Справа № 500/5685/24
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5685/24 пров. № А/857/433/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача Іщук Л. П.,

суддів Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Тернопільської митниці на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року (головуючий суддя Баб`юк П.М., м. Тернопіль) у справі № 500/5685/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Перемога Фуд до Тернопільської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

ТОВ Перемога Фуд звернулося в суд з позовом до Тернопільської митниці, в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2024/000029/2 від 02.05.2024.

Обґрунтовує позов тим, що контролюючому органу надані усі необхідні документи на підтвердження митної вартості задекларованих товарів, передбачені частиною 2 статті 53 Митного кодексу України, які не містять розбіжностей та відображають відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар, а тому аргументи митного органу про наявність розбіжностей у поданих для митного оформлення разом із митною декларацією документах та непідтвердження всіх складових митної вартості є безпідставними.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, а також не досліджено обставини, що мають значення для справи.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, а саме, в інвойсі від 19.01.2024 №PFC-049/2024 вказано, що даний товар третього сорту, що не відповідає інформації зазначеній в 31 гр. та результатам митного огляду; інвойс від 19.01.2024 №PFC-049/2024, пакувальний лист від 19.01.2024 №PFC-049/2024, коносамент від 27.01.2024 №HLCUBKK240162859 містить інформацію лише про товар "Консервований ананас кусочками в легкому сиропі 24x580 мл., III сорту", що не відповідає заявленим даним гр.31; в рахунках від 22.03.2024 №№, вказано термін оплати 25 березня 2024 року, однак платіжні інструкції не подано; відповідно до залізничної накладної від 23.04.2024 № 31506394 здійснювалось перевантаження вантажу, однак в рахунку від 09.04.2024 №24/04/30/Р/0001 не зазначено жодної інформації щодо згаданої складової, лише вказано суму послуг за внутрішні наземні перевезення; в листі ТОВ "Перемога Фуд" від 30.04.2024 №31/03 зазначено, що вартість погрузочно-розвантажувальних робіт в порту складає 8325,32 грн, зазначена в рахунку від морської лінії Хапаг-Ллойд № від 22.03.2024, однак, рахунок містить інформацію про міжнародне перевезення вантажобагажу (морським транспортом) та не містить жодної інформації щодо згаданих складових; свіфт платіж від 20.03.2024 на суму 14850 дол.США. не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки неможливо співставити з поставкою оцінюваного товару; наданий прайс-лист від 19.01.2024 на товар "шматочки консервованого ананаса в легкому сиропі, 3 сорт", однак ввезено товар іншої якості (відбірний); експортна декларація країни відправлення №A019-1-6701-01309 без відміток уповноваженого органу.

Звертає увагу, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку зазначеним обставинам, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено доказами, які є в матеріалах справи, що на виконання зовнішньоекономічного контракту № PF/PFC001 від 19.07.2023, укладеного між компанією "Prachuab Fruit Canning Co., Ltd." (Таїланд) та ТОВ "Перемога Фуд" (Україна), згідно із рахунком-фактурою (інвойс) № PFC-049/2024 від 19.01.2024, позивачем на митну територію України ввезено товар.

30 квітня 2024 року уповноваженою особою позивача було подано до митного оформлення митну декларацію типу ІМ40ДЕ № 24UA14U0, у графі 31 якої заявлено до митного оформлення товар: "Ананаси "Selected" (англ, "відбірні") згідно маркування, консервовані в сиропі, сорт КАЙЄН без додання спирту, з доданням цукру меньше 19%, у первинних упаковках, масою нетто не більш як 1кг: -кільцями, в жерстяних банках 24х580мл, об`єм банки 580мл (540г+/-5%) -1350ящиків. Чиста вага нетто: 17496кг. Торговельна марка: "Tropic Life" Виробник: PRACHUAB FRUIT CANNING CO.,LTD. Країна виробництва: TH".

