Справа № 946/658/25
Суддя: Бурнусус О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 946/658/25
Провадження № 2-а/946/59/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бурнусуса О.О.,

за участю: секретаря судового засідання Коробко О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

29.01.2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 1/462 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 22.01.2025 року та закриття провадження по справі.

Позов мотивований тим, що 22.01.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову №1/462 від 22.01.2025 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вважає її незаконною, необґрунтованою, складеною за відсутністю належних та допустимих доказів, та такою, що підлягає скасуванню, а провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення правопорушення підлягає закриттю, виходячи з наступного. 17.01.2025 позивач під час оновлення облікових даних у мобільному застосунку «Резерв+» випадково виявив, що стосовно нього начебто наявні порушення військового обліку. У зв`язку із цим, він особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 для з`ясування причин з`явлення у нього в Електронному кабінеті призовників, військовозобов`язаних та резервістів такого статусу, оскільки він фактично правила військового обліку не порушував. Також позивачем було вчасно уточнені облікові данні, а саме 21.05.2024 року, що підтверджується Військово-обліковим документом позивача, сформованим в мобільному застосунку «Резерв+». Тобто, жодних порушень правил військового обліку позивачем здійснено не було. 17.01.2025 позивач особисто звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 для з`ясування причин та підстав надання йому статусу наявності порушення правил військового обліку. Відповідачем було повідомлено позивачу, що він не з`явився на виклик відповідача у зазначений у повістці час та дату, та у зв`язку із цим відповідачем було подано до поліції звернення стосовно позивача. Позивачем було усно повідомлено відповідачу, що жодна повістка на його ім`я йому не надходила та не вручалася. Проте дані твердження не були взяті до уваги та відповідачем було складено протокол про адміністративне правопорушення №722 від 17.01.2025 року, який складений та підписаний ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 . Протокол складено з грубим порушенням ч.1 ст.256 КупАП та грубим порушенням п. 3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3, а саме: по-перше, відповідачем в протоколі не зазначені місце і час вчинення адміністративного правопорушення. Тобто відсутня інформація про те, коли повинен був з`явитися позивач на виклик по повістці та куди саме (дата, час, місце виклику - конкретно в який ТЦК та СП та за якою адресою) та взагалі за якою повісткою (дата, її номер). До того ж, необхідність у зазначені цих даних при складанні протоколу мають важливе значення при вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, якщо припустити, що таке мало місце бути, оскільки відповідно до норм КУпАП передбачені строки накладення адміністративного стягнення. Але, через грубе порушення норм КУпАП посадовою особою відповідача при складанні протоколу позивач позбавлений можливості бути обізнаним щодо моменту відліку строків про накладення адміністративного стягнення за адміністративне правопорушення, яке на думку відповідача вчинив позивач, а отже позивач позбавлений права на належний захист; по друге, відповідачем в протоколі не зазначена суть адміністративного правопорушення. Так, в протоколі відповідачем зазначено, що позивач не прибув по повістці, чим порушив правила військового обліку, а саме п.1 пп.2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року. Але, згідно інформації, що міститься на Офіційному порталі Верховної Ради України (www.zakon.rada.gov.ua) назва зазначеної відповідачем Постанови Кабінету Міністрів України - «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», в п.1 якої зазначено «Затвердити Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», а пп.2 п.1 взагалі відсутній. Тобто, в посиланні відповідача на адміністративне правопорушення, яке на його думку передбачено п.1 пп.2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022, є безпідставним та таким, що взагалі не містить будь-якої інформації стосовно будь-яких видів адміністративних порушень; по-третє, відповідачем в протоколі не зазначено нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення. Так, в протоколі відповідач зазначив, що позивачем начебто вчинено правопорушення, яке передбачено частиною 3 статті 210 КУпАП. Посадовою особою, що складала зазначений вище протокол про адміністративне правопорушення, незважаючи на бланкетну норму цього закону і всупереч вимогам КУпАП, не вказано, які ж саме положення нормативно-правових актів порушив позивач. Також позивач зазначає, що відповідач у постанові вказав, що повістка була направлена позивачу листом «Укрпошти» №208, проте відповідач не надає жодних доказів направлення на адресу позивача повістки/виклику чи листа за таким номером. Крім того, відповідач не надає жодних доказів, що в листі «Укрпошта» № 208 містилась саме повістка про виклик позивача до РТЦК та СП. Відповідачем не надано ані саму повістку, ані жодних доказів, що повістка на ім`я позивача взагалі була сформована та зареєстрована згідно зазначеного Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, а також не надано докази надсилання такої повістки на адресу позивача (опис вкладення). Крім того, позивач посилається на те, що ані в протоколі, ані в постанові відповідачем не було зазначено номер та дату повістки, якою начебто викликали позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, відсутність вищезазначених доказів свідчить про те, що позивач не був належним чином сповіщений про виклик до відповідача, а отже і відсутній в діях/бездіяльності позивача склад адміністративного правопорушення, що обумовлює необхідність скасування постанови, якою така відповідальність була встановлена. На підстав викладеного вважає, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності всупереч положенням КУпАП за відсутності у його діях/бездіяльності складу адміністративної відповідальності, що обумовлює необхідність скасування постанови, якою така відповідальність була встановлена, у зв`язку з чим просить оскаржувану постанову скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2025 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.02.2025 року за клопотанням представника позивача витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчених копій матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якої винесено постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч.3 ст. 210 КУпАП № 1/462 від 22.01.2025 року.

