Справа № 340/2417/25
Суддя: М.Я. САВОНЮК
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/2417/25

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савонюка М.Я., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (надалі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (надалі відповідач 2), у якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) до загального страхового стажу періодів роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, 05.07.2000 по 27.07.2002 та періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024 (на день виникнення права на пенсію) в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, 05.07.2000 по 27.07.2002 з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду у Київській області провести виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із зарахуванням періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, 09.08.2005 по 15.12.2024 (на день виникнення права на пенсію) в подвійному розмірі відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024 року, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області провести виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) з дати призначення пенсії, а саме з 16.12.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області та з 16.12.2024 отримує пенсію за віком згідно статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV). Однак, ознайомившись із розпорядженням про нарахування пенсії, виявив, що до його загального страхового стажу не зараховано періоди роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997 згідно трудової книжки, а також стаж з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024 обраховано в одинарному розмірі, без застосування статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (надалі - Закон №1788-XII).

Вказує, що 28.02.2025 через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою, в якій просив провести перерахунок пенсії із зарахуванням у подвійному розмірі періодів роботи з 01.11.1994 по 01.07.1998, з 27.07.1998 по 03.04.2000, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 09.08.2005 по 15.12.2024 (на день виникнення права на пенсію) відповідно до статті 60 Закону №1788-XII та провести перерахунок пенсії із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 18.02.1990 по 30.12.1991, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997 та виплатити перераховану пенсію з 16.12.2024.

Листом №2354-2068/T-02/8-1100/25 від 19.03.2025 відповідач 2 відмовив у проведенні таких перерахунків.

Вважає відмову протиправною, оскільки усі періоди роботи підтверджені записами у трудовій книжці, а робота медичним працівником в психлікарні, анестезистом та патологоанатомом надає йому право для зарахування відповідних періодів в подвійному розмірі.

Наголошує, що надати будь-які уточнюючі довідки, що будуть підтверджувати дані періоди роботи, не має можливості, оскільки організації, де працював знаходяться на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Зауважує, що виправлення в трудовій книжці в даті наказу та відсутність назви підприємства є формальними неточностями у документах, оскільки факт роботи у періоди з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997 підтверджується наказами про прийом на роботу та звільнення, а також печаткою підприємства. Крім цього, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе страхувальник, період роботи з 05.07.2000 по 27.02.2002 також має бути зарахований до його страхового стажу.

З цих з цих підстав просить позов задовольнити.

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надало суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог.

На обгрунтування заперечень зазначає, що позивач 04.01.2025 звернувся через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про призначення пенсії за віком за нормами Закону №1058-IV. Вказана заява була розглянута Головним управлінням за принципом екстериторіальності та прийнято рішення від 09.01.2025 за № 79 про призначення пенсії.

Вказує, що 28.02.2025 позивач звернувся до Головного управління із заявою відповідно до Закону України Про звернення громадян щодо проведення перерахунку пенсії відповідно статті 60 Закону №1788-XII. За результатами розгляду якої була надана відповідь за вих. № 2354-2068/Т-02/8-1100/25 від 19.03.2025, що не є відмовою у перерахунку пенсії.

Зауважує, що рішенням від 09.01.2025 № 79 позивачу призначено пенсію за віком з 16.12.2024, з урахуванням страхового стажу 32 роки 11 місяців 5 днів. При цьому, до страхового стажу згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 не враховані наступні періоди роботи: з 18.02.1990 по 30.12.1990 на посаді медбрата Нижньогорської районної лікарні Кримської області, оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення містять виправлення; з 03.01.1991 по 28.01.1991 на посаді медбрата в лабораторії медичного відділу СП Тавріка, у зв`язку з відсутністю назви підприємства, до якого позивача було прийнято на роботу; з 19.09.1996 по 01.04.1997 на посаді масажиста в Санаторії-профілакторії при Кримському медичному інституті ім. В. С. Георгієвського, оскільки наказ про зарахування на роботу містить виправлення; з 05.07.2000 по 27.07.2002 на посаді менеджера по закупкам і реалізації товару Фірми Сітак, у зв`язку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку відомостей про нараховану заробітну плату (дохід), сплачені страхові внески та відповідно набутий страховий стаж.

Зазначає, що періоди роботи позивача з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997 та з 05.07.2000 по 27.07.2002 можуть бути зарахованими до страхового стажу за умови підтвердження їх документами, передбаченими пунктом 3 Порядку №637 або ж за результатами перевірки обґрунтованості внесених до трудової книжки записів про період роботи, проведеної за окремою заявою позивача. Для врахування періодів роботи відповідно до статті 60 Закону №1788-XII позивачу необхідно надати уточнюючі довідки, видані відповідними закладами охорони здоров`я або архівними установами, із зазначенням періодів роботи, відпусток без збереження заробітної плати, переведень, суміщень (за наявності).

