Справа № 522/137/24
Суддя: Донцов Д. Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №522/137/24
Провадження №2-а/522/71/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Донцова Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Смокової А.В.,

розглянувши справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

05.01.2024 р. до Приморського районного суду м. Одеси надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2024 р. (головуюча суддя Суворова О.В.) відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розпорядженням в.о. керівника апарату суду Л.В. Чукова від 12 червня 2024 року на підставі наказу № 20-ос/с від 04 червня 2024 року та відповідно до Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №522/137/24, провадження №2-а/522/7/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2024 р. справа передана для розгляду по суті судді Свяченій Ю.Б.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2024 р. (головуюча суддя Свячена Ю.Б.) справу прийнято до провадження.

23.12.2024 р. на підставі Розпорядження в.о. керівника апарату суду №991/24 від 23.12.2024 р. здійснено повторний автоматизований розподіл справи, у зв`язку із звільненням ОСОБА_2 з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку із поданням заяви про відставку.

23.12.2024 р. за результатами повторного автоматизованого розподілу справа надійшла до провадження судді Донцова Д.Ю.

З 30.12.2024 р. по 03.01.2025 р. суддя Донцов Д.Ю. перебував у щорічній відпустці.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14.01.2025 р. прийнято до провадження адміністративну справу, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач є власником вантажного транспортного засобу: трьохвісний вантажний сідловий тягач марки MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 та використовує трьохвісний напівпричіп контейнеровоз марки GRANULU д.н. НОМЕР_2 , що складає загальний шестиосний (сцепку) із двох транспортних засобів. Позивач зауважує, що перевезення вантажів здійснюється нероздільно тягачем та причепом (напівпричепом), самостійно тягач вантажі не перевозить, так як це технічно (технологічно) неможливо. 21.12.2023 р. відповідачем відносно позивача складено постанову серії АА №00016242 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 132-1 КУпАП. За даними оскаржуваної постанови, вона складена відповідачем за результатами вагового контролю (зважування) в автоматичному режимі 20.12.2023р. ТЗ трьохвісного вантажного сідлового тягача марки MAN TGX 26.440, д.н. НОМЕР_1 зважувальним устаткуванням заводський уніфікований №WIM 5,5 на пункті габаритно-вагового контролю за адресою: М-05, км 36+303 Київська обл. За відомостями оскаржуваної постанови відповідачем не було відображено (приховано) наявність при зважуванні в складі з тягачем ТЗ трьохвісного напівпричепу контейнеровозу марки GRANULU д.н. НОМЕР_2 , яким безпосередньо перевозиться вантаж, адже саме цьому ТЗ, в сукупності т ТЗ тягачем, відповідач провів вагове вимірювання. Позивач зазначає, що відповідачем навмисно включено до формули розрахунку відсотку перевищення допустимості 40 тон., замість допустимих 44 тон. Крім того, позивач обґрунтовує позов тим, що відповідачем не забезпечено вагове вимірювальне обладнання повіркою (метрологічною атестацію) на підтвердження чого має свідчити документ «Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки».

20.03.2024 р. до суду надійшов відзив на позову заяву, відповідно якої представник Державної служби України з безпеки на транспорті Ковальчук В.М. просила у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі. В обґрунтування чого представником зазначено, що дії посадових осіб відповідача є законними, оскільки здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою, зокрема на автомобільному транспорті здійснюється, за допомогою встановлених на автомобільних дорогах автоматичних пунктів комплексів технічних засобів, що здатні в автоматичному режимі, вимірювати загальну масу транспортного засобу; визначити кількості осей транспортного засобу; вимірювати навантаження, що припадають на кожну вісь транспортного засобу. Щодо визначення нормативного вагового параметру представником повідомлено, що відповідно до ПДР для трьохвісного автомобіля (тягача) з трьохвісного напівпричепом допустимо навантаження є 40 т. Відповідно до п. 22.5 ПДР навантаження в 44 т. допускається для трьохвісного автомобіля (тягача) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровозом), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра, тобто, визначальною обставиною є саме здійснення перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра. З приводу відсутності повірки та невідповідності приладу для зважування, представник зазначає, що такі твердження є необґрунтованими, оскільки прилад автоматичний для зважування транспортних засобів у русі відповідає вимогам, встановленим у Додатку до Порядку фіксації адміністративних правопорушень, про що, зокрема, свідчить лист балансоутримувача приладу Державного агентства автомобільних доріг від 10.10.2021 №3069/1/07-01/09, відповідно до якого, Державним агентством автомобільних доріг України завершені роботи зі спорудження, сертифікації та введення в експлуатацію майданчика зважування в русі WIM 5 (автомобільна дорога М-05, км 36+303). Майданчик працює в автоматичному режимі та забезпечує виконання всіх вимог, необхідних для накладення штрафів за порушення габаритно-вагових обмежень в автоматичному режимі, відповідно до чинного законодавства. Додатково щодо сумнівів Позивача стосовно справності вагового обладнання повідомлено, що стосовно WIM-комплексів застосовується презумпція відповідності засобів вимірювальної техніки вимогам Технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 №94 (п.52 Додатку 1 до Технічного регламенту). Така презумпція є вимогою застосування європейських гармонізованих стандартів або вітчизняних ДСТУ. Крім того, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу. В той час, прилади автоматичні для зважування транспортних засобів у русі, застосовують похибку для параметру загальної маси ТЗ 10% від фактичної маси ТЗ, для параметру навантаження на одиночну вісь ТЗ 16% від фактичного навантаження на вісь, для параметру навантаження на здвоєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі, для параметру на строєні осі ТЗ 16% від фактичного навантаження на осі. В оскаржуваній постанові серії АА №00016242 зазначено фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 6 шт.: спарені колеса 3 вісь; відстань між вісями 1-2: 2840 мм, 2-3: 1080 мм, 3-4: 4890 мм, 4-5 1320 мм, 5-6:1320 мм; навантаження на вісь 1 6700 кг, 2 5350 кг, 3 9900 кг, 4 8850 кг, 5 8650 кг, 6 -8850 кг; загальна маса 48300 кг. Виміряні з урахування похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса 43470 кг., таким чином представник відповідача вважає, зо вірно встановлено перевантаження в 3470 кг, що становить 8,675%.