Уповноваженою особою позивача до митного оформлення подано наступні документи:

сертифікат якості № б/н від 27.01.2024;

пакувальний лист № PFC-049/2024 від 19.01.2024;

рахунок-фактура (інвойс) № PFC-049/2024 від 19.01.2024;

коносамент № HLCUBKK240162859 від 27.01.2024;

накладна УМВС № 31506394 від 23.04.2024;

автотранспортна накладна №б/н від 29.04.2024;

сертифікат про походження товару № CO2024-0019946 від 09.02.2024;

банківський платіжний документ, що стосується товару - SWIFT №б/н на два контейнери від 20.03.2024;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 22.03.2024;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 22.03.2024;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №24/04/30/Р/0001 від 09.04.2024;

банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг №б/н від 11.04.2024;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 19.01.2024;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № PF/PFC001 від 19.07.2023;

договір про надання послуг митного брокера № 102/01 від 05.01.2022;

договір (контракт) про перевезення № 1018 від 01.01.2024;

договір (контракт) про перевезення № 12/08 від 12.08.2022;

заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів № б/н від 27.01.2024;

інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 11385533;

інші некласифіковані документи - етикетка №б/н від 19.01.2024;

інші некласифіковані документи - Лист №31/03 роз`яснення щодо трансп.витрат від 30.04.2024;

інші некласифіковані документи - Серт.здоров. №б/н від 27.01.2024;

копія митної декларації країни відправлення №A019-1-6701-01309 від 19.01.2024.

Під час автоматизованого контролю із застосуванням системи управління ризиками відповідно до Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015№684, автоматизованою системою митного оформлення "Інспектор" (надалі - АСМО "Інспектор") було згенеровано форми митного контролю:

"105-2 Контроль правильності визначення митної вартості товарів";

"106-2 Витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів";

"202-1 Проведення часткового митного огляду - з розкриттям до 20 відсотків пакувальних місць і вибірковим обстеженням транспортного засобу, з метою перевірки відповідності кількості та опису товарів і транспортних засобів даним, зазначеним у митній декларації";

"911-1 Здійснення фото- та/або відеофіксації виконання митних формальностей".

Також, АСМО "Інспектор" посадовій особі підрозділу митного оформлення визначено перелік необхідних до виконання митних процедур:

"По наступних товарах можливе заниження митної вартості товару: (1 Здійснити перевірку правильності визначення митної вартості відповідно до Митного кодексу України з урахуванням вимог наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 "Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України". Ретельно опрацювати подані документи для оцінки наявності підстав для запиту додаткових документів відповідно до частин 3 та 4 ст. 53 МКУ

Індикатори ризику: 3.1.1., 3.3.4: - Рівень митної вартості товарів нижчий, ніж рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено. Перелік індикаторів ризику, які можуть використовуватись посадовими особами митних органів для обрання форм та обсягів митного контролю розроблений відповідно до пункту 1 розділу IV Порядку здійснення аналізу та оцінки ризиків, розроблення і реалізації заходів з управління ризиками для визначення форм та обсягів митного контролю, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.07.2015 № 684.".

Митним органом було направлено уповноваженій особі декларанта електронним повідомленням вимогу на надання додаткових документів.

Листом від 01.05.2024 уповноважена особа декларанта повідомила митницю про те, що надати інші додаткові документи, крім наданих до ЕМД, немає можливості.

За результатами здійснення контролю правильності визначення заявленої декларантом митної вартості товарів посадовою особою митниці прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA403000/2024/000029/2 від 02.05.2024, у гр. 33 якого зазначено: "Митна вартість імпортованого товару не може бути визнана, у зв`язку з тим, що у документах наявні розбіжності, а також на вимогу митного органу не подано документів, що підтверджують митну вартість товару:

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару.

АСУР згенеровано форму митного контролю щодо контролю митної вартості за кодом МФ 105-2, 106-2. У митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості даного товару, враховуючи також те, що митна вартість згідно бази даних Держмитслужби щодо оформлених раніше митними органами товарів є вищою.

Відповідно, митним органом розпочато процедуру консультації з декларантом та надіслано електронне повідомлення про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.52 МКУ декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Частиною 4 статті 54 МКУ визначено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відповідно до ч. 5 ст. 54 МКУ, митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.

Відповідно, митним органом згенеровано митні формальності за кодом 202-1.

