Справа № 440/15189/24
Суддя: Т.С. Канигіна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/15189/24
Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Канигіної Т.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №36 від 11.11.2024;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати позивачу до страхового стажу періоди роботи з 01.10.1992 по 31.10.1992, до пільгового стажу період з 01.11.1992 по 30.11.1995 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах з 05.11.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за період трудової діяльності позивач набула стаж, достатній для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Однак, відповідач відмовив у призначенні позивачу пенсії з посиланням на відсутність у позивача необхідного стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №440/15189/24; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

10.01.2025 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зазначив, що у зв`язку із відсутністю у позивачки необхідного страхового стажу, Головним управлінням рішенням відмовлено їй у призначенні пенсії за віком відповідно до частини другої статті 114 Закону №1058.

Відповідно до частини восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Справа розглядається у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження на підставі частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 05.11.2024 позивач звернулася до структурного підрозділу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області прийнято рішення від 11.11.2024 №36 про відмову у призначенні пенсії.

Рішення обґрунтоване тим, що до страхового стажу не зараховано:

- період з 01.10.1992 по 31.10.1992, оскільки дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийняття на роботу;

- до пільгового стажу згідно з довідкою №01-16/114 від 31.10.2024 не зараховано період з 01.11.1992 по 30.11.1995, оскільки в наданих переліках відсутня посада палатна санітарка.

Також наведено, що необхідний вік становить 55 років, вік заявниці - 53 роки.

Не погодившись із зазначеним рішенням пенсійного органу, позивачка оскаржила його до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статі 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Стаття 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Таким чином, у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів - трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

З аналізу наведених норм вбачається, що наявність записів у трудовій книжці є достатнім і основним доказом підтвердження відповідного стажу роботи.

Судом встановлено, що трудова книжка позивача НОМЕР_1 від 02.10.1991 містить запис про роботу позивача з 01.10.1991 по 31.10.1992.

Суд звертає увагу, що вказаний запис не містить неточності/виправлення, дата наказу про прийняття на роботу позивача відповідає даті прийняття на роботу - наказ від 01.10.1992 № 105.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області позивачу у врахуванні стажу у зв`язку з тим, що дата наказу про прийняття на роботу не відповідає даті прийняття на роботу, є безпідставною та необґрунтованою.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача період з 01.10.1992 по 31.10.1992.

Щодо питання проведення атестації робочих місць, порушене у рішенні ГУ ПФУ в Харківській області, суд зазначає таке.

Записами у трудовій книжці НОМЕР_1 від 02.10.1991 підтверджено, що позивачка: з 01.11.1992 по 30.11.1995 працювала на посаді палатної санітарки.

Крім того, відповідно до довідки КП "Психіатрична лікарня м. Краматорська" від 31.10.2024 №01-16/114 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній ОСОБА_1 працювала повний робочий день на Комунальному некомерційному підприємстві "Психіатрична лікарня м. Краматорська", психіатричне відділення №2:

- за період з 01.11.1992 по 10.03.1994 виконувала безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією, посадою - санітарка палатна, що передбачено Списком №2 розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" підрозділ в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодший медичний персонал код КП 2260000в підстава - Постанова КМ СРСР від 26.01.1991 №10;

- з 11.03.1994 по 30.11.1995 виконувала безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією, посадою - санітарка палатна, що передбачено Списком №2 розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" підрозділ в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодший медичний персонал код КП 2260000в підстава - Постанова КМУ від 11.03.1994 №162;

- з 12.06.1997 по 12.12.1997 виконувала безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією, посадою - молодша медична сестра-ванниця, що передбачено Списком №2 розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" підрозділ в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодший медичний персонал код КП 2260000в підстава - Постанова КМУ від 11.03.1994 №162;

- з 13.12.1997 по 15.01.2003 виконувала безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією, посадою - молодша медична сестра з догляду за хворими, що передбачено Списком №2 розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" підрозділ в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодший медичний персонал код КП 2260000в підстава - Постанова КМУ від 11.03.1994 №162;

- 16.01.2003 по 02.08.2016 виконувала безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією, посадою - молодша медична сестра з догляду за хворими, що передбачено Списком №2 розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" підрозділ в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодші медичні сестри з догляду за хворими код КП 24в підстава - Постанова КМУ від 16.01.2003 №36;

- 03.08.2016 по 08.04.2022 виконувала безпосереднє обслуговування психічно хворих за професією, посадою - молодша медична сестра з догляду за хворими, що передбачено Списком №2 розділ XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" підрозділ в) у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодші медичні сестри з догляду за хворими, підстава - Постанова КМУ від 24.06.2016 №461.