З цих підстав просить відмовити у задоволенні позову.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області правом на подання суду відзиву на позовну заяву не скористалося. Жодних заяв, повідомлень про причини такого неподання, їх поважності та/або неможливості подання у строк, встановлений судом, від відповідача на адресу суду (у тому числі електронну) не надходило.

Ухвала суду від 01.05.2025 про відкриття провадження у справі була надіслана до "Електронного кабінету" Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 01.05.2025 та доставлена того ж дня об 11 год. 14 хв., що підтверджується довідкою від 03.05.2025, яку долучено до матеріалів справи.

22.05.2025 представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій більш детально конкретизує доводи та обґрунтування, зазначені у позовній заяві, а також наводить свої аргументи на спростування тверджень відзиву відповідача. Додатково вказує, що оскільки рішення про призначення пенсії, яким не було враховано до страхового стажу спірних періодів роботи, приймало Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, тому і перерахунок пенсії також має проводитись цим же територіальним пенсійним органом. При цьому, наголошує, що жоден із відповідачів йому не повідомив про те, що при призначенні пенсії враховано не весь страховий стаж.

Будь-яких клопотань від учасників справи не надходило.

17.04.2025 ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду позовну заяву було залишено без руху. Запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом надання суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для його поновлення за весь період його пропуску, а також доказів поважності причин його пропуску.

01.05.2025 ухвалою суду відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази по справі.

02.06.2025 ухвалою суду витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області докази по справі.

Установивши фактичні обставини справи, на які посилаються сторони як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до наступних висновків.

04.01.2025 позивач звернувся через веб-портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення йому пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV (а.с. 59).

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, яке було визначено за принципом екстериторіальності, було розглянуто вказану заяву позивача з доданими до неї документами та прийнято рішення від 09.01.2025 за №79 про призначення йому пенсії за віком з 16.12.2024 з урахуванням страхового стажу 32 роки 8 місяців 5 днів (а.с. 49).

28.02.2025 ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою, в якій просив провести перерахунок призначеної пенсії із зарахуванням у подвійному розмірі періодів роботи з 01.11.1994 по 01.07.1998, з 27.07.1998 по 03.04.2000, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 09.08.2005 по 15.12.2024 (на день виникнення права на пенсію) відповідно до статті 60 Закону №1788-XII та провести перерахунок пенсії із зарахуванням до загального страхового стажу періодів роботи з 18.02.1990 по 30.12.1991, з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997 та виплатити перераховану пенсію з 16.12.2024 (а.с. 56-57).

Листом №2354-2068/T-02/8-1100/25 від 19.03.2025 відповідач 2 повідомив позивачу, що пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 01.01.2004 застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Факт роботи в закладах (відділеннях) охорони здоров`я, зазначених у статті 60 Закону №1788-XII, підтверджується уточнюючими довідками, виданими відповідними закладами охорони здоров`я або архівними установами.

При цьому, до страхового стажу позивача згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_2 не враховані наступні періоди роботи:

- з 18.02.1990 по 30.12.1990 на посаді медбрата Нижньогорської районної лікарні Кримської області, оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення містять виправлення;

- з 03.01.1991 по 28.01.1991 на посаді медбрата в лабораторії медичного відділу СП Тавріка, у зв`язку з відсутністю назви підприємства, до якого ОСОБА_1 було прийнято на роботу;

- з 19.09.1996 по 01.04.1997 на посаді масажиста в Санаторії-профілакторії при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського, оскільки наказ про зарахування на роботу містить виправлення;

- з 05.07.2000 по 27.07.2002 на посаді менеджера по закупкам і реалізації товару Фірми Сітак, у зв`язку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку відомостей про нараховану заробітну плату (дохід), сплачені страхові внески та відповідно набутий страховий стаж.

З огляду на зазначене вказало, що періоди роботи ОСОБА_1 з 18.02.1990 по 30.12.1990, з 03.01.1991 по 28.01.1991 та з 19.09.1996 по 01.04.1997 можуть бути зарахованими до страхового стажу за умови підтвердження їх документами, передбаченими пунктом 3 Порядку №637. Період роботи з 05.07.2000 по 27.07.2002 може бути зарахованим до страхового стажу за умови його підтвердження документами, передбаченими пунктом 3 Порядку №637 або ж за результатами перевірки обґрунтованості внесених до трудової книжки записів про період роботи, проведеної за окремою заявою ОСОБА_1 . Разом з тим, для врахування періодів роботи відповідно до статті 60 Закону України Про пенсійне забезпечення ОСОБА_1 необхідно надати уточнюючі довідки, видані відповідними закладами охорони здоров`я або архівними установами, із зазначенням періодів роботи, відпусток без збереження заробітної плати, переведень, суміщень (за наявності) (а.с. 13-14).

