Справа № 160/11004/24
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/11004/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Суховарова А.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року (суддя Бондар М.В.)

у справі № 160/11004/24

за позовом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

до ОСОБА_1

про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , в якому просило стягнути податковий борг з ОСОБА_1 до бюджету у сумі 239918,81 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю у ОСОБА_1 не заявленого до суду податкового боргу у загальному розмірі 239 918,81 грн., який виник з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, внаслідок несплати нарахованих контролюючим органом сум грошового зобов`язання 239849,70 грн, відповідно до податкових повідомлень-рішень, а саме: №50462 від 07.09.2021 термін сплати 02.06.2022 у сумі 192 051,01 грн (за рахунок переплати в ІКП сума боргу становить 48705,61 грн); №50462 від 07.09.2021 термін сплати 06.02.2023 у сумі 11294,39 грн; №0-0462 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 80 678,97 грн; №0-0462 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 5 341,03 грн; №0-0463 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 85 318,89 грн; №0-0463 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 4628,89 грн; а також пені, яка нарахована відповідно до статті 129 ПК України на загальну суму 69,11 грн. Інформація щодо оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень у контролюючого органу відсутня. Позивачем 14.04.2023 виставлена відповідачу податкова вимога форми «Ф» №0-0436. На час звернення позивача до суду податковий борг відповідачкою не сплачений.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що наявними у справі доказами підтверджено наявність у відповідачки податкового боргу у визначеному позивачем розмірі 239918,81 грн. та вчинення контролюючим органом заходів щодо його погашення, зокрема, у відповідності до вимог ст. 59 ПК України позивачем сформована та направлена відповідачці податкова вимога від 14.04.2023 №0-0436. Суд з`ясував, що податкові зобов`язання визначені контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, які направлялись на адресу відповідачки та нею в установленому порядку не оскаржувались. Суд визнав належними наявні у справі докази направлення податкових повідомлень-рішень на адресу відповідачки.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачка, через свого представника, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідачка зазначає, що позивачем не доведено наявність правових підстав для стягнення заявленого у цій справі податкового боргу, грошові зобов`язання, визначені у вказаних позивачем податкових повідомленнях-рішеннях, не набули статусу узгоджених, що відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України виключає право контролюючого органу надсилати податкову вимогу та стягувати податковий борг. Відповідачка вказує, що податкові повідомлення-рішення від 07.09.2021 №50462, №50462 у встановленому законом порядку позивачем не надсилались та відповідачці не вручені. Також відповідачка зазначає, що матеріали справами не містять доказів на підтвердження направлення на її адресу податкової вимоги від 14.04.2023 № №0-0436. Окрім того, стосовно податкових повідомлень-рішень від 16.03.2023 №0-0462 на суму 80 678,97 грн; та №0-0462 на суму 5 341,03 грн позивачка звертає увагу на відсутність доказів їх надсилання на її адресу, повідомлення про вручення, надане позивачем, не можна ототожнювати з відповідними корінцями податкових повідомлень-рішень. За таких обставин відповідачка вважає, що платежі за податковими повідомленнями-рішеннями №0-0463 на суму 85 318,89 грн; №0-0463 на суму 4628,89 грн, які відповідачкою отримані, протиправно зараховані позивачем в рахунок податкового боргу.

Представник відповідачки в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечує, відповідно до поданого відзиву на апеляційну скаргу просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, зазначає, що з огляду на встановлений порядок надсилання, вручення платнику податку податкових повідомлень-рішень, контролюючий орган діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачка - ОСОБА_1 перебуває на обліку платників податків в ГУ ДПС у Дніпропетровській області.

В інтегрованих картках платника податків за відповідачкою обліковується не заявлений до суду податковий борг на загальну суму 239918,81 грн., який складається із заборгованості:

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків у встановлений термін сум грошових зобов`язань згідно податкових повідомлень-рішень:

№50462 від 07.09.2021 термін сплати 02.06.2022 у сумі 192 051,01 грн (за рахунок переплати в ІКП сума боргу становить 48705,61 грн);

№50462 від 07.09.2021 термін сплати 06.02.2023 у сумі 11294,39 грн;

№0-0462 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 80 678,97 грн;

№0-0462 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 5 341,03 грн;

№0-0463 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 85 318,89 грн;

№0-0463 від 16.03.2023 термін сплати 31.05.2023 у сумі 4628,89 грн;

а також нарахованої пені на загальну суму 3881,92 грн.

- з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, яка виникла в результаті несплати платником податків нарахованої пені на загальну суму 50,12 грн;

- з земельного податку з фізичних осіб, яка виникла внаслідок несплати платником податків нарахованої пені на загальну суму 18,99 грн.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п.54.1 ст.54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, зокрема якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Відповідно до пп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

За правилами пп. 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку, визначеному цим підпунктом.

Відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПК України в редакції на час виникнення спірних правовідносин податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення (пп. «а» пп.266.10.1 п. 266.10 ст.266 ПК України).

Відповідно до ст. 14 ПК України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному ПК України.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з пп. 59.3 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно ст. 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно з п.95.2 ст.95 ПК України стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Суд апеляційної інстанції вважає прийнятним врахування судом першої інстанції правових висновків, які сформульовані Верховним Судом в постанові від 15.06.2023 у справі № 160/13436/22, і згідно яким у межах розгляду справи за позовом суб`єкта владних повноважень про стягнення заборгованості суд позбавлений процесуальної можливості здійснювати правовий аналіз питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань.

Оцінка податкового правопорушення, встановленого, зокрема, за результатами податкової перевірки відповідача, на підставі якої контролюючим органом прийнятий акт індивідуальної дії, має здійснюватися судом у провадженні за позовом платника податків про оскарження такого акту індивідуальної дії, зокрема податкового повідомлення-рішення.

У спорах за позовом контролюючого органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню підлягають, зокрема, факт узгодженості грошового зобов`язання, а саме факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, зокрема і самостійно визначеного платником податку, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу та інше.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №817/4186/13-а, від 21 серпня 2019 року у справі №2340/4023/18, від 05 березня 2020 року у справі №804/8630/16, від 12 липня 2022 року у справі №160/7345/20 та інших.

В спірному випадку, стосовно визначених сум податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, відповідачка не заперечує проти отримання нею податкових повідомлень-рішень №0-0463 від 16.03.2023 та №0-0463 від 16.03.2023.

Заперечуючи факт отримання податкових повідомлень-рішень від 07.09.2021 №50462, №50462, а також податкових повідомлень-рішень від 16.03.2023 №0-0462, №0-0462, відповідачка посилається на те, що подані контролюючим органом повідомлення про вручення поштових відправлень в сукупності з корінцями вказаних податкових повідомлень-рішень не є належними доказами надсилання та вручення відповідачці означених податкових повідомлень-рішень.

Відповідно до наявних у справі доказів, податкові повідомлення-рішення від 07.09.2021 №50462, від 07.09.2021 №50462 направлені на податкову адресу відповідачки, а саме: АДРЕСА_1 , отримані нею 24.11.2021, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №151.

Податкові повідомлення-рішення від 16.03.2023 №0-0462, №0-0462, №0-0462, №0-0462 направлені ГУ ДПС у Дніпропетровській області на податкову адресу відповідачки та отримані ОСОБА_1 01.04.2023, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №290.

14.04.2023 ГУ ДПС у Дніпропетровській області сформована податкова вимога №0-0436 на суму 192 618,23 грн, яка направлена на податкову адресу відповідачки, отримана ОСОБА_1 26.05.2023, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №473.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції під час розгляду справи надав належну оцінку наявним у справі доказам та поясненням сторін, встановивши факт дотримання контролюючим органом правил надіслання податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги фізичній особі, з чим суд апеляційної інстанції погоджується.

Відповідно до положень п. 58.3 ст. 58 Податкового кодексу України, в редакції на час винесення на надсилання вказаних вище податкових повідомлень-рішень, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

В свою чергу, пунктом 42.2 статті 42 КАС України передбачено, що документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п.42.5 ст.42 ПК України у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Також згідно з пунктом 2 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 1204 від 28.12.2015, податкове повідомлення-рішення вважається належним чином надісланим (врученим) платнику податків, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу.

Виходячи з наведених правових норм, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.

За встановлених у справі обставин, суд першої інстанції правильно виходив з наявних у справі копій рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень №151 (а.с. 14), №290 (а.с. 14 зв. бік) з інформацією про вручення їх отримувачу (відповідачці у справі).

Стосовно посилання відповідачки на те, що підпис про отримання поштової кореспонденції виконаний не нею, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п.81 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270, на які посилається і відповідачка, рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка»), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

У разі відсутності адресата (одержувача) або повнолітніх членів його сім`ї про надходження поштового відправлення, поштового переказу адресат (одержувач) інформується у спосіб, визначений оператором поштового зв`язку.

Відповідно до п. 91 вказаних Правил надання послуг поштового зв`язку під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник об`єкта поштового зв`язку на підставі пред`явленого адресатом (одержувачем) документа, що посвідчує особу згідно із законодавством, робить відповідну відмітку про вручення у порядку, визначеному оператором поштового зв`язку.

Під час вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» адресат (одержувач) підтверджує такий факт своїм підписом та зазначає своє прізвище та ініціали або ім`я та прізвище у спосіб та відповідно до порядку, що встановлені оператором поштового зв`язку.

Відповідні дані про вручення поштового відправлення також повинні містити інформацію про особу, уповноважену на одержання внутрішнього рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою «Судова повістка», адресованого юридичній особі або фізичній особі за місцем роботи.

Отже, відмітка про вручення рекомендованого поштового відправлення (крім рекомендованих листів з позначкою «Вручити особисто» або «Судова повістка») на повідомленні про вручення поштового відправлення проставляється працівником об`єкта поштового зв`язку, тому в будь-якому випадку відсутність на повідомленнях про вручення поштових відправлень №151 №290 особистого підпису відповідачки не позбавляє ці документи доказової сили.

В свою чергу, докази, які б свідчили про отримання відповідачкою 24.11.2021 та 01.04.2023 від контролюючого органу документів інших, ніж податкові повідомлення-рішення від 07.09.2021 №50462, №50462 та від 16.03.2023 №0-0462, №0-0462, відповідно, в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що наявними в матеріалах справи документами підтверджений факт направлення контролюючим органом та отримання відповідачкою означених вище податкових повідомлень-рішень, якими відповідачці визначене податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

Отже, враховуючи, що вказані вище податкові повідомлення-рішення №50462 від 07.09.2021, №50462 від 07.09.2021, №0-0462 від 16.03.2023; №0-0462 від 16.03.2023; №0-0463 від 16.03.2023; №0-0463 від 16.03.2023 отримані відповідачкою, докази оскарження цих податкових повідомлень-рішень в матеріалах справи відсутні, сторонами не подані, тому вважається, що несплачені у законодавчо встановлений строк суми визначених контролюючим органом податкових зобов`язань є узгодженими та набули статусу податкового боргу.

Стосовно нарахованої позивачем пені суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Відповідно до пп.129.1.1 п.129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

Згідно приписів пп.129.3.1 п.129.3 ст.129 ПК України нарахування пені закінчується (крім пені, передбаченої підпунктами 129.1.2, 129.1.4 пункту 129.1 цієї статті) у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань.

За правилами п.129.4 ст. 129 ПК України на суми грошового зобов`язання, визначеного підпунктом 129.1.1 пункту 129.1 цієї статті (включаючи суму штрафних санкцій за їх наявності та без урахування суми пені) та в інших випадках визначення пені відповідно до вимог цього Кодексу, якщо її розмір не встановлений, нараховується пеня за кожний календарний день прострочення сплати грошового зобов`язання, включаючи день погашення, з розрахунку 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на кожний такий день.

Зазначений розмір пені застосовується щодо всіх платників та всіх видів податків, зборів та інших грошових зобов`язань, крім пені, яка нараховується за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності, що встановлюється відповідним законодавством (п.129.5 ст.129 ПК України).

Нарахована відповідачці в порядку статті 129 ПК України пеня підтверджена відомостями:

інтегрованої картки платника податків відповідачки з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками житлової нерухомості, станом на 31.07.2024 в сумі 3881,92 грн;

інтегрованої картки платника податків з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками нежитлової нерухомості, станом на 31.07.2024 в сумі пені 50,12 грн;

інтегрованої картки платника податків з земельного податку з фізичних осіб, станом на 30.06.2024 в сумі 18,99 грн.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом доведено наявність у відповідачки податкового боргу у визначеному позивачем розмірі 239918,81 грн.

Стосовно доводів відповідачки про часткову сплату податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, відповідно до квитанцій від 05.06.2023 №А19Т-2С1К-1НРК-АРЕ5 на суму 42 051,00 грн, від 03.08.2023 №ХВНЕ-ТА75-Н7АМ-М272 на суму 30 000,00 грн, від 08.09.2023 №33В3-829К-0КН7-Х82Е на суму 30 000,00 грн, від 10.10.2023 №К27Х-1КР8-ВХ63-ЕР7Е на суму 30 000,00 грн, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність зарахування позивачем здійснених відповідачкою платежів в рахунок погашення податкового боргу, який виник раніше.

Факт наявності у відповідачки податкового боргу на час перерахування нею коштів як сплати поточних платежів з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, підтверджений даними інтегрованої картки платника податку, відповідачкою поданими суду доказами не спростований.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Податкова вимога не надсилається (не вручається), а заходи, спрямовані на погашення (стягнення) податкового боргу, не застосовуються, якщо загальна сума податкового боргу платника податків не перевищує ста вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. У разі збільшення загальної суми податкового боргу до розміру, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, контролюючий орган надсилає (вручає) податкову вимогу такому платнику податків. Строк давності, визначений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу для стягнення податкового боргу, у такому випадку розпочинається не раніше дня виникнення податкового боргу у сумі, що перевищує сто вісімдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 59.3 ст.59 ПК України податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Як встановлено судом вище, означену податкову вимогу від 14.04.2023 №0-0436 на суму 192 618,23 грн. направлено ГУ ДПС у Дніпропетровській області на податкову адресу відповідачки та отримано нею 26.05.2023, що підтверджується корінцем рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №473.

З наведених вище підстав суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання позивачем правил надсилання на адресу відповідачки означеної вище податкової вимоги.

Відтак, суд апеляційної інстанції вважає, що контролюючим органом дотримана процедура, що передує стягненню податкового боргу за рішенням суду, а тому заявлені контролюючим органом позовні вимоги стосовно податкового боргу у розмірі 239918,81 грн в повній мірі узгоджуються з приписами податкового законодавства та є обґрунтованими.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив правильне рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2024 року у справі № 160/11004/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко

суддя А.В. Суховаров