Списком №2, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, у розділі XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" передбачалися посада молодший медичний персонал код КП 2260000в.

Відповідно до пункту "в" розділу XXIV "Установи охорони здоров`я і соціального забезпечення" Списку № 2 постанови КМУ від 11.03.1994 № 162 визначено, що його дія поширюється на робітників, які безпосередньо обслуговують хворих: у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних установах і відділеннях будинків дитини: молодший медичний персонал (2260000в); середній медичний персонал (2260000в).

Згідно з пунктом 24в розділу XXIV "Охорона здоров`я та соціальна допомога" Списку № 2 постанови КМУ від 16.01.2003 № 36 визначено, що його дія поширюється на працівників, які безпосередньо обслуговують хворих у психіатричних (психоневрологічних) лікувально-профілактичних закладах (відділеннях), будинках дитини - молодші медичні сестри, молодші медичні сестри з догляду за хворими, сестри-господині, молодші спеціалісти з медичною освітою.

Таким чином, роботи на посаді санітарки палатної, молодшої медичної сестри в Комунальному некомерційному підприємстві "Психіатрична лікарня м. Краматорська" належать до стажу роботи позивачки, що дає право на призначення дострокової пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Крім того, атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442, та розробленими на виконання вказаної постанови методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах.

Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що трудова книжка є документом, що обов`язкова до урахування відповідачем щодо підтвердження стажу позивача.

Отже, наведеними доказами підтверджено пільговий стаж позивача за період: з 01.11.1992 по 30.11.1995.

Суд зазначає, що принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідач повинен діяти відповідно до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, яке побудовано на основі принципу "заборонено все, крім дозволеного законом". Застосування такого принципу забезпечує введення владних функцій у законні рамки і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.

Рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, за загальним правилом, не можна визнати неправомірними, якщо вони ґрунтуються на законі, чинному на момент прийняття відповідного рішення таким суб`єктом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Нормами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, у таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави для визнання протиправним та скасування рішення ГУ Пенсійного фонду в Харківській області №36 від 11.11.2024.

Обираючи належний та ефективний спосіб захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до загального страхового стажу позивача періоди роботи: 01.10.1992 по 31.10.1992 та до пільгового страхового стажу період роботи з 01.11.1992 по 30.11.1995.

Водночас, що стосується позовних вимог в частині зобов`язання відповідача призначити позивачці пенсію, суд виходить з такого.

Завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 10.09.2019 у справі №818/985/18 та від 26.12.2019 у справі №810/637/18.

Статтею 58 Закону №1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, тобто Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Верховним Судом у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17 зазначено, що вирішення питання призначення пенсії є виключною компетенцією Пенсійного фонду, а тому належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії на пільгових умовах, а не зобов`язання відповідача призначити пенсію, оскільки відповідачем ще не вирішено питання щодо зарахування стажу.

Ураховуючи викладене, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивачки, керуючись частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Харківській області повторно розглянути заяву позивачки від 05.11.2024, з урахуванням висновків суду.

Таким чином, вимоги позивачки в частині зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській області призначити їй пенсію за віком задоволенню не підлягають.

Зважаючи на встановлені в ході розгляду фактичні обставини справи та враховуючи вищенаведені норми законодавства, якими врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Водночас, як визначено частиною восьмою цієї статті, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки передумовою для виникнення цього спору стало протиправне рішення ГУ Пенсійного фонду в Харківській області, яке підлягає скасуванню, суд вважає за необхідне компенсувати судові витрати позивача щодо судового збору в повному розмірі.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 132, 139, 243-246, 250, 255, 262, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, Держпром 3 підїзд, 2 поверх, м. Харків, Харківська область, 61022, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області №36 від 11.11.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.11.2024 та зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу період роботи: з 01.10.1992 по 31.10.1992 та до пільгового страхового стажу період роботи: з 01.11.1992 по 30.11.1995, з урахуванням висновків суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, 5, Держпром, під.3, пов. 2, м. Харків, 61000, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.С. Канигіна