Справа № 420/32586/24
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/32586/24

Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

Час і місце ухвалення: м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого Лук`янчук О.В.

суддів Бітова А. І.

Ступакової І. Г.

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одеса адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області № 71 від 04.10.2024 року щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1976 року, не врахування довідки про зміну прізвища № 4-B від 19.03.1999 року та відмови у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1976 року, враховуючи період навчання в Херсонському ПТУ з 0l.09.1976 року по 12.06.1978 рік та періоди роботи з 02.06.1980 року по 11.12.1980 рік у Херсонському відділенні Одеської залізничної дороги, з 26.01.1981 року по 24.04.1982 рік у ВАТ "Херсонські комбайни", з 01.01.1992 року по 31.07.1998 рік на території російської федерації, врахувати довідку про зміну прізвища № 4-B від 19.03.1999 року при призначенні пенсії та призначити пенсію за віком з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку з 22.11.2023 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що 27 вересня 2024 року, після досягнення 63 років, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі Відповідач 2) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

В результаті розгляду заяви та доданих до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області винесено рішення № 71 від 04 жовтня 2024 року, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

З такою позицією та рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області позивач не погоджується, та вважає, що Відповідачами безпідставно та протиправно не враховано до страхового стажу спірні періоди роботи та відмовлено в призначенні пенсії за віком, а надані документи є достатніми для призначення пенсії.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволена частково.

Визнано протиправним та скасовано Рішення № 71 від 04.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 01.09.1976 року, період навчання в Херсонському ПТУ з 0l.09.1976 року по 12.06.1978 рік та періоди роботи з 02.06.1980 року по 11.12.1980 рік у Херсонському відділенні Одеської залізничної дороги, з 26.01.1981 року по 24.04.1982 рік у ВАТ "Херсонські комбайни", з 01.01.1992 року по 31.07.1998 рік на території російської федерації, врахувати довідку про зміну прізвища № 4-B від 19.03.1999 року при призначенні пенсії, та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 27.09.2024 року, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог, - відмовлено.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, подало апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В своїй скарзі апелянт заявляє доводи, що відтворюють зміст відзиву на позов.

Так, апелянт звертає увагу, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до стажу позивачки не враховано: - трудову книжку НОМЕР_1 , дата заповнення 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з " ОСОБА_2 " (російською мовою) на " ОСОБА_3 " (російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

Окрім того, не взято до уваги довідку про зміну прізвища №4-В від 19.03.1999, виданої адміністрацією Ванінського району, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року;

- період навчання в Херсонському ПТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, оскільки в дипломі зазначено прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних;

- період роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення;

- період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ "Трудовий архів м. Херсона", оскільки в довідці зазначено прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних;

- період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998 оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу РСР у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/ працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-1V "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботи(служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

На думку апелянта, враховуючи наведене, позивач не має права на призначення пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що 27.09.2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управління ПФУ в Тернопільській області та рішенням № 71 від 04.10.2024 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Як вбачається із вказаного рішення:

Страховий стаж обчислено згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та свідоцтва про народження дитини складає 05 років 00 місяців 15 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не враховано:

- трудову книжку НОМЕР_3 , дата заповнення 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з " ОСОБА_2 "(російською мовою) на " ОСОБА_4 "(російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

- окрім того, не взято до уваги довідку про зміну прізвища №4-В від 19.03.1999, виданої адміністрацією Ванінського району, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року;

- період навчання в Херсонському ПТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, оскільки в дипломі зазначено прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних;

- період роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення;

- період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ "Трудовий архів м. Херсона", оскільки в довідці зазначено прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних;

- період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998 оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу PCP у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-1V "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботі(служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Не погодившись із відмовою Головного управління у призначенні пенсії за віком позивач звернулась до суду із цим позовом.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що трудова книжка містить відомості про підстави внесення записів, підписи осіб, відповідальних за ведення і видачу трудових книжок, а також відбитки печатки підприємства, записи виконані у хронологічній послідовності, не суперечать один одному, не мають підчисток та виправлень, формально відповідають вимогам, які висуваються законодавством до ведення трудових книжок, а тому прийшов до висновку, що відповідачем безпідставно не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_3 від 01.09.1976.