03.03.2025 року до суду надійшов лист ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/2634 від 03.03.2025 року, яким на виконання ухвали суду від 10.02.2025 року про витребування доказів, надано: копію постанови N?1/462 від 22.01.2025 року; копію протоколу 722 від 17.01.2025 року; копії конверту Укрпошти N?06 102 0724 32 88, довідки Ф.20, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплати поштового переказу.

13.03.2025 року позивач подав до суду письмові пояснення, якими зазначив, що копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, долучені відповідачем не містять доказів вчинення позивачем правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП, виходячи з наступного. Відповідачем не надано ані саму повістку, ані жодних доказів, що повістка на ім?я позивача взагалі була сформована та зареєстрована згідно зазначеного Порядку. Також відповідачем не надані докази надсилання такої повістки на адресу позивача (опис вкладення). Ані в протоколі N?722 про адміністративне правопорушення від 17.01.2025, ані в постанові N?1/462 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУПАП від 22.01.2025 відповідачем не було зазначено номер та дату повістки, якою начебто викликали позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа суду не надано, вказане свідчить про те, що позивач дійсно міг не знати про направлення йому будь-якого поштового відправлення. Вказана обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов?язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку. Крім того, відповідач не надає жодних доказів, що в листі «Укрпошта» N?208 містилась саме повістка про виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тобто, відсутність вищезазначених доказів свідчить про те, що позивач не був належним чином сповіщений про виклик до відповідача, а отже і відсутній в діях/бездіяльності позивача склад адміністративного правопорушення, що обумовлює необхідність скасування постанови, якою така відповідальність була встановлена. Окрім цього, в протоколі N?722 про адміністративне правопорушення від 17.01.2025 та в постанові N?1/462 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП від 22.01.2025 відповідач зазначає, що ним було подано до правоохоронних органів звернення В586137 від 04.12.24 відносно позивача стосовного того, що він не з?явився за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначені у повістці, направленої листом «Укрпошти» N?208. Але, матеріали адміністративної справи не містять копії такого звернення. Також, як вбачається з наданої відповідачем довідки ф.20 про причини повернення поштового відправлення, відправлення було повернуто поштовим відділенням лише 06.12.2024, що підтверджується відбитком печатки АТ «Укрпошта». Тому, взагалі незрозуміло як відповідач міг направити до правоохоронних органів звернення від 04 грудня 2024 року, якщо поштове відправлення було повернуто АТ «Укрпошта» відповідачу лише 06 грудня 2024 року. Дані розбіжності ще раз доводять відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП. Вищенаведені факти, обставини та долучені відповідачем копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення, за наслідками якої було винесено постанову ІНФОРМАЦІЯ_2 N? 1/462 від 22.01.2025 року за ч. 3 ст. 210 КУпАП, свідчать, що позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності всупереч положенням КУпАП за відсутності у його діях/бездіяльності складу адміністративної відповідальності, що обумовлює необхідність скасування постанови, якою така відповідальність була встановлена.

07.04.2025 року до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_2 на позовну заяву ОСОБА_1 , відповідно до змісту якого відповідач не визнає вимоги позову та зазначає, що згідно повістки сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів від 14.11.2024 року N? 1199864, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу (Ф.119), конверт Укрпошти 06 102 0724 32 88, довідка про причини повернення/досилання (Ф.20) з відмітками повернення - «адресат відсутній за вказаною адресою» - 06.12.2024 року. Отже, громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було належно оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про необхідність з?явитися 24.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 17 січня 2025 року під час дії особливого періоду, військового стану мобілізації, до ІНФОРМАЦІЯ_2 за зверненням В581637 від 04.12.24 працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 , як такого, що не з`явився за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначені у повістці. Про що ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 було складено протокол N?722 від 17 січня 2025 року. Позивач був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи, але на її розгляд не з`явився і не подав клопотання про відкладення розгляду справи на інший час, тому справу правомірно розглянуто за його відсутності. 22.01.2025 під час розгляду адміністративної справи було досліджено докази порушення позивачем правил військового обліку, а саме встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не прибув за викликом по повістці 24.11.2024 року о 14:00 без поважних на то причин, чим порушив пп.2 п.1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів (Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року (з наступними змінами) та винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210 КУпАП N?1/462 від 22.01.2025 року. Таким чином, вважає, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , було правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності, за ч. 3 ст. 210 КУпАП - порушення призовниками, військовозобов?язаними, резервістами правил військового обліку в умовах особливого періоду, а постанова по справі про адміністративне правопорушення N?1/462 від 22.01.2025 року винесена в межах повноважень та відповідно до норм чинного законодавства. З урахуванням зазначеного, просить відмовити у задоволенні позову, оскаржувану постанову залишити без змін.

17.04.2025 року позивач подав до суду письмові пояснення, якими зазначив, що протокол N? 722 від 17.01.2025 не містить посилання на обставини вчинення правопорушення, а саме: час та дату, на яку викликався позивач до ІНФОРМАЦІЯ_5 , адресу, куди повинен був з`явитися позивач. Не містить зазначених даних і постанова N? 1/462 від 22.01.2025. З долученого до матеріалів справи конверту 208 та довідки Ф.20 вбачається, що 06.12.2024 поштове відправлення повернуто відправнику з відміткою: "відсутність адресата за вказаною адресою". При цьому, на поштовому конверті відправлення N? 208 відсутній номер мобільного телефону позивача, що унеможливлює належне повідомлення позивача про очікування на нього поштового відправлення з повісткою. Водночас, в матеріалах справи міститься витяг з додатка "Резерв+" позивача, в якому вказаний його номер мобільного телефону, що вказує як на вчасне оновлення позивачем своїх облікових даних та інформування про це відповідача. При цьому жодних доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа не надано. Таким чином, вказане підтверджує, що позивач не міг знати про направлення йому повістки з вимогою прибути до відповідача. Зазначена обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов?язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

14.05.2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив, де посилався на доводи, які були викладені у позовній заяві, а також письмових поясненнях від 13.03.2025 року та письмових поясненнях від 17.04.2025 року.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача надав заяву від 09.06.2025 року, якою підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити, також просив провести розгляд справи здійснити за їх відсутності.

В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позовну заяву, інших заява та/або клопотань до суду не надав, про причини неявки не повідомив.

Згідно ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки до електронного кабінету, а за його відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, і продовжує свою дію на час розгляду справи.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначення засад організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів регулює Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII (далі по тексту Закон № 3543-XII).

Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Згідно із частиною третьою статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістка керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Відповідно до абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Відповідно до абзацу 12 частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до частини першої пункту 2 Додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з частиною першою статті 210 КУпАП порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини третьої статті 210 КУпАП вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, тобто порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності, у спірному випадку полягає у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, це правопорушення є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, за порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, які саме правила військового обліку, встановлені конкретними нормативно-правовими актами порушено особами, які є призовниками, військовозобовязаними, резервістами.

З аналізу вищезазначених правових норм у контексті спірних правовідносин слідує, що для висновку щодо правомірності оскаржуваної постанови необхідно встановити: факт отримання позивачем повістки для необхідності з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки; факт відповідності змісту повістки вимогам законодавства; наявність поважних причин неприбуття позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк, визначений у повістці.

Відповідно до приписів ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як встановлено судом, 17.01.2025 року ТВО начальника відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 складено протокол №722, відповідно якого: 17 січня 2025 року о 14 год 00 хв до ІНФОРМАЦІЯ_2 прибув громадянин ОСОБА_1 , під час оновлення облікових даних встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 було подано звернення Е586137 від 04.12.2024 року до органів Національної поліції України, з приводу не прибуття громадянином ОСОБА_1 , по повістці, чим було порушено правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме п. 1 пп.2 ПКМУ N? 1487 від 30.12 2022 року, та вчинено правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 254 КУпАП встановлює, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3 (надалі Інструкція), у протоколі зазначається: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена, по батькові (за наявності), адреси свідків (якщо вони є); пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

В супереч зазначеному, протокол не містить інформації про місце і час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня інформація про те, коли повинен був з`явитися позивач на виклик по повістці та куди саме (дата, час, місце виклику - конкретно в який ТЦК та СП та за якою адресою) та взагалі за якою повісткою (дата, її номер).

Крім того, протокол не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, однак містить посилання на порушення правил військового обліку, а саме п.1 пп.2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року, норма якої в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», містить інший виклад.

Неявка особи за повісткою є порушенням пп.2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року, проте вказаного у протоколі не зазначено.

Вказане свідчить, про те, що відповідач посилається на спеціальну норму закону, якої не існує, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем в протоколі фактично не зазначено норму закону, яку порушено позивачем, за що відносно нього можливо було скласти протокол за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

З урахування вказаного, доводи позивача, що протокол складено з грубим порушенням ч.1 ст.256 КупАП та грубим порушенням п. 3 розділу ІІ Інструкції зі складання територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки протоколів та оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, яка затверджена Наказом Міністерства оборони України 01 січня 2024 року № 3, є обґрунтованими.

Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Судом встановлено, що 22.01.2025 року ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №1/462, з якої вбачається, що 13 січня 2025 року під час дії особливого періоду, військового стану та мобілізації до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками поліції було доставлено громадянина ОСОБА_1 за зверненням Е 586137 від 04.12.24 як такого, що не з?явився за викликом ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк та місце зазначені у повістці, направленої листом «Укрпошти» N?208, чим порушив Правила військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, а саме пп.2, п.1 ПКМУ N?1487 від 30.12.2022 року, тим самим вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Суд бере до уваги посилання позивача, що постанова не містить інформації про місце і час вчинення адміністративного правопорушення, тобто відсутня інформація про те, коли повинен був з`явитися позивач на виклик по повістці та куди саме (дата, час, місце виклику - конкретно в який ТЦК та СП та за якою адресою) та взагалі за якою повісткою (дата, її номер).

Крім того, постанова не містить зазначення повної суті адміністративного правопорушення, однак містить посилання на порушення правил військового обліку, а саме п.1 пп.2 ПКМУ №1487 від 30.12.2022 року, норма якої в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», містить інший виклад.

Неявка особи за повісткою є порушенням пп.2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів Додаток 2 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов?язаних та резервістів, затвердженого постановою КМУ N?1487 від 30 грудня 2022 року, проте вказаного у постанові не зазначено.

Вказане свідчить, про те, що відповідач посилається на спеціальну норму закону, якої не існує, що в свою чергу свідчить про те, що відповідачем в постанові фактично не зазначено норму закону, яку порушено позивачем, за що відносно нього можливо було скласти постанову за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

На думку суду, посилання позивача на те, що у постанові дату доставлення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 13.01.2025 року, коли дійсною датою була 17.01.2025 року, не є обставиною, яка впливає на суть правопорушення, а тому до уваги судом не береться.

З приводу доводів позивача щодо порушення порядку оповіщення, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16 травня 2024 року затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок № 560), який, зокрема, визначає, порядок оповіщення та прибуття резервістів та військовозобов`язаних під час мобілізації.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 560 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування.

Згідно з пунктом 30-1 Порядку № 560 кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код).

QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Пунктом 30-3 Порядку № 560 визначено, що у разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Відповідно до п. 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних.

У разі коли резервіст або військовозобов`язаний уточнив свої облікові дані після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, повістка може надсилатися на адресу місця проживання, зазначену резервістом або військовозобов`язаним під час уточнення облікових даних.

Повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ надсилається адресату протягом 48 годин після підпису повістки відповідним керівником. При цьому день явки за викликом резервіста або військовозобов`язаного з населеного пункту, що є адміністративним центром області, визначається протягом семи діб, а з інших населених пунктів - протягом десяти діб від дня надсилання повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Змінами, внесеними постановою уряду від 08 жовтня 2024 року №1147 до Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). Рекомендовані листи з позначками «Повістка ТЦК», «Вручити особисто» підлягають врученню особисто адресатам.

