Справа № 420/14375/25
Суддя: Скупінська О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

10 червня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Скупінської О.В., розглянувши матеріали адміністративної справи за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНКОПП НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Мелітополі (69005, м. Запоріжжя, а/с 621, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

До Одеського окружного адміністративного суду 08.05.2025 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташоване у місті Мелітополі, в якій позивач просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною (в частині щодо ігнорування прохання надання разом із відповіддю копії запиту вх. № 707ПІ-2024 від 26.11.2024 р.) та зобов`язати відповідача надати копію запиту на публічну інформацію, який має реєстраційний номер в ТУ ДБР у м. Мелітополі: вх. № 707ПІ-2024 від 26.11.2024 р.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказав, що 21 листопада 2024 року ним надіслано запит на публічну інформацію. Суть запиту була щодо посадової інструкції начальника Слідчого управління ТУ ДБР у м. Мелітополі. 06 грудня 2024 року - було надано відповідь на вищезазначений запит, від ТУ ДБР у м. Мелітополі (реєстраційний номер документу відповіді: № 707ПІ-2024/17-1-432/24 від 02.12.2024). У запиті, окрім іншого, просив надати копію запиту, на який надається відповідь, однак надавши відповідь на запит, відповідач проігнорував прохання щодо надання копії документа (копії запиту).

12.05.2025 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, встановивши позивачу 10-денний строк для усунення недоліків, шляхом надання до суду позовної заяви з вимогами викладеними у відповідності до ч. 1 ст. 5 КАС України.

13.05.2025 від позивача надійшла заява (вх. №ЕП/7234/25), в якій заявник повідомив, що позивачем вірно визначені позовні вимоги, зазначивши, що ТУ ДБР у м. Мелітополі має певний документ (в даному випадку це запит), копію якого він зобов`язаний надати.

Ухвалою судді від 14.05.2025 постановлено прийняти до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та відкрито провадження у адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

29.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив (вх. №ЕС/53687/25), в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У вказаному відзиві зазначили, що з фактичних обставин справи вбачається, що до ТУ ДБР у м. Полтаві з електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов запит на публічну інформацію від фізичної особи ОСОБА_1 (іншої інформації щодо особи запитувача запит на отримання публічної інформації не містив). Оскільки запит стосувався інформації, яка була відсутня у ТУ ДБР у м. Полтаві, цей запит, у порядку визначеному частиною 3 статті 22 Закону України «Про доступ до публічної інформації», скеровано листом від 26.11.2024 № 52096-24/15-10/170ПІ/п належному розпоряднику - ТУ ДБР у м. Мелітополі (запит зареєстровано за вх. № 707ПІ-2024 від 26.11.2024). Зазначений запит від 26.11.2024 розглянутий ТУ ДБР у м. Мелітополі у порядку та у спосіб, визначені Законом України «Про доступ до публічної інформації» та надано запитувачу інформації відповідь від 02.12.2024 №707ПІ-2024/17-1-432/24 (яку скеровано на електронну адресу зазначену у запиті - ІНФОРМАЦІЯ_1). Разом із відповіддю на запит від 26.11.2024 копія самого запиту не надавалась, оскільки приписами Закону України «Про доступ до публічної інформації» не встановлено обов`язку розпорядника інформації разом із відповіддю на запит про надання публічної інформації направляти на адресу запитувача інформації і копію самого запиту. Слід зауважити, що розпорядник може надати лише ту інформацію, яка вже існує і заздалегідь зафіксована на будь-яких носіях. Вжиття заходів для того, щоб створити інформацію, якої у володінні розпорядника немає, але щодо якої подано інформаційний запит, не охоплюється поняттям доступу до публічної інформації, а тому не покладає на розпорядника (додаткових) зобов`язань та/або відповідальності за надання/ненадання запитувачу такої інформації. У процесі здійснення своєї діяльності ТУ ДБР у м. Мелітополі не створювало і не відтворювало електронний запит фізичної особи ОСОБА_1 про публічну інформацію від 26.11.2024, а відтак така інформація не відповідає критеріям публічної інформації в розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», оскільки ця інформація не є відображеною та задокументованою будьякими засобами та на будь-яких носіях інформацією, що створена в процесі виконання ТУ ДБР у м. Мелітополі своїх обов`язків. Не менш важливим є те, що звернувшись із запитом про публічну інформацію від 26.11.2024 фізична особа ОСОБА_1 реалізовуючи своє право на отримання інформації переслідував за мету отримання інформації у формі копію посадової інструкції начальника Слідчого управління ТУ ДБР у м. Мелітополі. Прохання отримати копію самого ж запиту була спрямована на отримання підтвердження, який саме запит був зареєстрований розпорядником. Натомість надання ТУ ДБР у м. Мелітополі відповіді на запит вже є підтвердженням факту його отримання та опрацювання (запитувач отримав непрямий доказ існування свого запиту через відповідь). Поряд з цим, слід зазначити, що запит про публічну інформацію від 26.11.2024 надійшов через засоби електронного зв`язку і не є матеріальним носієм інформації. Він не має оригіналу в традиційному розумінні документа, і, відповідно, не існує «копії», яку можна надати в юридичному сенсі. Водночас якщо розглядати копію електронного запиту не з точки зору паперової копії документа, а як відтворення зафіксованої інформації, то відповідна інформація про такий запит надана запитувачу інформації у відповіді ТУ ДБР у м. Мелітополі від 02.12.2024 №707ПІ-2024/17-1-432/24. Відтак ТУ ДБР у м. Мелітополі при опрацюванні запиту на публічну інформацію від 26.11.2024 та направлені відповіді на цей запит діяло у порядку та у спосіб відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

05.06.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №ЕС/56330/25).

Водночас з відзивом 05.06.2025 надійшло клопотання про поновлення процесуального строку щодо подачі відповіді на відзив, у зв`язку з технічними негараздами на сервісі Електронний Суд.

Вирішуючи питання щодо отриманого клопотання позивача про поновлення строку на подання відповіді на відзив, суд зазначає наступне.

До основних засад (принципів) адміністративного судочинства, згідно з пунктом 4 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України віднесено, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин першої, другої статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини третьої статті 44 КАС України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

За приписами частини першої статті 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, законодавством регламентовано право суду поновити пропущений процесуальний строк.

Відтак, враховуючи доводи відповідача, суд вважає за доцільне заяву про поновлення пропущеного строку на подання відповіді на відзив задовольнити та поновити позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Керуючись статтями 121, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання (вх. №ЕС/56332/25 від 05.06.2025) позивача ОСОБА_1 щодо поновлення строку на подання відповіді на відзив - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк для подання до суду відповіді на відзив у справі №42014375/25.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Олена СКУПІНСЬКА