стаття 57 МК України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: (далі йде їх перелік).

Також, згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено у цій справі, при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсу та інших документів постачальника.

Однією з підстав коригування митної вартості митним органом зазначено ненадання до митного оформлення специфікації та Додатку № 1, які вважаються невід`ємними частинами Контракту ЗЕД.

Позивач в позовній заяві зазначає, що в порядку ч. 8 ст. 55 МК України надав митному органу документи, серед яких: специфікація, проформа-інвойс, платіжні інструкції, договори про надання транспортно-експедиційних послуг, заявка на перевезення.

Відповідач не спростовує факту надання таких документів, але зазначає, що правомірність рішення оцінюється на момент його винесення та враховуються усі відомості та документи, що були у розпорядженні митного органу під час винесення такого рішення, в даному випадку 08.10.2024 року. Якщо позивач був не згоден з діями або бездіяльністю митного органу після надання документів додаткових, то в нього було право або подати скаргу до вищого органу Держмитслужби України, або оскаржити бездіяльність митного органу під час розгляду такої заяви. Однак, в будь-якому випадку, рішення від 08.10.2024 № UA209000/2024/1000514/2 рахується прийнятим правомірно і законно, оскільки на момент його прийняття в митного органу не було документів, підтверджуючих заявлений рівень митної вартості.

Суд не погоджується з позицією митного органу виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 55 МК України протягом 80 днів з дня випуску товарів декларант може надати митному органу додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товарів, що декларуються.

У разі надання декларантом додаткових документів митний орган розглядає подані додаткові документи і протягом 5 робочих днів з дати їх подання виносить письмове рішення щодо визнання заявленої митної вартості та скасовує рішення про коригування заявленої митної вартості або надає обґрунтовану відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів. У такому разі надане забезпечення сплати митних платежів відповідно повертається (вивільняється) або використовується для сплати відповідних митних платежів.

Як встановлено судом, позивач скористався своїм правом передбаченим приписами вищевказаної статті та подав додаткові документи, які відповідач відхилив, оскільки позивач подав незасвідчені копії документів, посилаючись на ч. 5 ст. 334 МКУ, якою передбачено, що з метою здійснення митного контролю після випуску товарів митні органи мають право направляти письмові запити та отримувати документи або їх засвідчені копії, інформацію (у тому числі в електронній формі), що стосуються переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, випуску товарів та їх використання на митній території України або за її межами.

Тобто, вказана норма врегульовує питання витребування митним органом за його ініціативою документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю. Але такі дії митний орган у цій справі після прийняття оскаржуваних рішень та пропуску товару на митну територію України не вчиняв. Позивач подавав документи за власною ініціативою відповідно до порядку передбаченого ст. 55 МКУ, вже після розмитнення товару

Суд погоджується з тим, що кращим та більш ефективним способом подання додаткових документів є надання належно завірених копій, але такі вимоги митного органу суд розглядає як надмірний формалізм у цій справі, оскільки відповідач вже мав у своєму розпорядженні частину документів, що були подані разом з митною декларацією, а тому при порівняльному аналізі, співставленні додатків до контракту з самим контрактом, аналізі специфікації та платіжних інструкцій у митного органу є можливість встановлення їх відношення саме до митної декларації №24UА06U5 від 07.10.2024 року. А тому суд вважає, що митний орган формально підійшов до наданих позивачем документів, не здійснив їх аналіз та вплив на митну вартість товару зіславшись на приписи ст. 334 МКУ.

За таких обставин, доводи відповідача щодо необхідності оцінки судом рішення про коригування митної вартості виключено на дату його прийняття суперечать приписам частини 8 статті 55 Митного кодексу України та повністю нівелюють право декларанта на підтвердження заявленої ним митної вартості шляхом надання додаткових документів.

Крім того, суд зазначає, що правомірність рішення про коригування митної вартості має оцінюватися, зокрема, з урахуванням підстав для витребування митним органом додаткових документів у декларанта.

Як вже було зазначено, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

На стадії визначення митної вартості товару за МД №24UА06U5 від 07.10.2024 року, декларант відмовився від подачі додаткових документів, але таким правом він скористався в порядку передбаченому ст. 55 МКУ, а тому має правомірні очікування на їх розгляд та врахування.

Щодо ненадання специфікації, суд зазначає, що частиною 2 статті 53 МК України в переліку документів, що підтверджують митну вартість оцінюваних товарів, не передбачено такого документа як замовлення на поставку товар чи документа з інформацією про мінімальні обсяги Товару, та не встановлено обов`язку декларанта чи уповноваженої ним особи щодо надання митному органу таких документів. Крім цього, підпунктом 3.8.1. пункту 3.8. Контракту передбачено, що замовлення тільки надсилається покупцем на електронну пошту продавця, без необхідності його підписання представниками Сторін.