Також вказав, що період навчання позивача з 01.09.1976 по 12.06.1978 роки та період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 роки, були до укладення шлюбу та зміни прізвища, що підтверджується архівною довідкою № 4-В від 19.03.1999 року, а тому такі підлягають зарахуванню.

Крім того прийшов до висновку, щодо зарахування періоду роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980 року, оскільки вказані записи здійснені відповідальною особою Херсонського відділенні Одеської залізничної дороги, засвідчені підписом та печаткою, а наведення однієї цифри ручкою у трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування періоду роботи до страхового стажу та відповідно відмови у призначенні пенсії.

Вказав, що Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні стажу роботи в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу.

Водночас, з урахуванням того, що відповідач не розглянув заяву позивача про призначення пенсії з урахуванням вказаних записів у трудовій книжці, прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо зобов`язання призначити пенсію позивачу з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку ІНФОРМАЦІЯ_2 , є передчасними, а тому не належать задоволенню, а тому зобов`язав пенсійний орган повторно розглянути заяву.

Колегія суддів надаючи оцінку рішенню суду першої інстанції з урахуванням доводів апелянта виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, Законом України "Про пенсійне забезпечення", Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року, Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09 липня 2003 року, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: - пенсія за віком; - пенсія по інвалідності; - пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Статтею 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановлено умови призначення пенсій за віком.

Право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

- з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років;

- з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років;

- з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років;

- з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років;

- з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років;

- з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років;

- з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону № 1058-IV, у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - від 20 до 30 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом.

Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії визначається правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до пп. 1.8., 1.9. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (далі Порядок № 22-1), звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Як правильно встановив суд першої інстанції, що 27.09.2024 року позивач звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву було розглянуто за принципом екстериторіальності Головним управління ПФУ в Тернопільській області та рішенням № 71 від 04.10.2024 року відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком.

Як вбачається із вказаного рішення:

Страховий стаж обчислено згідно даних, наявних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та свідоцтва про народження дитини складає 05 років 00 місяців 15 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви:

за доданими документами до страхового стажу не враховано:

- трудову книжку НОМЕР_3 , дата заповнення 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з " ОСОБА_2 " (російською мовою) на " ОСОБА_4 "(російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

- Окрім того, не взято до уваги довідку про зміну прізвища №4-В від 19.03.1999, виданої адміністрацією Ванінського району, оскільки документи, необхідні для призначення пенсії, зокрема, про стаж роботи до 31 грудня 1991, уточнюючі довідки про пільговий характер роботи, про навчання, про цивільний стан особи та інші документи враховуються при призначенні пенсії у разі проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений, передбаченого статтею 4 Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів від 05 жовтня 1961 року;

- період навчання в Херсонському ІІТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, оскільки в дипломі зазначено прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних;

- період роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення;

- період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ "Трудовий архів м. Херсона", оскільки в довідці зазначено прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних;

- період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998 оскільки з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу PCP у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року. Пенсії громадянам, які проживали/працювали на території російської федерації, призначаються на умовах, визначених Законом України від 09 липня 2003 року №1058-1V "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", При цьому до страхового стажу зараховуються періоди роботі(служби) на території РРФСР по 31 грудня 1991 року.

Виходячи зі змісту трудової книжки колегія суддів дійшла висновку, що підстави для не врахування пенсійним органом записів у трудовій книжці НОМЕР_3 від 01.09.1976 є помилковими та належать відхиленню судом, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV, страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч. 2 вказаної статті Закону, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Так, пенсійним органом не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи, записи про які зроблено у трудовій книжки НОМЕР_3 від 01.09.1976, оскільки на титульній сторінці трудової книжки запис про зміну прізвища з " ОСОБА_2 " (російською мовою) на " ОСОБА_4 " (російською мовою) виконаний неналежним чином, а саме відсутня повна інформація про первинний документ, на підставі якого здійснено запис.

