Справа № 240/25661/24
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2025-06-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/25661/24

категорія 106020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Романченка Є.Ю., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та скасування наказу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача шляхом накладення дисциплінарного стягнення "догана" й виплати щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 90%;

- визнати протиправним та скасувати наказ «Про результати службового розслідування по факту нез`явлення з лікувального закладу солдата ОСОБА_2 » №930 від 10.12.2024 в частині накладення на позивача дисциплінарного стягнення «догана» й виплати щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 90%.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що проведені службові розслідування є упередженими, оскільки висновки, зазначені в розслідуванні є необґрунтованими, та такими, що не відповідають дійсним обставинам. Зазначає, що у наказі формально перераховано перелік статей за відсутності підстав для накладення стягнень на нього. Також акт службового розслідування на підставі якого винесено спірний наказ, містить виправлення, описки та дописи від руки.

Вважає, що оскаржуваний наказ №930 не містить достатнього обґрунтування вчинення ним правопорушення та обрання саме такого виду стягнення.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи та поновлено пропущений строк звернення із позовом до суду.

На електронну адресу суду відповідач подав відзив на адміністративний позов, в якому заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, ОСОБА_1 проходить військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом від 13.11.2024 №1792 командир військової частини НОМЕР_1 призначив службове розслідування по факту безпідставної відсутності солдата ОСОБА_2 .

За результатами службового розслідування пунктом 5.3 акта від 10.12.2024 №1961/21302 запропоновано за порушення підполковником ОСОБА_1 вимог ст.ст.4,11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-ХІV від 24.03.1999 та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24.03.1999, п.п.2,3,12,13,14 Розділу І, п.п.18-21,34,38 Розділу II, п.3 Розділу IV, пункту 16 Розділу XII Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони Україна №280 від 15.09.2022, у відповідності до статей 48,54,83,84 Дисциплінарного статуту притягнути до дисциплінарної відповідальності та накласти дисциплінарне стягнення "догана".

Пунктом 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 №930 від 10.12.2024 підполковника ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення "догана".

Пунктом 10.3 вказаного наказу прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 90%.

Не погодившись із цим наказом, позивач звернувся до суду.

Надаючи оцінку позиціям сторін у справі, суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до п.17 ч.1 ст.4 КАС України, публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України затвердженим Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24 березня 2019 року № 548-XIV (далі - Статут № 548-XIV).

Згідно зі ст.11 Статуту № 548-XIV, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до ст.16 Статуту №548-XIV, кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно з статей 26,27 Статуту № 548-XIV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України» дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV затверджений Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут). Відповідно статтям 1-2 Дисциплінарного статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України. Статтею 4 Дисциплінарного статуту ЗСУ передбачено. що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Відповідно до ст. 45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення, зокрема, на підставі п. б) догана.

Відповідно до ст. ст. 84-86 Дисциплінарного статуту ЗСУ прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.12.2017 за №1503/31371, затверджений Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі - Порядок №608).

Згідно абзацу 4 пункту 2 розділу I Порядку №608 службове розслідування - це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Згідно з пунктами 8, 9 розділу ІІІ Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

Відповідно до пунктів 1-3 розділу ІV Порядку № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення. Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом; давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Відповідно пунктів 1-6 Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частину. Пунктом 1 розділу VІ Порядку № 608 визначено, що за результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, службове розслідування призначено за рапортом командира 3 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 молодшого лейтенанта ОСОБА_3 від 11.11.2024 №1961/19383, згідно якого стало відомо, що військовослужбовець, який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишній старший навідник 1 протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 3 десантно-штурмової роти НОМЕР_2 десантно-штурмового батальйону солдат ОСОБА_2 вибув на стаціонарне лікування 24.04.2024 до Чернівецької обласної клінічної лікарні м. Чернівці та в подальшому перестав виходити на зв`язок.

Відтак, по факту безпідставної відсутності солдата ОСОБА_2 призначено службове розслідування.

Додатково за фактами, які знайшли своє підтвердження в ході службового розслідування встановлено відсутність належного контролю за підлеглими з боку командира 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_1 , який протягом перевіряємого періоду з 19.12.2023 по 25.11.2024 виконував обов`язки командира 2 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , призвела до відсутності вжиття останнім будь-яких перевірочних та розшукових заходів щодо фактичного встановлено місця знаходження солдата ОСОБА_2 .

Таким чином, обґрунтовуючи необхідність застосування до ОСОБА_1 стягнення у вигляді догани, у акті посилаються на наступні порушення норм Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280.

Так, згідно з пп.3 п.2 Розділу 1 Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280 (далі Інструкція №280) основними завданнями обліку особового складу є: забезпечення командування даними про штатну та спискову чисельність особового складу органів військового управління та органу управління Держспецтрансслужби, з`єднань, військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій (далі - орган управління, військова частина, установа) для прийняття рішень щодо їх комплектування, матеріально-технічного забезпечення, підготовки в них резервів і відновлення втрат, а також довідковими відомостями стосовно особового складу, необхідними для прийняття обґрунтованих рішень щодо його подальшого службового використання.

Пунктом 3 Розділу 1 Інструкції №280 визначено, що облік особового складу повинен бути безперервним, своєчасним і повним, вестися постійно за будь-яких умов діяльності військ (сил) відповідно до вимог цієї Інструкції, достовірно відображати існуючу штатну і спискову чисельність особового складу, а також кількісні і якісні зміни, що відбуваються як в цілому щодо особового складу, так і персонально стосовно кожного військовослужбовця або працівника.

Згідно з п.12 Розділу 1 Інструкції №280 командири (начальники) зобов`язані забезпечити належну організацію обліку особового складу в підпорядкованих органах управління, військових частинах, установах та їх підрозділах, а також створювати для посадових осіб, які здійснюють облік особового складу, належні умови для своєчасного, якісного і повного виконання ними вимог цієї Інструкції.

Відповідно до п.13 Розділу 1 Інструкції №280 організація обліку особового складу покладається: в органах управління, військових частинах, установах - на начальників штабів, а там, де вони штатом не передбачені,- на їх командирів (начальників); у підрозділах військових частин - на командирів цих підрозділів.

Підпунктами 1-3, 5 пункту 14 Розділу 1 Інструкції №280 передбачено, що з метою організації обліку особового складу командири (начальники) зобов`язані: здійснювати контроль за обліком особового складу та періодично перевіряти укомплектованість військ (сил); контролювати правильне відображення чисельності особового складу в облікових документах і своєчасне надання донесень про склад і чисельність військ (сил); координувати взаємодію штабів і служб персоналу з питань обліку особового складу; забезпечувати командування відомостями щодо складу військ (сил), кількісними і якісними показниками їх укомплектованості.

Пунктом 18 Розділу 2 Інструкції №280 визначено, що ведення обліку особового складу в роті (батареї) покладається на головного сержанта роти (батареї), а там, де його штатом не передбачено,- на іншу посадову особу, призначену командиром роти (батареї).

Пунктами 20-21 Розділу 2 Інструкції №280 передбачено, що ведення обліку особового складу в батальйоні (дивізіоні, ескадрильї) покладається на начальника штабу батальйону (дивізіону, ескадрильї), а там, де його штатом не передбачено,- на іншу посадову особу, призначену наказом командира військової частини.

Начальник штабу батальйону (дивізіону, ескадрильї) стосовно обліку особового складу зобов`язаний:

1) щодня мати відомості про чисельність особового складу батальйону (дивізіону, ескадрильї) за штатом, за списком і в наявності, про кількість відсутніх із визначенням причин в кожній роті (батареї) і в цілому по батальйону (дивізіону, ескадрильї);

2) щодня доповідати командиру батальйону (дивізіону, ескадрильї) і в штаб військової частини зведені дані про наявність особового складу;

3) щомісяця перевіряти стан обліку особового складу в підрозділах батальйону (дивізіону, ескадрильї), наявність в особового складу документів, що посвідчують особу військовослужбовця, наявність у них відміток (про закріплену особисту зброю, про серію та/або номер паспорта громадянина України, про групу крові та резус-фактор тощо), а також відповідність записів фактичному військовому званню та посаді, на яку призначено військовослужбовця, перевіряти наявність ідентифікаційних жетонів.

Абзац 1 пункту 34 Розділу 2 Інструкції №280 визначає, що підставою для видання наказу по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення та виключення зі списків особового складу військової частини військовослужбовців (крім осіб, які проходять базову військову службу), які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством, військову службу яким призупинено та яких звільнено з посади, у разі, якщо військовослужбовець на момент отримання військовою частиною повідомлення про внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань перебував на посаді, є наказ по особовому складу про призупинення їм військової служби. Зазначений наказ по особовому складу доводиться до військової частини не пізніше семи днів з дня видання наказу.

Згідно з п.3 Розділу 4 Інструкції №280 військовослужбовці, що перебували на лікуванні або реабілітації у закладах охорони здоров`я в системі Міноборони а також у закладах охорони здоров`я комунальної та державної власності, державних установах Національної академії медичних наук (далі - заклади охорони здоров`я (установи)), після завершення лікування (реабілітації) прибувають із цих закладів, безпосередньо до військових частин за місцем їхньої служби, крім випадків, визначених у пунктах 2530 розділу XII цієї Інструкції. Про виписаних військовослужбовців керівники закладів охорони здоров`я в системі Міноборони повідомляють командирів (начальників) їхніх органів управління, військових частин, установ.

Аналіз наведених норм Інструкції дозволяє суду зробити висновок, що ведення обліку особового складу в батальйоні покладено на начальника штабу батальйону, а за відсутності такої посади - на іншу посадову особу, призначену наказом командира частини.

Відтак, віднесення до обов`язків командира 2 десантно-штурмового батальйону ОСОБА_1 ведення обліку особового складу має бути здійснено наказом командира військової частини.

Однак наказу у підтвердження покладення відповідних обов`язків на підполковника ОСОБА_1 ні до матеріалів службового розслідування, ні до матеріалів справи не надано. Жодних згадувань про існування такого, у поясненнях сторін та долучених доказах не міститься.

Вказане спростовує безпосереднє зобов`язання позивача, як командира батальйону, вести облік особового складу.

Відтак, визначений Інструкцією №280 перелік обов`язків начальника штабу за відсутності обґрунтованих підстав перекладено на командира батальйону та в подальшому за наслідками службового розслідування застосовано дисциплінарне стягнення за порушення таких обов`язків.

Водночас, п.3 Розділу 4 Інструкції №280 стосується виключно осіб, що безпосередньо перебували на лікуванні (реабілітації) та керівників закладів охорони здоров`я, що спростовує можливість застосування до позивача санкцій за такою нормою, як до керівника - командира батальйону.

Крім того, п.16 Розділу 7 Інструкції №280 не може бути застосований у наявних правовідносинах, оскільки доказів того, що ОСОБА_2 залучався до маршу, привалів, бойових дій ні матеріали службового розслідування, ні матеріали справи не містять.

Всі наведені вище обставини спростовують висновки службового розслідування щодо підполковника ОСОБА_1 та не підтверджують наведені факти порушень дисципліни з його боку.

З огляду на наведене, відсилка на вказані норми Інструкції №280, як на підстави застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді "догани" визнається судом протиправним та необґрунтованим.

Суд звертає увагу, що інших обґрунтованих порушень Дисциплінарного статуту позивачем в матеріалах службового розслідування не наведено.

Слід зауважити, посилання позивача на порушення вимог ст.85 Дисциплінарного статуту ЗСУ в частині проведення службового розслідування щодо нього, його підлеглим не знайшло підтвердження в ході розгляду справи, оскільки службове розслідування призначено наказом від 13.11.2024 №1792 командира військової частини НОМЕР_1 , а наказ про результати службового розслідування №930 від 10.12.2024 виданий ТВО командира військової частини НОМЕР_1 , тобто за вищою посадою.

Також лист начальника Генерального штабу ЗСУ від 24.04.2025 щодо порядку обміну медичними документами, що наданий позивачем до матеріалів справи, не може бути доказом у наявних правовідносинах.

Так, у листі роз`яснено порядок взаємовідносин командувачів та осіб, з числа військовослужбовців що перебувають на лікуванні в закладах охорони здоров"я.

Суд зауважує, що у наявних правовідносинах розглядаються виключно правовідносини щодо наявності підстав застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення.

Щодо процедури проведення службового розслідування слід зазначити, що відповідач в порушення пункту 3 розділу 4 Порядку №608 не повідомив ОСОБА_1 підстави проведення службового розслідування, не ознайомив з правами, не надав можливість подати пояснення та документи щодо розслідування тощо.

Відтак, дії військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача слід визнати протиправними.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що в діях (бездіяльності) ОСОБА_1 відсутній склад порушення дисципліни, то наказ «Про результати службового розслідування по факту нез`явлення з лікувального закладу солдата ОСОБА_2 » №930 від 10.12.2024, в частині, що стосується позивача, прийнятий за результатами службового розслідування, є необґрунтованим та не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до п. 1 Розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення.

Відтак, пункти 3 та 10.3 наказу від 10.12.2024 №930, в частині притягнення до відповідальності підполковника ОСОБА_1 слід визнати протиправними та скасувати.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірності своїх дій, що є підставою для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ,ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання протиправними дій та скасування наказу, - задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 .

Визнати протиправними та скасувати пункти 3, 10.3 наказу «Про результати службового розслідування по факту нез`явлення з лікувального закладу солдата ОСОБА_2 » №930 від 10.12.2024 в частині накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді «догани» та виплати щомісячної премії за грудень 2024 року у розмірі 90%.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Ю. Романченко

11.06.25