Щодо ненадання банківських платіжних документів, які б підтвердили факт здійснення оплати та економічної транзакції в цілому, позивач зазначив, що із заявою від 31.10.2024р., в межах процедури, передбаченої частиною 8 статті 55 МК України, було надано платіжну Інструкцію в іноземній валюті № 501 віл. 13.08.2024 року, що свідчить про оплату 50% вартості товару, погодженого в специфікації №1 від 19.07.2024р. та проформа-інвойсі №1 від 22.07.2024р., включаючи оплату 50 % вартості сигарил Graff Blue King Size та сигарил Graff Gold King Size. Загальна вартість всіх чотирьох позицій товару, вказаних в специфікації №1 від 19.07.2024р. та в проформі-інвойсі №1 від 22.07.2024р. складає 115500 Євро, сума 50 % попередньої оплати за всіма чотирма позиціями складає 57750 Євро та відповідає сумі платежу згідно платіжної інструкції № 501 від 13.08.2024 року.

100 % вартості двох позицій сигарил Graf Rеd Кіng Sіze та сигарил Gгаff Brown King Size, які не були предметом постачання згідно поданої митної декларації 24UA06U5, складає 58000 Євро, 50 % вартості цих товарних позицій складає 29000 Євро.

Відповідно, 100 % вартості двох позицій сигарил Graf Rеd Кіng Sіze та сигарил Gгаff Brown King Size, були предметом постачання згідно митної декларації 24UA06U5. складає 57500 Євро, 50 % вартості цих товарних позицій складає 28750 Євро.

Тобто в цілому було здійснено попередню оплату50% за всіма чотирма позиціями вказаними у специфікації №1 від 19.07.2024 р. та в проформі-інвойсі №1 від 22.07.2024р. (розрахунок: 29000 Євро + 28750 Євро = 57750 Євро, тобто сума платежу згідно платіжної інструкції № 501 від 13.08.2024 року).

Позивач також вказує на те, що було також надано платіжну інструкцію в іноземній валюті №404 від 26.09.2024 року на суму 28750 Євро, що свідчить про оплату ще 50 %. тобто другої половини вартості сигарил.

Суд повністю погоджується з обґрунтуваннями позивача які підтверджуються письмовими доказами по справі, оскільки надані позивачем відповідачу специфікація, проформа-інвойс, інвойс та платіжні інструкції, які в сукупності повністю підтверджують ціну, що була фактично сплачена за оцінювані товари, тобто загальну сума всіх платежів, які були здійснені покупцем оцінюваних товарів.

Відповідач не надавав оцінку вказаним документам поданим декларантом в порядку ч.8 ст. 55 МКУ з підстав вищезазначених, що визнано судом безпідставним.

Щодо ненадання замовлення на поставку Товару, суд зазначає, що ст. 53 МК України взагалі не передбачає такий документ як замовлення, а тому його ненадання жодним чином не впливає на визначення митної вартості товару.

Вимога митниці про надання замовлення, жодним чином не обґрунтована в частині його впливу на визначення митної вартості товару, оскільки як вже було зазначено витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Посилання відповідача на те, що замовлення передбачено контрактом, але не надано - не є підставою для прийняття оскаржуваних рішень, оскільки відповідно до Контракту, складається інвойс, який підтверджує замовлення та відображає усі необхідні дані стосовно певної поставки товару.

Відповідач не мав права вимагати від Декларанта такий документ, а його ненадання не є порушенням митного законодавства. Ненадання замовлення не може призвести до коригування митної вартості Товару.

Щодо підтвердження транспортних витрат та відсутності будь-якого договору доручення чи посередницького договору між ФОП ОСОБА_1 та ПП «ФТФ», позивач зазначив, що на підтвердження вартості витрат на транспортування товару до місця ввезення на митну територію України разом із митною декларацією позивачем було подано рахунок за транспортні послуги №2410005 від 02.10.2024р. та міжнародну автомобільну накладну CMR від 02.10.2024р., а в межах процедури передбаченої ч. 8 ст. 55 МК України, відповідачу було додатково надані інші документи: договір транспортного експедирування № 1810/18-01 від 18.10.2018р., лист ТОВ «Формат Груп», в якому описано весь ланцюг експедиторів/перевізників залучених до перевезення товару, договір про організацію перевезень автомобільним транспортом, укладений між ТОВ «Формат Груп» та ФОП ОСОБА_2 № 2704/23/1-авто/ФГ від 27.04.2023 р, Договір про падання транспортно-експедиційних послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, укладений між ФОП ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_1 № 15/04/2023 від 15.04.2023 р., заявка на перевезення № 57 від 27.09.2024р., акт № 2410005 прийому-здачі наданих послуг перевезення від 08.10.2024р., платіжна інструкція від 07 жовтня 2024 р. № ІВ20077887 про оплату транспортних послуг.

Позивач також зазначає, що 18.10.2018р. між ПП «ФТФ» та ТОВ «Формаг Груп» був укладений договір №1810/18-01 транспортного експедирування, за умовами якого експедитор зобов`язується надати або організувати надання транспортно-експедиційних послуг щодо перевезення вантажів ПП «ФТФ» (пункт 1.1 Договору). Пунктами 2.1.1., 2.2.2. та 2.2.7. вказаного договору передбачено, що експедитор залучає транспорт для перевезення вантажу, укладає від свого імені договори перевезення з перевізниками, портами, складами, експедиторськими організаціями, контролює їх виконання та здійснює розрахунки за такими договорами.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем були надані митному органу документи які містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, які передбачені пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України, а тому ці витрати є підтвердженими і включеними до митної декларації відповідно до їх розміру.