Під час проведеного часткового митного огляду в частині доглянутого встановлено, що у контейнері НАМU1065504 знаходиться товар: Товар - Ананаси "selected" (англ. "добірні") згідно маркування, консервовані в сиропі, сорт Кайєн, в упаковках масою нетто не більш як 1кг:- шматочками у жерстяних банках 24х580,об`єм банки 580мл(540г±5%) -1350 ящ., термін придатності 15/11/2027. Чиста вага нетто 17496кг. Країна виробництва TH

Торгівельна марка Tropic Life Виробник: PRACHUAB FRUIT CANNING CO., LTD. Забезпечено ідентифікацію товарів шляхом здійснення цифрової фотозйомки.

Встановлено, що оцінюваний товар поставляється на підставі зовнішньоекономічного договору від 19.07.2023 № PF/PFC001. Постачальник Prachuab Fruit Canning Co., Ltd. поставляє товар, точне найменування і асортимент яких вказано в рахунках- фактурах. (п 1.1). В інвойсі від 19.01.2024 №PFC-049/2024 вказано, що даний товар третього сорту, що не відповідає інформації зазначеній в 31 гр. та результатам митного огляду.

Згідно п.2.1 договору від 19.07.2023 № PF/PFC001 якість товару, що постачається повинна відповідати відповідному Додатку та підтверджуватися документами у відповідності з пунктом 6.3 договору. Інвойс від 19.01.2024 №PFC-049/2024, пакувальний лист від 19.01.2024 №PFC-049/2024, коносамент від 27.01.2024 №HLCUBKK240162859 містить інформацію лише про товар "Консервований ананас кусочками в легкому сиропі 24x580 мл., III сорту", що не відповідає заявленим даним гр.31.

Одним із основних документів, що підтверджують митну вартість товарів, належать, зокрема, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару (якщо рахунок сплачено), транспортні (перевізні) документи, якщо з умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів ( частина друга статті 53 МКУ).

Згідно договору надання послуг на морське перевезення вантажів від 01.01.2024 №1018 між ТОВ "Хапаг-Ллойд Україна" (Виконавець) та ТОВ "Перемога Фуд" (Замовник) передбачено:

- замовник здійснює оплату наданих послуг за рахунками Виконавця протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку, якщо інші строки оплати не погоджені Сторонами у письмовому вигляді. Видання коносаменту по експорту та випуск контейнера по імпорту здійснюється після отримання повної оплати виставлених рахунків. (п 5.6.)

- У разі прострочення платежу Виконавець залишає за собою право застосовувати процентну ставку 0,1% за кожен день простроченої заборгованості. (п 5.7.)

В рахунках від 22.03.2024 №№, вказано термін оплати 25 березня 2024 року, однак платіжні інструкції не подано.

Відповідно до залізничної накладної від 23.04.2024 № 31506394 здійснювалось перевантаження вантажу, однак в рахунку від 09.04.2024№ 24/04/30/Р/0001 не зазначено жодної інформації щодо згаданої складової, лише вказано суму послуг за внутрішні наземні перевезення.

В листі ТОВ "Перемога Фуд" від 30.04.2024 №31/03 зазначено, що вартість погрузочно-розвантажувальних робіт в порту складає 8325,32 грн, зазначена в рахунку від морської лінії Хапаг-Ллойд № від 22.03.2024. Однак, рахунок містить інформацію про міжнародне перевезення вантажобагажу (морським транспортом) та не містить жодної інформації щодо згаданих складових.

Згідно з залізничною накладною від 23.04.2024 № 31506394 станція відправлення товару вказано Глівіце Порт (графа 2), проте згідно коносаменту № HLCUBKK240162859, проформи від 09.04.2024 № 24/04/30/Р/0001, порт прибуття - Гдиня. Також в гр.3 залізничної накладної (заява відправника) зазначено- перевезення по колії "ПЦЦ Інтермодаль А.О." по договору ВС/77/2022-ЦЮ".

Однак до митного оформлення подано договір від 12.08.2023 №12/08.