Так, відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Деркомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, яка діяла на внесення записів у трудову книжку, "Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців. Трудові книжки ведуться на всіх робітників та службовців державних, кооперативних та громадських підприємств, установ та організацій, які пропрацювали понад 5 днів, у тому числі на сезонних та тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню".

Згідно з п. 2.11. вказаної Інструкції, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник підписом засвідчує правильність внесених відомостей.

Першу сторінку (титульний лист) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або друк відділу кадрів), на якій вперше заповнювалася трудова книжка".

Відповідно до п. 2.12 вказаної Інструкції, "Зміни записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові та дату народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та ін.) та з посиланням на номер та дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище чи ім`я, по батькові, дата народження та записуються нові дані.

Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки та засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.".

Аналіз наведених норм права доводить, що саме на роботодавця покладено обов`язок заповнення трудової книжки робітника, а тому позивач не може нести відповідальність за невиконання роботодавцем покладених на нього обов`язків.

Відповідно до абз. 1 п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що трудова книжка містить відомості про підстави внесення записів, підписи осіб, відповідальних за ведення і видачу трудових книжок, а також відбитки печатки підприємства, записи виконані у хронологічній послідовності, не суперечать один одному, не мають підчисток та виправлень, формально відповідають вимогам, які висуваються законодавством до ведення трудових книжок, а тому, виконання неналежним чином запису щодо зміни прізвища позивача на титульному аркуші трудової книжки не може бути підставою для невизнання всього трудового стажу позивача, зазначеного у трудовій книжки і відмови у призначенні пенсії позивачу.

Враховуючи вище викладені та встановлені обставини, колегія суддів, як і суд першої інстанції дійшла висновку, що відповідачем безпідставно не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_3 від 01.09.1976.

Стосовно не врахування довідки про зміну прізвища № 4-В від 19.03.1999 року, оскільки не проставлено апостиль компетентним органом держави, в якій документ був складений, то суд першої інстанції правомірно вказав, що відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 "Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав", під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Тобто, оскільки спірна довідка про зміну прізвища позивача, виготовлена до набрання чинності Закону України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року", то станом на 24 лютого 2022 року приймалась на території України без спеціального посвідчення, а тому доводи Головного управління є необґрунтованими та відхиляються судом, що також вірно вказано судом першої інстанції.

Щодо періоду навчання в Херсонському ПТУ з 01.09.1976 по 12.06.1978, та його незарахування пенсійним органом, то колегія суддів зазначає наступне.

Так підставою для не зарахування стало те, що в дипломі зазначено прізвище " ОСОБА_2 ", що не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних та не зарахування періоду роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 згідно довідки №01-15/1350 від 29.07.2019, виданої КУ "Трудовий архів м. Херсона", оскільки в довідці зазначено прізвище " ОСОБА_2 " не відповідає прізвищу " ОСОБА_3 " згідно паспортних даних,

Колегія суддів вивчивши документи наявні в матеріалах справи зазначає, що вищезазначені підстави є необґрунтованими, адже як вже зазначалося, прізвище " ОСОБА_2 " було прізвищем позивача до укладення шлюбу 26.07.1985 року з ОСОБА_5 , що підтверджується архівною довідкою № 4-В від 19.03.1999 року виданою відділом записів актів цивільного стану Хабарівського краю Ванинського району Адміністрації рф.

Враховуючи вищевикладене та те, що період навчання позивача з 01.09.1976 по 12.06.1978 роки та період роботи з 26.01.1981 по 24.04.1982 роки, були до укладення шлюбу та зміни прізвища, доводи апелянта є безпідставними.