У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо ж протягом 3 робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за неявку до ТЦК необхідна сукупність обставин: 1) направлення судової повістки за адресою, повідомленою військовозобов`язаним під час оновлення даних чи адресою реєстрації військовозобов`язаного, та 2) відомості про спробу вручити таку повістку особі, що матиме наслідком або вручення повістки без подальшої явки, або не вручення з причин відмови отримати повістку, або з причин відсутності адресата за такою адресою.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 уточнив свої персональні дані 21 травня 2024 року у встановлений законодавством строк. Місцем проживання вказав: АДРЕСА_1 .

Відповідно до положень вищевказаного Порядку № 560 на ім`я ОСОБА_1 14.11. 2024 року було сформовано повістку № 1199864 за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду із відповідною інформацією. Дана повістка була направлена засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням за № 208 - з описом вкладення на адресу місця проживання, зазначену позивачем.

Проаналізувавши п. 41 Порядку № 560 в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку № 284114 надіслано позивачу засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Судом здійснено відстеження поштового відправлення № 208 на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта» у розділі «Трекінг»: https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html.

Із вищевказаного відстеження встановлено, що поштове відправлення: прибуло до Відділення 68604 м. Ізмаїл Україна 22.11.2024; повернення відправнику з відміткою «Відсутність адресата за вказаною адресою» - 06.12.2024.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про те, що днем проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання є 06.12.2024 року, оскільки саме у цей день поштове відправлення № 208 було повернуто відправнику у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Натомість, повісткою № 1199864, сформованою за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, здійснено виклик позивача на 24.11.2024 року о 14:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , для уточнення даних.

Таким чином, суд зауважує, що поштове відправлення № 208 було направлено до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 06.12.2024 року, тобто через тринадцять днів від дня, який був визначений для явки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто 24.11.2024.

Відтак, в розумінні п. 41 Порядку № 560 позивач вважається належно оповіщеним про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 лише 06.12.2024 року, тому не відповідає дійсності та спростовується матеріалами справи зазначення відповідачем в оскаржуваній постанові про те, що ОСОБА_1 не з`явився за викликом до РТЦК.

Таким чином, суд констатує, що позивач не був належним чином оповіщений про виклик до відповідача на 24.11.2024 року, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

На думку суду, вказане свідчить про відсутність обставин, викладених в оскаржуваній постанові, та відповідно не підтвердження їх належними та достатніми доказами, що є грубим порушенням суб`єктом владних повноважень вимог ст. 280 КУпАП під вирішення питання про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Зважаючи на встановлене, відповідач дійшов хибного висновку про те, що позивача було належно оповіщено про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме про необхідність з?явитися 24.11.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вказане не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та такий висновок суду цілком узгоджується вищенаведеними нормами чинного законодавства.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості щодо особи, яка підозрюється у вчиненні злочину або правопорушення, припускається невинність до того часу, поки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому законодавством, і встановлено вироком суду, який набрав законної сили. Всі сумніви щодо скоєння правопорушення тлумачаться на користь особи, що притягується до відповідальності.

Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Правова позиція щодо покладення обов`язку доказування саме на відповідача в подібних правовідносинах, викладена в постановах Верховного Суду від 08.11.2018 р. по справі №201/12431/16-а, від 23.10.2018 р. по справі №743/1128/17, від 15.11.2018 р. по справі №524/5536/17.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена з порушеннями норм чинного законодавства, оскільки в ході розгляду справи про адміністративне правопорушення не було з`ясовано всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на викладене, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд доходить висновку про скасування оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Seryavinandothersv. ukraine, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2011 року, остаточне 10.05.2011).

З урахуванням викладеного, судом висвітлено істотні аспекти доводів сторін та не надається детальна відповідь на інші аргументи, використані сторонами, оскільки вони самі по собі, або в сукупності з іншими аргументами та доказами по справі, не впливають на висновки суду.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому складена постанова уповноваженим органом про притягнення його до адміністративної відповідальності є неправомірною.

Відповідно до ч.1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та скасувати постанову № 1/462 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 22.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись ст.ст. 241, 268, 269, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову № 1/462 по справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 09 червня 2025 року.

Суддя: О.О.Бурнусус