Свіфт платіж від 20.03.2024 на суму 14850 дол. США. не є достатнім підтвердженням оплати за оцінюваний товар, оскільки неможливо співставити з поставкою оцінюваного товару, зокрема:

- У графі 70 платіжної інструкції міститься посилання на реквізити документів (PFC-682/2023 від 13.12.2022), які не стосуються даної поставки, та не подано до митного оформлення;

- Сума транзакції згідно з графою 32 платіжної інструкцій більша, ніж сума поставки за інвойсом від 19.01.2024 №PFC-049/2024;

Наданий прайс-лист від 19.01.2024 на товар "шматочки консервованого ананаса в легкому сиропі, 3 сорт", однак ввезено товар іншої якості (відбірний).

Експортна декларація країни відправлення №A019-1-6701-01309 без відміток уповноваженого органу.

Таким чином, наявні ризики декларування недостовірних відомостей, які впливають на заявлений рівень митної вартості товару та не включення всіх складових митної вартості у повному обсязі.

За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст. 57 Митного кодексу України, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статтею 58 Митного кодексу України. Другорядні методи не були застосовані через відсутність достатньої інформації про ціну угоди щодо ідентичних та подібних товарів. Метод на основі віднімання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про ціни ідентичних чи подібних (аналогічних) товарів, що продаються на території України, а також про складові компоненти, що можуть бути виділені із ціни. Метод на основі додавання вартості не може бути використаний оскільки відсутня інформація про вартість всіх витрат, що зараховуються до ціни товару. За результатом проведеної консультації з декларантом, відповідно до положень частини 4 ст.57 МКУ, дійшли згоди про неможливість визначення митної вартості згідно з положеннями статей 59-63 МКУ. Митна вартість товарів визначена за резервним методом визначення митної вартості згідно ст.64 МКУ.

За основу для обрахунку митної вартості даного товару взято інформацію щодо вартості раніше здійсненого митного оформлення за резервним методом визначення митної вартості згідно з ЕМД від 09.02.2024 №UA403070/2024/1262 (товар - ананаси консервовані з додаванням цукру. Без спирту, масою нетто не більше як 1кг із концентрацією цукру менше19%мас. Консервовані ананаси у легкому сиропі. Розфасовані у бляшані банки вагою нетто 565г, по 24 шт. у картонній коробці. Виробник - TAKERNG PINEAPPLE INDUSTRIAL CO., LTD. Торговельна марка - DOMASHNI PRODUKTL Країна виробництва - Таїланд (TH).; умови поставки FOB) на рівні 1,55 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії та комерційні рівні не проводилось.".

Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач надав усі наявні у нього документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, які містили повну інформацію про ціну та складові митної вартості, а відповідачем не доведено, що подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів в недостовірності наданої інформації про митну вартість товару, відтак оскаржуване рішення відповідача про коригування митної вартості та картка відмови є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погоджується.

У частині 2 статті 19 Конституції України та частині 2 статті 2 КАС України законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми визначають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 246 МК України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (частина перша статті 248 МК України).

Частиною першою статті 257 МК України визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Статтею 49 МК України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За змістом ч.1,2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Відповідно до ч.2 ст.52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч.1 ст.53 МК України).

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно з ч.2 ст.53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частина 3 ст.53 МК України передбачає обов`язок декларанта або уповноваженої ним особи на письмову вимогу митного органу протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті ( ч.5 ст.53 МК України ).

Згідно із ст.54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції) здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу ( ч.3 ст.54 МК України ).

Частиною 5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 6 статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до частини першої статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Частиною другою статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (частина третя статті 57 МК України).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частина четверта статті 57 МК України).

Згідно з положеннями статті 60 МК України, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статей 58 і 59 цього Кодексу, за митну вартість береться прийнята митним органом вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (стаття 64 МК України).

Частиною другою статті 55 МК України визначено, що прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Виходячи з аналізу наведених норм, митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зі змісту приписів розділу ІІІ (Митна вартість товарів та методи її визначення) МК України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості.

Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

Відповідно, колегія суддів звертає увагу, що рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

З вищенаведеного висновується, що встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які саме документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 09 липня 2020 року (справа №804/5445/17), від 31 березня 2020 року (справа №809/1858/16), від 15 лютого 2022 року (справа № 826/12901/17).