Стосовно не зарахування періоду роботи з 02.06.1980 по 11.12.1980, оскільки в даті звільнення та даті наказу про звільнення містяться виправлення, то колегія суддів приходить до висновку, що такі доводи є необґрунтованими з огляду на таке.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що відповідно до п.1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої Деркомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162, "Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників та службовців".

Відповідно до п. 2.3 Інструкції, "всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу.

Записи здійснюються арабськими цифрами (число та місяць двозначними). Наприклад, якщо робітника або службовця прийнято на роботу 5 січня 1984 р., у графі 2 трудової книжки раніше встановленого зразка (1938 р.) записується: "1984.05.01", у трудових книжках, виданих після 1 січня 1975 р.; "05.01.1984"

Записи виконуються акуратно, пір`яною або кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору."

Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 01.09.1976 року, вона містить спірні записи:

- №8 02.06.1980 року прийнята молодшим продавцем дрібного роздрібу на підставі наказу № 47 від 29.05.1980 року;

- №9 11.12.1980 року звільнена за згодою сторін на підставі наказу №105 від 11.12.1980 року;

Вказані записи здійснені відповідальною особою Херсонського відділення Одеської залізничної дороги, засвідчені підписом та печаткою.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що наведення однієї цифри ручкою у трудовій книжці позивача не може бути підставою для не зарахування періоду роботи до страхового стажу та відповідно відмови у призначенні пенсії, що вірно зазначено судом першої інстанції та не спростовано апелянтом.

Щодо не зарахування до страхового стажу позивача період роботи в російській федерації з 01.01.1992 по 31.07.1998 то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідачем не зараховано вищезазначений період з посилання на те, що з 01 січня 2023 року російська федерація припинила участь в Угоді про гарантії прав громадян в державах, які входили до складу колишнього Союзу PCP у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Колегія суддів не приймає до уваги такі посилання, оскільки 29.11.2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 1328 Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, якою Кабінет Міністрів України постановив про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

23.12.2022 року набрав чинності Закон України "Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року" від 1 грудня 2022 року № 2783-IX, відповідно до якого Україна зупинила у відносинах з Російською Федерацією та Республікою Білорусь дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

А також, Україна вийшла з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року № 240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у м. Москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 3 березня 1998 року № 140/98-ВР.

Частиною 1 ст. 13 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення визначено, що кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди, стосовно цього учасника, припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення.

Однак, частиною 2 ст. 13 Угоди зазначено, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, які виникли у відповідності до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили у випадку виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Тобто, аналізуючи наведені норми законодавства, вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.

Отже, наведені положення вказаних міжнародних договорів передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

А тому, Угода про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 підлягає застосуванню при зарахуванні стажу роботи в рф, оскільки вказана Угода була чинною на момент набуття стажу, що вірно враховано судом першої інстанції.

За наявності чинних, у період роботи позивача, положень Угоди, що передбачали відповідне право, позивач не може нести негативні наслідки у вигляді відмови у зарахуванні спірного періоду роботи до страхового стажу.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Головне управління ПФУ в Тернопільській області протиправно не врахувало наведені періоди роботи до страхового стажу позивача, тому позовні вимоги про визнання протиправним та скасування Рішення № 71 від 04.10.2024 року Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про відмову у призначенні пенсії за віком є правомірними та належать задоволенню.

Також, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи згідно трудової книжки саме Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, з огляду на таке.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на те, що заява позивача про призначення пенсії була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Тернопільській області, саме цей пенсійний орган є належним відповідачем за пред`явленими позовними вимогами щодо зобов`язання зарахувати до загального страхового стажу позивача вище визначених періодів роботи та зобов`язання повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком.

Водночас пред`явлення вказаних позовних вимог до Головного управління ПФУ в Херсонській області є помилковим, оскільки цей пенсійний орган не приймав стосовно позивача відповідного рішення.

Таким чином, суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів , -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає, за винятком випадків, перелічених у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України

Повний текст постанови складено та підписано 10 червня 2025 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова