Справа № 340/1423/25
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

10 червня 2025 року м. Дніпросправа № 340/1423/25
(суддя Кравчук О.В., м. Кропивницький)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),

суддів: Шальєвої В.А., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №340/1423/25 за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області 04 квітня 2025 року звернулося до суду з позовом до відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) згідно з яким просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу, прийняту старшим державним виконавцем Ігнатьєвою О.І. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.02.2025 по ВП № 75441998 щодо накладення штрафу в сумі 5100 грн.

Позов обґрунтовано тим, що позивачем виконано судове рішення ухвалене у справі 340/2835/24, а тому підстав для накладення штрафу у відповідача не було.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року позов задоволено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 у справі № 340/2835/24 виконане позивачем відповідно до його резолютивної частини, оскільки до пенсії позивача встановлено доплату згідно з Постановою № 713 від 14.07.2021 в розмірі 2000 грн. При цьому, доводи відповідача про незмінність розміру пенсії ОСОБА_1 не вказують на те, що їй не виплачується саме доплата згідно Постанови № 713 від 14.07.2021, що було предметом спору в адміністративній справі №340/2835/24. Правильність же нарахування та виплати інших складових пенсії у спірному виконавчому провадженні не може бути предметом ревізії державного виконавця. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач зазначаючи про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскаржив його в апеляційному порядку. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та позов залишити без розгляду.

Апеляційна скарга фактично обґрунтована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області нараховує грошову доплату, однак не виплачує її, оскільки нарахували пенсію у сумі 7022 (4722 + 300 +2000) грн, а виплатили 5022 грн (різниця складає 2000 грн). Отже, Головне управління не виплачує нараховану щомісячну доплату у сумі 2000 грн. Поряд з цим боржник продовжує здійснювати нарахування та виплату пенсії стягувачу в розмірі 5022 грн, не виплачючи при цьому щомісячну доплату до пенсії по втраті годувальника у сумі 2000 грн, фактично ігноруючи висновки суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції з`ясовано та знайшло підтвердження під час апеляційного розгляду справи, що у відповідача на виконанні перебуває виконавче провадження №75441998 з примусового виконання виконавчого листа №340/2835/24, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом, яким позивача зобов`язано виплатити з 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії по втраті годувальника у сумі 2000 грн на підставі постанови Уряду України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713 за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України, до настання події, яка визначена приписом абзацу 3 пункту 1 цього ж нормативно-правового акта.

04.07.2024 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено про необхідність виконання рішення протягом 10 робочих днів (а.с.9).

На виконання судового рішення, Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області відповідачу направлено відповідь на постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.07.2024 за вих. № 1100-0801-5/47010 та повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні з 01.02.2024 і одержує пенсію в разі втрати годувальника по лінії Міністерства оборони України. Станом на 01.02.2024 розмір пенсії відповідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» становить 5022 грн. На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» ОСОБА_1 з 01.02.2024 встановлена та виплачується щомісячна доплата у розмірі 2000 грн. Розмір пенсії ОСОБА_1 станом на 01.07.2024 не змінився та виплачується в сумі 5022 грн (а.с.10).

16.09.2024 на адресу Головного управління від старшого державного виконавця надійшла вимога від 13.09.2024 № 15148/27.1-27 щодо виконання рішення суду №340/2835/24 згідно з його резолютивною частиною, про що повідомити відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням підтверджуючих документів (а.с.14-15).

Головним управлінням на адресу відділу ПВР направлено відповідь на вимогу від 18.09.2024 за вих. № 1100-0801-5/60149, в якому зазначено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» ОСОБА_1 з 01.02.2024 встановлена та виплачується щомісячна доплата у розмірі 2000 грн (а.с.16).

01.10.2024 на адресу Головного управління від старшого державного виконавця повторно надійшла вимога від 01.10.2024 № 15763/27.1-27 виконати рішення суду згідно з його резолютивною частиною, про що повідомити відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням підтверджуючих документів (а.с.17-18).