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України передбачено обов`язок митного органу письмово надавати інформацію декларанту про причини, за яких заявлена ним митна вартість не може бути визначена.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з тим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Колегія суддів наголошує, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, митна вартість ввезеного товару визначена позивачем за першим методом ціною зовнішньоекономічного контракту № PF/PFC001 від 19.07.2023.

Для підтвердження заявленої митної вартості ввезених товарів позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України:

сертифікат якості № б/н від 27.01.2024;

пакувальний лист № PFC-049/2024 від 19.01.2024;

рахунок-фактура (інвойс) № PFC-049/2024 від 19.01.2024;

коносамент № HLCUBKK240162859 від 27.01.2024;

накладна УМВС № 31506394 від 23.04.2024;

автотранспортна накладна №б/н від 29.04.2024;

сертифікат про походження товару № CO2024-0019946 від 09.02.2024;

банківський платіжний документ, що стосується товару - SWIFT №б/н на два контейнери від 20.03.2024;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 22.03.2024;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № від 22.03.2024;

рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №24/04/30/Р/0001 від 09.04.2024;

банківський платіжний документ, що підтверджує факт оплати транспортно- експедиційних послуг №б/н від 11.04.2024;

прейскурант (прайс-лист) виробника товару № б/н від 19.01.2024;

зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, та подання якого для митного оформлення не супроводжується поданням пов`язаних з ним посередницьких (зовнішньоекономічних та/або внутрішніх) договорів № PF/PFC001 від 19.07.2023;

договір про надання послуг митного брокера № 102/01 від 05.01.2022;

договір (контракт) про перевезення № 1018 від 01.01.2024;

договір (контракт) про перевезення № 12/08 від 12.08.2022;

заява декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації, про те, що товари не є генетично модифікованим організмом або продукцією, виробленою із застосуванням генетично-модифікованих організмів № б/н від 27.01.2024;

інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) № 11385533;

інші некласифіковані документи - етикетка №б/н від 19.01.2024;

інші некласифіковані документи - Лист №31/03 роз`яснення щодо трансп.витрат від 30.04.2024;

інші некласифіковані документи - Серт.здоров. №б/н від 27.01.2024;

копія митної декларації країни відправлення №A019-1-6701-01309 від 19.01.2024.

Колегія суддів апеляційного суду вважає недоведеними відповідачем сумніви в обгрунтованості визначення декларантом митної вартості товару, виходячи з наступного.

Як вже було встановлено, предметом контракту є «Ананаси "Selected" (англ, "відбірні") згідно маркування, консервовані в сиропі, сорт КАЙЄН без додання спирту, з доданням цукру меньше 19%, у первинних упаковках, масою нетто не більш як 1кг: -кільцями, в жерстяних банках 24х580мл, об`єм банки 580мл (540г+/-5%) -1350ящиків. Чиста вага нетто: 17496кг. Торговельна марка: "Tropic Life" Виробник: PRACHUAB FRUIT CANNING CO.,LTD. Країна виробництва: TH».

Апеляційний суд зазначає, що в рахунку-фактурі №4676 від 14.02.2024, у якому є посилання на контракт № PF/PFC001 від 19.07.2023, визначено ідентифікаційні ознаки товарів та їх ціну.

Поданий позивачем до митного оформлення рахунок-фактура (інвойс) № 4676 від 14.02.2024 за назвою і змістом відповідає вимогам пункту 3 частини другої статті 53 МК України.

Щодо покликання апелянта на те, що у інвойсі від 19.01.2024 №PFC-049/2024, пакувальному листі від 19.01.2024 №№PFC-049/2024, коносаменті від 27.01.2024 №HLCUBKK240162859 вказано, що імпортовано товар: консервований ананас кусочками в легкому сиропі 24*5 80мл. III сорту, що не відповідає графі 31 поданої митної декларації, то апеляційний суд зауважує, що зазначені обставини не впливають на вартісне значення заявленої декларантом митної вартості товарів, оскільки в інвойсі від 19.01.2024 №PFC-049/2024 (а.с. 19-20) постачальником вказано одну і ту ж ціну, як за консервований ананас шматочками, так і кільцями.

При цьому, і один і другий товар на жерстяній банці містить напис "selected" (відбірний).

Щодо доводів митного органу на те, що рахунок № від 22.03.2024 містить інформацію про міжнародне перевезення вантажобагажу (морським транспортом) та не містить інформації щодо вартості навантажувально-розвантажувальних робіт, то колегія суддів зазначає, що пунктом 2.1.1. Договору про надання послуг №1018 від 01.01.2024 визначено, що Виконавець зобов`язаний виконувати допоміжні функції морського (лінійного) агента Лінії як це передбачено Договором для технічного сприяння якомога кращому виконанню Договору морського перевезенні.

Також Договором передбачено, що Перелік послуг, наданих Замовнику, погоджується сторонами у спрощений спосіб і фіксується у рахунках Виконавця. Сторони можуть укладати додаткові угоди, в яких деталізувати перелік Послуг (п.2.4. Договору).

Отже, у Договорі надання послуг №1018 від 01.01.2024 в повній мірі перелічено усі зобов`язання Виконавця, а тому їх конкретизація у рахунках не є доцільною. Крім цього, така підстава не впливає на визначення ціни товару.

Також апелянт вказує на те, що відповідно до залізничної накладної від 23.04.2024 №31506394 здійснювалось перевантаження вантажу, однак в рахунку від 09.04.2024 №24/04/30/Р/0001 не зазначено жодної інформації щодо згаданої складової, лише вказано суму послуг за внутрішні наземні перевезення.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що предметом Угоди про співробітництво №12/08 від 12.08.2022 року є принципи організації інтермодальних перевезень контейнерів (завантажених і порожніх).

Згідно з визначенням, інтермодальні перевезення (комбіновані перевезення) - це вид транспорту, заснований на перевезенні вантажів з використанням різних видів транспорту. При інтермодальних перевезеннях по всьому маршруту перевезення використовується більше однієї одиниці вантажу. При цьому виді транспорту вантажі не переважають, і єдине, що змінюється, - це вид транспорту. А тому відповідно до залізничної накладної від 23.04.2024 №31506394 визначено яким видом транспорту буде здійснюватись перевезення контейнера HAMU1065504.

Також, при здійсненні інтермодальних перевезень Виконавець має право залучати третіх осіб, в т.ч. від свого імені укладати з ними договори.

Оскільки, договірні відносити між Перевізником та третіми особами, порядок їх взаємодії та розрахунки між ними, в т.ч. документи, які містять відомості про вартість перевезення та рахунки про оплату за надані послуги є їх внутрішніми комерційними документами і їх ненадання декларантом до митного оформлення не впливає на заявлену митну вартість товару.

Крім цього, у довідці №31/03 від 30.04.2024 зазначено повний рух імпортованого товару в контейнері HAMU1065504 та надані перевізниками послуги.

Верховний Суд у постанові від 07 липня 2023 року у справі №803/718/17 вказав, що законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Щодо доводів митного органу про те, що наданий прайс-лист від 19.01.2024 на товар "шматочки консервованого ананаса в легкому сиропі, 3 сорт", однак ввезено товар іншої якості (відбірний).

В той же час, відповідачем не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листа ставить під сумнів достовірність визначеної митної вартості товару. Прайс-лист є додатковим документом, що може підтверджувати митну вартість товару у разі, якщо основні документи, зазначені в ч.2 ст.53 МК України, містять розбіжності, при цьому, Митний Кодекс України не визначає вимоги до оформлення прайс-листа, обов`язкового включення до даного документу будь-якої інформації, зокрема, й вимог щодо того, що він повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції/ який виробник пропонує до продажу., як про це зазначає митний орган.

Щодо покликання відповідача на те, що експортна декларація країни відправлення №А019-1-6701-01309 без відміток уповноваженого органу.

Колегія суддів зазначає, що декларація країни відправлення відображає статистичну вартість, однак така вартість не визначає складові митної вартості.

Зокрема, в декларації країни відправлення відображається ціна товару у валюті країни відправлення товару з урахуванням курсу валют на день її складення, що може не збігатися із ціною, вказаною в рахунку-фактурі.

