Справа № 240/10420/24
Суддя: Залімський І. Г.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/10420/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач - Залімський І. Г.

09 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Залімського І. Г.

суддів: Сушка О.О. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову №042874 від 30.04.2024, винесену начальником Відділу державного нагляду (контролю) області Державної служби України з безпеки на транспорті.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 22.11.2024 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таке рішення, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що він не є автомобільним перевізником, оскільки автомобіль використовується ним для перевезення власного товару (питна вода) за власний рахунок в особистих цілях в межах міста, жодних трудових відносин чи цивільно-правових відносин з приводу перевезень між ним та іншими особами не виникало. Дані обставини було повідомлено інспектору під час перевірки та було надано супроводжуючі документи на товар, однак такі твердження не були взяті до уваги.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу позивача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що під час проведення рейдової перевірки транспортного засобу позивача було виявлено перевезення вантажу без наявності ТТН із обов`язковими реквізитами. Водій з актом ознайомився, зауважень не надав. Вважає, що посадові особи діяли на законних підставах, а тому оскаржувану постанову винесено правомірно.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.03.2025, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 25.03.2024 старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті в ході проведення перевірки на дорозі було встановлено перевезення вантажу під час внутрішніх перевезень без наявності ТТН, про що складений акт № АР040271 від 25.03.2024 про порушення ОСОБА_1 вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт", з яким водій ознайомився, будь-яких зауважень не надав.

30.04.2024 за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби з безпеки на транспорті прийнято постанову №042874 про застосування до ОСОБА_1 за порушення ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000,00 грн на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач не погодився із вказаною постановою та звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено факт порушення позивачем вимог ст.48 Закону України "Про автомобільний транспорт" та правомірність застосування до позивача штрафу на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.

Відповідно до ст.18 Закону України "Про автомобільний транспорт" №2344-III (Закон №2344-III) з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Стаття 60 Закону №2344-ІІІ передбачає, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, зокрема за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

Відповідно до ст.1 Закону №2344-III, серед інших, наведені наступні визначення:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- вантажні перевезення - перевезення вантажів вантажними автомобілями;

- товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Тобто, виняток щодо обов`язковості складання ТТН становлять лише фізичні особи, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб.

Позивач вказує, що у нього був відсутній обов`язок складати ТТН, оскільки він здійснював перевезення на орендованому транспортному засобі, власного товару, в особистих цілях.

Водночас, позивач вказав й про те, що перевезення товару (питної води) здійснювалось ним в межах ведення підприємницької діяльності.

Під час перевірки позивачем надано перевіряючому договір позички транспортного засобу марки MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за яким останній передається ОСОБА_2 в тимчасове користування ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець.

Відповідно до договору водопостачання від 01.08.2022, укладеного між МПП "Супутник" (постачальник) в особі директора ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 (покупець) постачальник зобов`язується систематично здійснювати нецентралізоване водопостачання питної води покупцю на умовах визначених цим договором, а покупець зобов`язується приймати постачання та своєчасно здійснювати оплату (п.1.1).

Обсяг водопостачання та кількість питної води обумовлюється замовленням покупця, яке є обов`язковим для виконання постачальником. Постачання води носить ритмічний характер протягом місяця окремими партіями (п.2.1).

Відповідно до п.п. 2.2.1 договору постачання здійснюється в пункті розливу в с.Сінгури.

Перехід права власності на товар відбувається в момент підписання сторонами накладної на товар, виписаної на основі забірної відомості відпуску питної води за місяць, після звірки між сторонами. Покупець є споживачем питної води та має право використовувати її на власний розсуд з моменту переходу до нього права власності (п.2.4).

З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивач здійснював підприємницьку діяльність щодо постачання питної води, тому це не є перевезенням вантажу для власних потреб, відповідно на нього розповсюджується вимога щодо обов`язкового оформлення ТТН на вантаж.

Також суд вірно відхилив посилання позивача не те, що документом, який підтверджує поставку товару є забірна відомість, яка складається в кінці місяця й на підставі цієї відомості постачальник видає ТТН, адже такий порядок не узгоджується із вимогами законодавства, так як ТТН має бути складена перед початком перевезення вантажу та має бути наявною у водія протягом усього часу такого перевезення, а не в кінці місяця.

Також позивач зазначає, що надавав під час перевірки супроводжуючі документи на вантаж, проте вони не були взяті до уваги. Водночас дані твердження не підтверджені матеріалами справи.

У акті перевірки позивач зауважень до перевірки (в тому числі й щодо неприйняття поданих ним інспектору документів) не вказав, акт підписав.

Позивачем були подані заперечення, викладені у заяві від 30.04.2024, адресованій Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті. Водночас, будь-яких документів до вказаної заяви не було долучено.

До суду позивачем подано забірну відомість за березень 2024, специфікацію, видаткову накладну №5787 від 31.03.2024, рахунок №3273-Ф від 31.03.2024, ТТН №180 від 25.03.2024.

Разом з цим, адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності). Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2020 в справі №814/1460/16.

Враховуючи, що під час проведення перевірки позивач не надав ТТН чи інших документів на вантаж, під час надання письмових пояснень до органу Укртрансбезпеки позивачем такі документи також не були надані, а тому вони не були предметом перевірки та не могли бути враховані при прийнятті оспорюваної постанови.

Формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія. Саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події встановлюються фактичні обставини.

Основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Надання документів, визначених статтею 48 Закону №2344-III до суду не спростовує факту того, що позивачем було порушено вимоги вказаної статті, адже відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-III відповідальність наступає за відсутність документів саме на момент перевірки.

Даний висновок узгоджується із усталеною практикою Верховного Суду, для прикладу, постанови від 22.12.2021 у справі №420/3371/21, від 23.11.2023 у справі №340/4637/22, від 19.10.2023 №640/27759/21, від 14.11.2024 у справі №420/24932/23.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Залімський І. Г.

Судді Сушко О.О. Мацький Є.М.