Відповідно до трудової книжки НОМЕР_2 , копія якої міститься в матеріалах справи, встановлено, що:

- 18.02.1990 позивач згідно наказу №14 від 16.02.1990 прийнятий на посаду медбрата Нижньогорської районної лікарні Кримської області. Звільнений 30.12.1990 за власним бажанням (наказ №90 від 29.12.1990). При цьому, запис містить виправлення в даті звільнення зокрема місяць « 10» виправлено на « 12», аналогічне виправлення здійснено і в даті наказу про звільнення;

- 03.01.1991 прийнятий на посаду медбрата в лабораторї медичного відділу СП «Тавріка» (наказ №76 від 03.01.1991). Наказом №84 від 28.01.1991 звільнений з роботи 28.01.1991 за власним бажанням;

- 01.11.1994 прийнятий на посаду палатної медсестри в Республіканську клінічну психлікарню №1 згідно наказу №216 від 01.11.1994. Звільнений 07.01.1996 за угодою сторін (наказ №6 від 11.01.1996);

- 19.09.1996 прийнятий на роботу масажистом тимчасово в Санаторій-профілакторій при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського згідно наказу №28 від 17.09.1996. Звільнений 01.04.1997 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (наказ №4 від 01.04.1997). Запис містить виправлення в частині номеру наказу про прийняття на роботу;

- 01.07.1998 прийнятий тимчасово на посаду медсестри по догляду за хворими в Республіканську психлікарню №5 (наказ №118-к від 30.06.1998). Звільнений 27.07.1998 наказом №134-к від 24.07.1998 за власним бажанням;

- 03.04.2000 наказом №271-Л від 03.04.2000 прийнятий на посаду медсестри-анестезиста у відділення анестезіології по строковому трудовому договору в Республіканську дитячу клінічну лікарню. Звільнений 02.07.2000 у зв`язку із закінченням строкового трудового договору (наказ №554-Л від 30.06.2000);

- 05.07.2000 позивач згідно наказу №48-к від 04.07.2000 прийнятий на посаду менеджера по закупівлі та реалізації товарів продовольчої та непродовольної групи у Фірмі «СІТАК». 27.07.2002 звільнений з роботи за власним бажанням (наказ №49-к від 20.07.2002);

- 01.08.2003 прийнятий на посаду лікаря-патологоанатома в Судацьке ТМО (наказ №375 від 31.07.2003). Звільнений 01.08.2005 за власним бажанням (наказ №526к від 01.08.2005);

- 09.08.2005 прийнятий на посаду лікаря-патологоанатома патологоанатомічного відділення тимчасово у Васильківську ЦРЛ (наказ №93 від 08.08.2005);

- з 09.09.2005 позивач переведений на посаду завідувача патологоанатомічного відділення, лікаря патологоанатома.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV.

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-ІV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 рік.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно із абзацом 2 частини 4 статті 26 Закону №1058-ІV наявність страхового стажу, передбаченого частинами першою третьою цієї статті, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Відповідно до статті 56 Закону №1788-XII до стажу зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Частиною 4 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або у ній містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

У постанові від 21.02.2020 у справі №291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії.

У спірні періоди з 18.02.1990 по 30.12.1990 та з 03.01.1991 по 28.01.1991 порядок ведення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162 (далі Інструкція №162).

Так, відповідно до пункту 1.1. Інструкції №162 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність робітників і службовців; трудові книжки ведуться на всіх робітників і службовців державних, кооперативних і громадських підприємств, установ і організацій, які працювали понад 5 днів, в тому числі на сезонних і тимчасових працівників, а також на позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Усі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження); записи проводяться акуратно, пір`яною чи кульковою ручкою, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольору (п. 2.3 Інструкції №162).

Відповідно до пункту 2.9 Інструкції №162 у розділах Відомості про роботу, Відомості про нагородження, Відомості про заохочення трудової книжки (вкладиша) закреслення раніше внесених неточних або неправильних записів не допускається.

У графі 3 розділу Відомості про роботу у вигляді заголовка пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком в графі 1 ставиться порядковий номер запису, у графі 2 зазначається дата прийому на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений в такий-то цех, відділ, підрозділ, ділянку, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також найменування роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнято працівника, виробляються: для робітників - відповідно до найменуваннями професій, вказаних у Єдиному тарифно-кваліфікаційному довіднику робіт і професій робітників; для службовців - відповідно до найменуваннями посад, зазначених в Єдиної номенклатурі посад службовців, або відповідно до штатного розкладу (п. 2.13 Інструкції №162).

Згідно із пунктом 2.26 Інструкції №162 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з дотриманням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 дата звільнення; у графі 3 причина звільнення; у графі 4 зазначається, на підставі чого внесено запис, - наказ (розпорядження), його дату та номер.

У разі звільнення робітника або службовця всі записи про роботу, нагородження та заохочення, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1 Інструкції №162).

Як встановлено судом, до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990 згідно трудової книжки НОМЕР_2 , оскільки дата звільнення та дата наказу про звільнення містять виправлення.

Як вбачається зі змісту трудової книжки позивача, у записі під номером 3 містяться відомості про прийняття на роботу позивача з 18.02.1990 медбратом Нижньогорської районної лікарні Кримської області. Вказаний запис не містить будь-яких виправлень чи неточностей. У даному записі зазначено номер та дату наказу про призначення на посаду.

Відтак, факт роботи позивача в Нижньогорській районній лікарні Кримської області підтверджується записом в трудовій книжці в повному обсязі.

В трудовій книжці також міститься запис під номером 4 про звільнення позивача з підприємства. В даному записі значаться відомості "Звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України".

Водночас у графі 2 (дата звільнення) число « 12» має виправлення у даті звільнення - первинний запис виправлено на 12 шляхом доведення цифри « 0» до двійки. Також у графі 4 (причина звільнення) міститься виправлення числа « 12» у даті наказу про звільнення аналогічним чином первинний запис виправлено на « 12» шляхом доведення цифри « 0» до двійки.

У зв`язку з наявністю виправлень у даті звільнення та наказі про звільненням спірним залишається питання про день завершення періоду роботи за вказаною посадою на вказаному підприємстві.

Як уже зазначено судом вище, відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 17-1 Порядку №637 у разі коли в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях або їх правонаступниках, розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, стаж роботи, який дає право на пенсію, зараховується у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 24.11.2006 за №1231/13105, прийнятою відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, затверджений Порядок підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу для призначення пенсії /надалі - Порядок №18-1/, який визначає процедуру підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи:

для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника;

до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі (далі - підприємства, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Згідно з пунктом 2 Порядку №18-1 дія цього Порядку поширюється на осіб, які працювали:

на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України;

на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах;

на посадах, що дають право на призначення пенсії за вислугу років;

у період до 01 січня 2004 року на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, та якщо в трудовій книжці є записи з виправленням або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи (далі - періоди роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території).

Відповідно до пунктів 3-4, 6 Порядку №18-1 підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років та періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, здійснюється комісіями з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії (далі - Комісії).

Комісії створюються при головних управліннях Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких обов`язково включаються представники органів соціального захисту населення, органів Пенсійного фонду України, Державної служби України з питань праці. До складу Комісії за згодою включаються представники профспілок та організацій Спільного представницького органу репрезентативних всеукраїнських об`єднань профспілок на національному рівні та регіональних організацій роботодавців та їх об`єднань.

Основним завданням Комісії є розгляд заяв про підтвердження стажу роботи та прийняття за результатами їх розгляду рішень про підтвердження (відмову в підтвердженні) стажу роботи.

Згідно з пунктами 10-11 та 14-15 Порядку №18-1 рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи (додаток 1) приймається більшістю голосів членів Комісії, присутніх на засіданні, підписується головою Комісії або його заступником та набуває чинності з дня його прийняття.

Із заявою про підтвердження стажу роботи (додаток 2) заявник (його законний представник або представник, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально (далі - його представник)) може звернутись до будь-якого територіального органу Пенсійного фонду України незалежно від території обслуговування цього органу.

Для підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, до заяви додаються:

документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр);

трудова книжка;

документи (за наявності), видані архівними установами, зокрема: довідка про заробітну плату; копії документів про проведення атестації робочих місць; копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати.

Для підтвердження періодів роботи на підприємствах, які розташовані на тимчасово окупованій території, заявник (його представник) подає трудову книжку та зазначає у заяві дані про свідків (не менше двох), які знають заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (у тому числі в колгоспі) і мають документи про свою роботу за період, щодо якого вони підтверджуватимуть роботу заявника.

Заявник (його представник) може додатково подавати інші документи про стаж роботи.

Комісії розглядають заяви про підтвердження стажу роботи, на бажання заявника, у його присутності або в присутності його законного представника, або представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Комісії приймають рішення щодо підтвердження стажу роботи або про відмову в його підтвердженні та не пізніше п`яти робочих днів з дня його прийняття повідомляють заявника про прийняте рішення.

Рішення Комісій можуть бути оскаржені в Пенсійному фонді України або в судовому порядку.

З системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що процедура підтвердження періодів роботи, що зараховуються до стажу роботи: 1) для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлену для окремої категорії працівників, у разі ліквідації підприємства, установи, організації без визначення правонаступника та 2) до 01 січня 2004 року, якщо в трудовій книжці є записи з виправленнями або недостовірні чи неточні записи про періоди роботи на підприємствах, в установах, організаціях (їх правонаступниках), розташованих на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, має певні особливості.

Разом з цим, суд звертає увагу, що доказів звернення позивачем із заявою до Комісії про підтвердження вказаного періоду роботи в установі, яка розташована на тимчасово окупованій території не надано.

Позивач стверджує, що наявними записами у трудовій книжці підтверджено період роботи з 18.02.1990 по 30.12.1990 медбратом Нижньогорської районної лікарні Кримської області, однак оскільки в трудовій книжці як у графі 2, так і у графі 4 містяться виправлення у місяці дати звільнення та наказу про звільнення, суд позбавлений можливості достовірно встановити дату припинення трудових відносин згідно запису трудової книжки.

Суд, зауважує, що позивач не позбавлений права звернутися до відповідної комісії з питань підтвердження стажу роботи надавши усі наявні документи для можливості його підтвердження, зокрема інформацію щодо свідків, які можуть підтвердити роботу позивача, оскільки саме до повноважень Комісії відноситься встановлення трудового стажу на підставі показів свідків.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини, суд доходить висновку про відсутність протиправних дій Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо не зарахування позивачу спірного страхового стажу.

Стосовно можливості зарахування до страхового стажу періоду з 03.01.1991 по 28.01.1991, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що до загального страхового стажу позивача відповідачем 2 не зараховано період роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991 на посаді медбрата в лабораторії медичного відділу СП Тавріка, у зв`язку з відсутністю назви підприємства.

Разом із тим, суд звертає увагу, що однією з підстав для призначення пенсії за віком є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Відповідач не врахував, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Так, трудова книжка містить записи про періоди роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991 із зазначенням посади позивача, назви установи, номерів та дат наказів про призначення та звільнення.

Записи про роботу є чіткими і не містять жодних виправлень, закреслень, чи неточностей, завірені відбитками печаток.

Наявність у трудовій книжці печатки роботодавця та інших обов`язкових записів, свідчить про те, що ці записи були здійснені роботодавцем.

Верховним Судом в постанові від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а викладено правову позицію, відповідно до якої, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідачем 2 протиправно не було зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 03.01.1991 по 28.01.1991 згідно трудової книжки НОМЕР_2 .

Щодо зарахування до страхового стажу позивача періоду з 19.09.1996 по 01.04.1997, суд зазначає наступне.

У спірний період порядок ведення трудових книжок було врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України №58 від 29.07.1993 (далі Інструкція №58).

Пунктом 1 Інструкції №58 визначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають (п. 1.2. Інструкції №58).

Відповідно до пунктів 2,27 2.28 Інструкції №58 запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер. У разі переведення з одного підприємства на інше за погодженням між керівниками підприємств у графі 3 записується посилання на погодження: "Звільнений у зв`язку з переведенням на роботу в таке-то підприємство, п.5 ст.36 КЗпП України".

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

З положень вказаного пункту Інструкції №58 вбачається, що у разі звільнення особи записи у трудовій книжці мають бути засвідчені підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої особи.

Разом з тим, суд зазначає, що обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, тому власне недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на її особисті права.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача під номером 11 міститься запис про прийняття на роботу позивача на роботу масажистом тимчасово в Санаторії-профілакторії при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського. Запис містить виправлення в частині номеру наказу про прийняття на роботу - первинний запис виправлено на 8 шляхом наведення цифри.

Водночас запис у графі 2 про дату початку трудових відносин позивача, як і дата самого наказу про прийняття на роботу жодних виправлень не містять,

В трудовій книжці також міститься запис під номером 12 про звільнення позивача з підприємства. В даному записі значаться відомості про звільнення позивача у зв`язку з закінченням трудового договору, відсутні будь-які виправлення чи неточності. У даному записі зазначено номер та дату наказу про звільнення з роботи.

Відтак, факт роботи позивача в Санаторій-профілакторій при Кримському медичному інституті ім. В.С. Георгієвського підтверджується записом в трудовій книжці в повному обсязі.

Оскільки в графі 2 запису 11 в трудовій книжці позивача значиться запис дати прийняття на роботу 19.09.1996, який не містить будь-яких виправлень, суд вважає за можливе, з урахуванням підтвердженості факту роботи на вказаній посаді на підставі запису №12, вважати відповідно до даних трудової книжки датою початку трудових відносин, дату зазначену в трудовій книжці.