Головним управлінням на адресу відділу ПВР направлено відповідь на вимогу від 02.10.2024 за вих. № 1100-0801-5/62954, в якій зазначено, що в описовій частині судового рішення від 13.05.2024 по справі № 340/2835/24, яким зобов`язано Головне управління виплатити з 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії по втраті годувальника у сумі 2000 грн на підставі постанови Уряду України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року № 713 за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України, до настання події, яка визначена приписом абзацу 3 пункту 1 цього ж нормативно-правового акта, невірно зазначений основний розмір пенсії ОСОБА_1 (а.с.19).

Разом із тим, Головне управління ПФ України в Кіровоградській області 02.10.2024 року звернулося до Кіровоградського окружного адміністративного суду із заявою про виправлення описки в рішенні суду.

Старшим державним виконавцем 07.10.2024 винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 21.10.2024 року (а.с.23).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 року у задоволенні заяви про виправлення описки в рішенні суду відмовлено (а.с.22).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.12.2024 апеляційну скаргу (на ухвалу від 08.10.2024) залишено без задоволення. Ухвалу від 08.10.204 в адміністративній справі № 340/2835/24 залишено без змін (а.с.24-26).

02.01.2025 на адресу Головного управління від старшого державного виконавця повторно надійшла вимога від 02.01.2025 № б/н, виконати це рішення суду згідно з його резолютивною частиною, про що повідомити відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням підтверджуючих документів (а.с.27-28).

У відповідь на вказану вимогу 06.01.2025 року, листом №1100-0801- 5/800 позивач повідомив, що згідно зі статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII мінімальні розміри пенсії в разі втрати годувальника, які призначаються членам сімей військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, не можуть бути меншими ніж два визначені законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність на 2024 рік становить 2361,00 грн. Тобто, загальний розмір мінімальної пенсії не може бути меншим, ніж 4722,00 грн. Розмір пенсії гр. ОСОБА_1 обчислений відповідно до статті 36 Закону складає 1926,00 грн (6420,00 грн х 30%, де 6420,00 грн сума грошового забезпечення для обчислення пенсії). У відповідності до пункту 1 Постанови № 713, до розміру пенсії визначеному згідно зі статтею 36 Закону, встановлено щомісячну доплату в сумі 2000,00 грн (1926,00 грн + 2000,00 грн = 3926,00 грн). Оскільки розмір пенсії гр. ОСОБА_1 складає 3926,00 грн (1926,00 грн + 2000,00 грн) є меншим ніж два визначених законом розміри прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, тому встановлено доплату 796,00 грн до мінімального розміру пенсії (до 4722,00 грн) = (3926,00 грн + 796,00 грн). Відповідно загальний розмір пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 складає 5022,00 грн, де: 1926,00 грн розмір пенсії, визначений відповідно до статті 36 Закону (6420,00 грн (грошове забезпечення померлого годувальника ОСОБА_2 ) х 30 %); 2000,00 грн щомісячна доплата відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 № 713; 796,00 грн доплата до мінімального розміру пенсії; 300,00 грн компенсаційна виплата особі, яка досягла 70-річного віку. Відповідно, при додаванні усіх складових, загальний розмір пенсії ОСОБА_1 нарахований Головним управлінням в розмірі 5022,00 грн (1926,00 грн + 2000,00 грн + 796,00 грн + 300,00 (а.с.29).

26.02.2025 на адресу Головного управління від старшого державного виконавця повторно надійшла вимога від 24.02.2025 № 3168/27.1-27, виконати це рішення суду згідно з його резолютивною частиною, про що повідомити відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з наданням підтверджуючих документів (а.с.30-31).

Головне управління, у свою чергу, 27.02.2025 листом № 1100-0801- 5/12298 повідомило, що ОСОБА_1 встановлено та виплачується в повному обсязі щомісячна доплата до пенсії в сумі 2000 грн, як це передбачено пунктом 1 Постанови № 713 та рішенням суду. Таким чином, Головним управлінням вчинено дії по виконанню рішення суду у справі №340/2835/24 в межах визначених чинним законодавством України повноважень (а.с.32).

Проте, постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 28.02.2025 (ВП № 75441998) Головне управління накладено штрафу в розмірі 5100 грн, за невиконання без поважних причин боржником рішення суду у справі № 340/2835/24 (а.с.38-39).

Законність та обґрунтованість вищезазначеної постанови є предметом спору переданого на вирішення суду.

Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при ухвалені оскарженого рішення, виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною 1 статті 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закону України "Про виконавче провадження" (далі також - Закон № 1404-VIII).

У статті 3 Закону № 1404-VIII наведено перелік виконавчих документів, які відповідно цього Закону підлягають примусовому виконанню, серед яких виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону № 1404-VIII, виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 1 статті 18 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом (п.п.1, 16 ч.3 ст.18 Закону № 1404-VIII).

У відповідності до частини 2 статті 63 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За приписами статті 75 Закону № 1404-VIII, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження (частина 4 статті 19 Закону №1404-VIII).

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави вважати, що накладення штрафу за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

При цьому, визначальною умовою для накладення зазначеного штрафу є невиконання судового рішення без поважних причин.

У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Отже, аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до виконавчого листа № 340/2835/24, виданого Кіровоградським окружним адміністративним судом, позивача зобов`язано виплатити з 01 лютого 2024 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії по втраті годувальника у сумі 2000 грн на підставі постанови Уряду України «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» від 14 липня 2021 року №713 за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України, до настання події, яка визначена приписом абзацу 3 пункту 1 цього ж нормативно-правового акта. При цьому, на підтвердження добровільного виконання рішення суду № 340/2835/24, надано до суду розрахунок пенсії ОСОБА_1 за червень вересень 2024 року, яка складається з таких складових:

1926 грн основний розмір пенсії;

2000 грн доплата згідно Постанови № 713 від 14.07.2021;

796 грн доплата до мінімального розміру пенсії в разі втрати годувальника

300 грн компенсаційна виплата згідно Постанови № 963 від 15.09.2021;

Виплата пенсії проводилась в розмірі 5022 грн (а.с.32).

Викладені обставини свідчать про те, що до пенсії позивача встановлено доплату згідно з Постановою № 713 від 14.07.2021 в розмірі 2000 грн, а тому суд апеляційної інстанції погодужється з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 13.05.2024 у справі № 340/2835/24 виконане позивачем відповідно до його резолютивної частини.

При цьому, суд апеляційної інстанції вважає помилковими доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що боржник продовжує здійснювати нарахування та виплату пенсії стягувачу в розмірі 5022 грн, не виплачючи при цьому щомісячну доплату до пенсії по втраті годувальника у сумі 2000 грн, оскільки для правильного вирішення цієї справи ключевим є з`ясування факту виконання боржником судового рішення в частині встановлення ОСОБА_1 доплати згідно з Постановою № 713 у розмірі 2000 грн з 01.02.2024 року, а не визначення загального розміру пенсії ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що до пенсії позивача встановлено доплату згідно Постанови № 713 від 14.07.2021 в розмірі 2000 грн (а.с.11), а тому резолютивна частині рішення у справі № 340/2835/24 позивачем виконується.

Слід зазначити й про те, що матеріали справи не містять доказів того, що пенсійним органом не виплачується ОСОБА_1 встановлена на виконання судового рішення ухваленого у справі № 340/2835/24 доплата згідно з Постановою № 713 у розмірі 2000 грн.

Розмір пенсії ОСОБА_1 - 5022 грн розраховано із урахуванням доплати визнавченої Постановою № 713 у розмірі 2000 грн.

При цьому, як правильно зауважив суд першої інстанції правильність нарахування та виплати інших складових пенсії у спірному виконавчому провадженні не може бути предметом ревізії державного виконавця.

На підставі зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду цієї справи об`єктивно, повно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, дав їм правильну юридичну оцінку і ухвалив законне, обґрунтоване рішення без порушень норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції у цій справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись: пунктом 1 частини 1 статті 315, статтями 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, Третій апеляційний адміністративний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року у справі №340/1423/25 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 10 червня 2025 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя В.А. Шальєва

суддя С.М. Іванов