Таким чином, дане твердження не містить розбіжностей, а відтак не може бути підставою для відмови у прийнятті митної декларації за визначеною декларантом митною вартістю.

Лише рахунок-фактура (інвойс) згідно з частиною 1 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість. Натомість, митна декларація країни відправлення відповідно до частини 3 статті 53 МК України є документом, який митний орган вправі додатково витребувати з метою усунення розбіжностей, підробки чи неточності виявлених у документах, які підтверджують митну вартість та вказані у частині 1 статті 53 МК України. Митна декларація країни відправлення не є документом, який підтверджує митну вартість товару, тому митний орган не міг посилатися на виявлені у ній розбіжності.

Таким чином, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни. Невідповідність статистичної вартості, зазначеної в декларації країни відправлення, фактурній, не може бути підставою для витребування відповідачем додаткових документів.

Щодо мотивів відповідача про те, що ціни на імпортований товар, є нижчими від цін за аналогічні товари, розмитнення яких вже проводилося, то такі обставини не є та не можуть бути самостійною підставою для підвищення митної вартості товарів відповідно до вимог МК України, оскільки ці відомості мають допоміжний інформаційний характер, а отже, не можуть бути підставою для коригування митної вартості товарів.

Так, Верховний Суд у постановах від 19.02.2019 у справі №814/1888/16, від 24.12.2020 у справі №820/7316/15 вказав, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

У постанові Верховного Суду від 20.09.2023 у справі № 821/411/18 зазначив про те, що доводи Митниці щодо оцінки ризиків при перевірці митної вартості товарів Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду оцінює критично з огляду на те, що спрацювання профілів ризиків автоматизованої системи аналізу та управління ризиками та наявність в базах митного органу інформації про те, що ідентичні або подібні товари було розмитнено іншими особами за вищою митною вартістю, не може бути підставою для відмови у прийнятті заявленої декларантом митної вартості за ціною контракту, за відсутності інших законних підстав для витребування додаткових документів, оскільки при здійсненні контролю за коригуванням митної вартості, проведеним митним органом за другорядним методом, митний орган повинен довести, що: відповідний товар за певною митною вартістю був дійсно ввезений до України: що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) не було оскаржене до суду та скасоване судом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. В основу такого підходу лягли висновки про те, що торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо) (постанови Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 25.02.2021 у справі № 810/3295/17, від 23.11.2022 у справі № 810/2547/17).

Колегія суддів звертає увагу, що у процедурах контролю за митною вартістю предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості, а відтак суперечності між відомостями, які не впливають на ціну товару та інші складові митної вартості не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару та витребовування додаткових документів.

Повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх передбачених статтею 53 МК України документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнівів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 06.05.2020 у справі №140/1713/19, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.

Відповідно до частини третьої статті 318 МК України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 № 3018-VI «Про внесення змін до Закону України «Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур», якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Верховний Суд у постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 виснував, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розбіжності, про які зазначено в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товару, не можуть впливати на митну вартість товару та не могли бути правовою підставою для витребування відповідачем додаткових документів у декларанта.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач подав усі наявні документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували митну вартість, тобто підтверджували правомірність декларування товару за основним методом.

Водночас, митний орган не виконав обов`язку щодо зазначення конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а вказані відповідачем сумніви не можна визнати обґрунтованими, позаяк суду не надані докази того, що подані декларантом документи не містять всіх відомостей, що підтверджують ціну товару чи числові значення складових митної вартості товарів, відтак оскаржуване рішення №UA403000/2024/000029/2 від 02.05.2024 про коригування митної вартості товарів є протиправним і підлягає скасуванню.

Інші доводи та аргументи скаржника, наведені ним у апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції і свідчать про незгоду із правовою оцінкою судом обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

При обгрунтуванні цієї постанови суд апеляційної інстанції також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи нових переконливих доказів, які б були безпідставно залишені без уваги судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Щодо розподілу судових витрат, то такий відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 316, ст. 321, ст. 325, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Тернопільської митниці залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року у справі № 500/5685/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. І. Шинкар