В судове засідання, призначене на 04.02.2025 р. учасники по справі не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримав у повному обсязі, представник відповідача надав суду заява про відкладення розгляду справи, оскільки представник зайнятий в іншому процесі.

В судове засідання призначене на 04.06.2025 року сторони по справі не з`явились, про дату та час місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи неявку належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, учасників в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 21.12.2023 р. старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту державного нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспортні Дорошенко О.В. складено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, серії АА №00016242, відповідно якої 20.12.2023 о 17 год. 15 хв., за адресою М-05, км 36+303, Київська обл, автоматичним пунктом фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті зафіксовано транспортний засіб MAN TGX 24.440, днз НОМЕР_1 , відповідальна особа ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: перевищення загальної маси транспортного засобу на 8,675% (3,47 тон), при дозволеній максимальній фактичній масі 40 тон, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривень.

Також постанова містить інформацію про технічний засіб, яким в автоматичному режимі зафіксовано правопорушення, назва технічного засобу, код, тип обладнання, серійний номер WIM 5,5; серія, номер свідоцтва про повірку технічного засобу та строку його дії 35-02/1812…1815; 23- № 21/000198,199,201,306 до 12-09-2024 року.

Результати автоматичної фіксації транспортного засобу: виміряні з урахуванням похибки вагові або габаритні параметри транспортного засобу загальна маса 43470 кг; фактичні зафіксовані параметри ТЗ: кількість вісей 6 шт, спарені колеса 3 віст; відстань між вісями 1-2: 2840 мм, 2-3: 1080 мм; 3-4: 4890 мм, 4-5: 1320 мм; 5-6: 1320 мм; навантаження на вісь 1 6 6700 кг, 2 5350 кг, 3 9900 кг, 4 8850 кг, 5 8650 кг, 6 8850 кг; загальна маса 48300 кг.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 15.10.2021 спеціалізований вантажний сідловий тягач MAN TGX 24.440 д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 .

Згідно з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 30.12.2022 спеціалізований напівпричіп н/пр-контейнеровоз, який переобладнано для перевезення контейнерів типу 1В або доопрацьований контейнер типу 1В для перевезення насипного вантажу (у т.ч. зернових культур). GRAULU S3NA д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_3 .

Положенням про Державну службі України з безпеки на транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015, передбачено, Державна служба з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, реалізовує державну політику з питань безпеки на автомобільному транспорті, здійснює габаритно -ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування, а також здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю (п.п.1,4,5,15,27).

Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 « Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів , вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30) транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Згідно з пунктом 4 Правил № 30 рух великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів. Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 132-1 КУпАП відповідальність настає за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, та тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.

За змістом ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно із ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За приписами ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно із п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

З наданих суду матеріалів вбачається, що ваговий контроль було проведено в автоматичному режимі без врахування того, що в складі з тягачем перебував трьохвісний напівпричіп контейнеровоз, а отже відповідно п. 22.5 ПДР України, максимальне значення для автомобільних доріг державного значення визначено 44 тон. При цьому в оскаржуваній постанові зазначено максимальну фактичну масу 40 тон.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно зі ст.62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності. Чинним законодавством заборонено притягнення особи до адміністративної відповідальності, якщо на момент подій адміністративна відповідальність не була передбачена певною нормою КУпАП, адже закони, що встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Надаючи оцінку твердження позивача що, відповідачем не забезпечено вагове вимірювальне обладнання повіркою (метрологічною атестацію) на підтвердження чого має свідчити документ «Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки», зазначене не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки прилад автоматичний для зважування транспортних засобів у русі відповідає вимогам, встановленим у Додатку до Порядку фіксації адміністративних правопорушень, про що свідчить лист балансоутримувача приладу Державного агентства автомобільних доріг від 01.10.2021 р.

З врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що у діях ОСОБА_1 не доведений склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, оскільки доказів на підтвердження вчинення ним адміністративного правопорушення матеріали справи не містять.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню частково, адже визнання постанови протиправною не передбачається ст. 286 КАС України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

З огляду на вищевикладене, відсутні підстави наводити доводи іншим аргументам позивача.

Щодо стягнення судових витрат.

Згідно ч.1 ч.3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку з задоволення позову в частині вимог про скасування постанови та закриття провадження у справі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 38, 247, 287-293 КпАП України, ст.ст. 243-246,250, 251, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову Державної служби України з безпеки на транспорті серії АА №0016242 від 21.12.2023 р., якою притягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 132-1 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Державної служби України з безпеки на транспорті (, адреса: 03150, місто Київ, вул. Антоновича, буд. 51) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 ) судові витрати у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення його повного тексту.

Повний текст рішення суду складено 04.06.2025 року.

Суддя: Донцов Д.Ю.