Відтак, з даних трудової книжки позивача, які не містять виправлень та підчисток можливо достовірно встановити як дату початку роботи позивача на посаді масажиста (відповідно до запису №11), так і дату завершення відповідних трудових відносин (графа 2 запису №12).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач під час розгляду заяви про призначення пенсії позивачу допустився надмірного формалізму, та не зважаючи на підтвердження даними трудової книжки, не включив до страхового стажу позивача період роботи з 19.09.1996 по 01.04.1997.

Як встановлено судом, до загального страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи з 05.07.2000 по 27.07.2002 на посаді менеджера по закупкам і реалізації товару Фірми Сітак, у зв`язку з відсутністю в системі персоніфікованого обліку відомостей про нараховану заробітну плату (дохід), сплачені страхові внески та відповідно набутий страховий стаж .

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону №1058-IV, страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

В силу частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З огляду на положення частин першої та другої статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у частині другій статті 24 Закону №1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Подібна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постановах від 27.03.2018 у справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі №688/947/17.

Той факт, що за спірний період роботодавець не сплачував страхові внески не може бути підставою для незарахування до страхового стажу позивача вказаного періоду роботи, оскільки відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, в якому працює застрахована особа.

Внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України, позивач фактично позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за вказаний період, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, від 30.12.2021 у справі №348/1249/17.

Згідно відомостей з трудової книжки серії НОМЕР_2 позивач у період з 05.07.2000 по 27.07.2002 працював на посаді менеджера по закупкам і реалізації товару Фірми Сітак.

Надана позивачем трудова книжка містить записи про періоди його роботи із зазначенням професій, номерів та дат наказів про прийняття та звільнення з роботи, підписи уповноваженої особи та печатку установи без будь-яких виправлень чи неточностей.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу (форма ОК-5) відомості про сплату страхових внесків за позивача у період з липня 2000 року по червень 2002 відсутні. При цьому, у липні 2002 року Фірмою Сітак сплачено страхові внески з розрахунку 10 днів.

Суд зазначає, що фактично внаслідок невиконання роботодавцем - Фірмою Сітак, обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Суд наголошує, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства зі страхових внесків не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при визначенні права позивача на пенсію цього періоду роботи.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області протиправно не було зараховано до страхового стажу період роботи позивача з 05.07.2000 по 27.07.2002.

Стосовно можливості зарахуванням періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024 у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII, суд зазначає таке.

За змістом частини третьої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.

При цьому, згідно з частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

За правилами пункту 16 Розділу XV "Прикінцеві положення" цього Закону до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Таке правове регулювання вказує на те, що положення Закону України "Про пенсійне забезпечення" в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах (в т. ч. щодо пільг по обчисленню стажу), станом на час звернення позивача за призначенням пенсії діяли і підлягали застосуванню відповідними суб`єктами під час виконання покладених на них функцій.

Відповідно до статті 60 Закону №1788-XII робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.

За змістом статті 62 Закону №1788-XII порядок підтвердження стажу роботи, згідно з якою основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Як уже зазначено судом раніше, пунктом 1 Порядку №637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів у ній органи Пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів. У разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами.

Згідно відомостей з трудової книжки НОМЕР_2 позивач у період з 01.11.1994 по 07.01.1996 працював палатною медсестрою в Республіканській клінічній психлікарні №1, а з 01.07.1998 по 27.07.1998 медсестрою по догляду за хворими в Республіканській психлікарні №5.

Відповідачем 2 не заперечується факт роботи позивача у вказаних закладах надання психіатричної допомоги у спірні періоди, свідченням чого є зарахування такого періоду до страхового стажу (а.с. 48).

Водночас спірним є питання можливості зарахування цього періоду роботи у подвійному розмірі.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.93 №909.

Відповідно до абзацу 2 постанови №909, лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.

Відповідно до розділу 2 Переліку до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.

У зазначених закладах і установах право на призначення пенсії за вислугу років мають право: лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Відповідно до примітки 2 цієї Постанови робота за спеціальністю в закладах, установах і на посадах, передбачених цим переліком, дає право на пенсію незалежно від форми власності або відомчої належності закладів і установ.

Переліком не передбачена необхідність підтвердження роботи в структурному лікувальному закладі для визначення чи підтвердження спеціального стажу.

Згідно статті 1 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22.02.2000 за №1489-III заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Фахівець - медичний працівник (лікар, медична сестра, фельдшер), психолог, соціальний працівник та інший працівник, який має відповідну освіту та спеціальну кваліфікацію і бере участь у наданні психіатричної допомоги.

Заклад з надання психіатричної допомоги - психіатричний, наркологічний чи інший спеціалізований заклад охорони здоров`я, центр, відділення, кабінет тощо, інші заклади та установи будь-якої форми власності, діяльність яких пов`язана з наданням психіатричної допомоги.