Суд погоджується також із позицією позивача, що необґрунтованими є висновки відповідача про те, що зазначення в рахунку № 2410005 від 02.10.2024 р. від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг ТОВ «Формат Груп» витрат на транспортно-експедиторське обслуговування, із виокремленою сумою ПДВ свідчить про територіальність надання таких послуг - на території України. Проте, декларантом не включено витрат на транспортно-експедиторське обслуговування поза межами України, що є порушенням норм ч.2 та п. 11 ст.58 МК України.

Так, пунктом 6 частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість в частині витрат на транспортування є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

Відповідно до частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Частиною 5 статті 58 МК України встановлено, що ціна що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

В інвойсі постачальника №2 від 23.09.2024 року не передбачено жодних інших додаткових витрат, крім ціни самого товару, який був предметом імпортної операції в розглядуваному випадку, тобто для цілей визначення митної вартості до ціни, що фактично сплачена за оцінювані товари, можливо додати лише витрати, які прямо передбачені частиною 10 ст. 58 МК України.

В переліку витрат (складових митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, встановленому частиною 10 статті 58 МК України, відсутні витрати на оплату транспортно-експедиторського обслуговування.

Відповідно до абзацу третього статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 1 липня 2004 року № 1955-1V транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування.

Таким чином, витрати на транспортно-експедиторські послуги, тобто роботи, які не є безпосереднім транспортуванням товару, не є тотожними витратам на транспортування товарів та витратам на навантаження, вивантаження та обробку товарів.

Вартість транспортно-експедиційних послуг, пов`язаних з перевезенням товарів поза межами митної території України, може бути включено до складу митної вартості імпортованих товарів лише у випадку, якщо оплата цих послуг здійснювалася покупцем безпосередньо продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця, як це передбачено статтею 58 МК України.

Оскільки позивачем не здійснювалося ніяких платежів за транспортно-експедиторські послуги продавцю товарів чи на його користь, то витрати на транспортно-експедиторське обслуговування відповідно до частин 10 та 11 статті 58 МК України в розглядуваному випадку не можуть бути включені до митної вартості оцінюваних товарів, а тому і не мають жодного впливу на її розмір.

Позивачем згідно декларації до митної вартості оцінюваних товарів було додано витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на мигну територію України в розмірі 69 180,11 грн, вказані в рахунку №2410005 ТОВ «Формат Груп», що повністю узгоджується із вимогами пункту 5 статті 58 МК України.

Суд зазначає, що з урахуванням вищенаведених обґрунтувань викладених судом щодо визначення митної вартості на підставі документів наданих до митного оформлення, як разом із митною декларацією так і порядку передбаченому ст. 55 МКУ, твердження відповідача про розбіжності при визначенні митної вартості є не є підтвердженими, вимога про надання додаткових документів є необґрунтованою, а відповідно прийняті рішення є протиправними.

Цей висновок підтверджується позицією Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 по справі № 815/329/17, де суд зазначив, що витребування митницею додаткових документів можливе тільки у разі наявності обґрунтованих сумнівів митниці щодо розбіжностей, наявності ознаки підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари у наданих до митного оформлення документах. При цьому митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Сам факт ненадання декларантом в установлений строк додаткових документів або ж відмови у їх наданні за відсутності оцінки достатності документів, первісно наданих декларантом, на підтвердження ціни угоди щодо товарів, що імпортуються, не є беззаперечною умовою для висновку про відсутність підстав для застосування першого методу визначення митної вартості (Ухвала ВАСУ від 17 квітня 2014 року у справі № 2а/0570/1778/12, касаційне провадження № К/9991/49095/12).

Як вже було зазначено, відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Приписи вказаної статті митним органом порушені, оскільки саме формальний підхід до наданих документів та їх опрацювання став причиною прийняття протиправного рішення.

Вивчивши позиції сторін викладені у їх заявах по суті, дослідивши письмові докази надані сторонами та враховуючи приписи діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки позивачем доведені ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

В той же час, відповідач не надав суду належні та допустимі докази, не навів правові обґрунтування правомірності прийнятого рішення, яке на думку суду не відповідає вимогам зазначеним у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач зазначає про те, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу з чим суд погоджується, оскільки це вимога закону. Але, на думку суду такий обов`язок виникає тільки за умови неможливості визначення ціни товару на підставі поданих позивачем до митного органу документів. Оскільки суд приходить до висновку, що позивач разом з митною декларацією було подано достатньо документів які в повній мірі відображають ціну товару, то такий обов`язок позивач виконав ще до звернення до суду.

Судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст. 242- 246 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ПП «ФТФ» до Львівської митниці задовольнити повністю.

Визнати противоправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2024/100514/2 від 08.10.2024 року.

Визнати противоправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209230/2024/003232 від 08.10.2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ЛЬВІВСЬКОЇ МИТНИЦІ () на користь ПП «ФТФ» (, 65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, будинок 35) судовий збір у сумі 3295,67 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя: Попов В.Ф.