Амбулаторна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, профілактику, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, в амбулаторних умовах;

Стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Комунальна організація «Кримська Республіканська установа «Клінічна Психіатрична Лікарня №1» та Комунальна організація «Кримська республіканська установа "Психіатрична лікарня №5» знаходяться на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

У разі відсутності правонаступника, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Тобто, уточнюючі довідки необхідні, якщо відсутні необхідні відомості в записах у трудовій книжці. Для перевірки набутого стажу в підприємствах, що розташовані на тимчасово окупованих територіях, відповідачі мають повноваження використати відомості реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Реквізити наказів щодо вказаних записів трудової книжки позивача містять відповідну інформацію та докази підробки таких документів відсутні. Чинне законодавство не передбачає права органу Пенсійного фонду України не приймати до відома відповідні періоди роботи, що безпосередньо вказані у трудовій книжці.

Отже, незарахування відповідачем 2 до стажу позивача у подвійному розмірі періоду роботи в психіатричних закладах охорони здоров`я з 01.11.1994 по 07.01.1996 та з 01.07.1998 по 27.07.1998 не ґрунтується на вимогах чинного законодавства України та є протиправним.

Згідно записів у трудовій книжці позивача у період з 03.04.2000 по 02.07.2000 він працював медсестрою-анестезиста у відділенні анестезіології в Республіканській дитячій клінічній лікарні.

Записи в трудовій книжці проведені у відповідності до вимог чинного законодавства, не містять виправлень, засвідчені відповідною печаткою установи і дефектів їх вчинення не мають і вказаний період зарахований до загального трудового стажу позивача.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України №303 від 08.10.1997 проведено реорганізацію анестезіологічної служби у складі лікувально-профілактичних закладів охорони здоров`я. Замість відділень (груп) анестезіології реанімації та відділень реанімації і інтенсивної терапії були створені анестезіологічні відділення або відділення анестезіології, анестезіологічні відділення з ліжками (палатами) для інтенсивної терапії, анестезіологічні групи, відділення інтенсивної терапії, вузькоспеціалізовані відділення інтенсивної терапії.

Згідно роз`яснення, наданого Міністерством охорони здоров`я і Міністерства праці та соціальної політики України у листах від 28.05.2002 №10.02.11/450 та від 21.06.2002 №02-886з-08, період роботи працівників у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії зараховуються до стажу у подвійному розмірі, як це передбачено ст. 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Керуючись вищезазначеним до стажу роботи у подвійному розмірі за нормами статті 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення" зараховуються періоди роботи: у реанімаційних відділеннях; після перейменування відділень реанімацій, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.10.97 р. №303: у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії; групах анестезіології та інтенсивної терапії; відділеннях інтенсивної терапії.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 27.02.2020 у справі №462/1713/17, від 11.12.2018 у справі №310/385/17 (2-а/310/47/17).

Знову ж таки, згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Кримська Республіканська установа "Дитяча клінічна лікарня" знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим.

Враховуючи зазначене, суд вважає протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області у зарахуванні у подвійному розмірі до стажу позивача період його роботи з 03.04.2000 по 02.07.2000, оскільки вказаний період роботи підтверджений записами у трудовій книжці позивача.

Як вбачається із записів копії трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 , позивач у період з 01.08.2003 по 01.08.2005 працював лікарем-патологоанатомом в Судацькому ТМО, з 09.08.2005 по 08.09.2005 лікарем-патологоанатомом патологоанатомічного відділення тимчасово у Васильківській ЦРЛ, а з 09.09.2005 по даний час завідувачем патологоанатомічного відділення, лікарем патологоанатом вказаного лікувального закладу.

Факт трудової діяльності позивача у спірні періоди на вказаних посадах відповідачем 2 не заперечується.

Відповідно до статті 60 Закону №1788 робота у патологоанатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. При цьому, редакція статті 60 Закону №1788-XII залишається та є чинною на теперішній час.

Таким чином, зарахування стажу в подвійному розмірі, передбачене статтею 60 Закону України "Про пенсійне забезпечення", не пов`язано із набранням чинності Закону №1058-IV, а тому не обмежується наявним стажем роботи до 01.01.2004.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі №689/872/17.

У постанові від 03.11.2021 у справі №360/3611/20 Велика Палата Верховного Суду, визначаючи співвідношення між Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Законом України "Про пенсійне забезпечення", вказала, що Конституція України не передбачає можливості надання певному закону вищої юридичної сили щодо інших законів, або можливості передбачити законом заборону законодавцю приймати інші закони, що регулюють однопредметні відносини. Крім того, Закон України "Про пенсійне забезпечення" був прийнятий раніше за Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якби законодавець мав намір обмежити сферу застосування Закону України "Про пенсійне забезпечення", то він мав би виключити із Закону України "Про пенсійне забезпечення" усі інші положення, чого зроблено не було.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Територіальне медичне об`єднання Судацької міської ради знаходиться на тимчасово окупованій території Автономної республіки Крим.

За таких обставин, доводи відповідача 2 щодо того, що відсутні підстави для зарахування до страхового стажу позивача в подвійному розмірі періоду його роботи у Територіальному медичному об`єднанні Судацької міської ради з 09.08.2005 по 08.09.2005 на посаді лікаря-патологоанатома та з 09.09.2005 по 15.12.2024 на посаді лікаря-патологоанатома, завідувача патологоанатомічного відділення патологоанатомічного відділення тимчасово у Васильківській ЦРЛ, суд вважає необґрунтованими та такими, що ґрунтуються на не правильному тлумаченні норм чинного законодавства.

Суд також зазначає, що згідно із статтею 101 Закону №1788 органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Відповідно до статті 44 Закону №1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Будь-яких доказів на підтвердження звернення пенсійного органу щодо отримання документів щодо роботи ОСОБА_1 в період з 09.08.2005 по 08.09.2005 на посаді лікаря-патологоанатома та з 09.09.2005 по 15.12.2024 на посаді лікаря-патологоанатома, завідувача патологоанатомічного відділення патологоанатомічного відділення тимчасово у Васильківській ЦРЛ відповідачем 2, суб`єктом владних повноважень, суду не надано.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права, то суд зазначає таке.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 року (зі змінами внесеними постановою Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження Змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України») (далі - Порядок №22-1)

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку №22-1 заява про призначення пенсії, подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).

Згідно з пунктом 4.2 розділу ІV Порядку №22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає (перераховує) пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку №22-1 визначено, що рішення за результатами розгляду заяви підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків), та зберігається в електронній пенсійній справі особи.

Рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви.

Положеннями пункту 4.10 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Таким чином, після опрацювання електронної пенсійної справи та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви про призначення (перерахунку) пенсії структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, (тобто територіального органу Пенсійного фонду України), визначений за принципом екстериторіальності, передає електронну пенсійну справу органу, що призначає пенсію, (тобто територіальному органу Пенсійного фонду України), за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії. При цьому, виплату пенсії проводить орган, що призначає пенсію, (тобто територіальний орган Пенсійного фонду України) за місцем фактичного проживання/перебування особи.

Враховуючи вимоги Порядку №22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача про призначення пенсії за віком, визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Відтак, дії зобов`язального характеру має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності. Тобто всі дії щодо призначення/перерахунку пенсії вчиняє саме Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 08.02.2024 у справі №500/1216/23.

При цьому, позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області про відмову у зарахуванні до його загального страхового стажу спірних періодів роботи та періодів роботи у подвійному розмірі, однак, як вбачається з матеріалів справи, рішення за результатами розгляду заяви 28.02.2025 відповідачем 2 не приймалось, а вказана заява була розглянута у порядку Закону України «Про звернення громадян».

Разом з тим, саме приймаючи рішення від 09.01.2025 за №79 про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду в Кіровоградській області безпідставно не врахувало при визначенні загального страхового стажу спірних періодів роботи позивача згідно трудової книжки, у тому числі і у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону №1788-XII.

Згідно із частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб?єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб?єктів владних повноважень.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

За встановлених обставин справи в їх сукупності, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періодів роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, 05.07.2000 по 27.07.2002 та у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024. Також, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести з 16.12.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, з 05.07.2000 по 27.07.2002 та у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем2 не доведено правомірність своїх дій, натомість з матеріалів справи вбачається порушення прав позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом часткового задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 статті 139 КАС України).

Оскільки позов задоволено частково, суд стягує на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241 246, 263, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального страхового стажу періодів роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, 05.07.2000 по 27.07.2002 та у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періодів роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області провести з 16.12.2024 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії, зарахувавши до загального страхового стажу періоди роботи з 03.01.1991 по 28.01.1991, з 19.09.1996 по 01.04.1997, з 05.07.2000 по 27.07.2002 та у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» періоди роботи з 01.11.1994 по 07.01.1996, з 01.07.1998 по 27.07.1998, з 03.04.2000 по 02.07.2000, з 01.08.2003 по 01.08.2005, з 09.08.2005 по 15.12.2024.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, вулиця Соборна, 7а, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25009) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.

Повне найменування учасників:

Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ).

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, вулиця Саєнка Андрія, 10, місто Фастів, Київська область, 08500).

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (, вулиця Соборна, 7а, місто Кропивницький, Кіровоградська область, 25009).

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду М.Я. САВОНЮК