Справа № 480/8296/24
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2025-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 квітня 2025 року м. Суми Справа № 480/8296/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
судді - Сидорука А.І.,
за участю секретаря судового засідання - Заіченко А.М.,
розглянув справу за позовом Акціонерного товариства "Сумський завод "Насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш'' до - Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, про визнання протиправними та скасування рішень.
За участю представників сторін (в режимі відеоконференції):
від позивача - адвокат Скубира О.М.;
від відповідача - Самойлова В.К.
Суть спору. Позиція сторін. Заяви учасників. Процесуальні дії суду.
Позивач 19.09.2024 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.07.2024 № 392/35-00-07-02-23, відповідно до якого виявлено відсутність права на отримання бюджетного відшкодування за березень 2024 року у розмірі 8 647 288 грн та відсутність права на врахування такої суми від`ємного значення при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість у рахунок погашення податкового боргу;
Позовні вимоги обгрунтовані тим, що, по-перше, ППР, яким позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні, є неправомірним, оскільки на момент прийняття рішення нормою п.200.4-1 ст.200 ПК України не було передбачено обмеження прав платника податку у разі застосування санкцій до кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи. Однак саме на позивача, який є платником податків, не були накладені санкції. По-друге, стосовно ППР, яким до позивача застосовано штраф, є протиправним, оскільки позивачем вчасно було подано на реєстрацію податкові накладні.
Судом 07.10.2024 відкрито провадження у справі, вирішено проводити її розгляд за правилами загального провадження та призначено підготовче засідання у справі.
До суду 28.10.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог.
Вказаний відзив мотивовано тим, що, по-перше, позивачу правомірно відмовлено у бюджетному відшкодуванні, оскільки на засновника та кінцевого бенефіціарного власника позивача накладено санкції, а також арешт корпоративних прав. По-друге, стосовно штрафу, то штраф застосовано до позивача правомірно, оскільки позивач не подав вчасно на реєстрацію податкові накладні. Моментом виникнення податкових зобов`язань є саме оформлення митних декларацій.
До суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримує позовні вимоги, з аналогічних підстав, які зазначені у позові. Також до суду від відповідача надійшли заперечення, в яких відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити. Крім того, сторонами надавались до суду додаткові пояснення. Суд залучив пояснення до матеріалів справи.
Судом 03.12.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Розгляд справи по суті неодноразово відкладався, з метою гарантування безпеки життю та здоров`ю учасникам судового процесу, оскільки оголошувався сигнал "Повітряна тривога".
Встановлені судом фактичні обставини.
У період з 27.05.2024 до 14.06.2024 відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку стосовно позивача щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні від`ємного значення з ПДВ, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету.
За результатами вказаної перевірки відповідачем було складено акт від 20.06.2024 № 334/35-00-07/05785448 (а.с.199-211, том 1).
По-перше, в акті перевірки встановлено порушення підприємством визначення дати податкових зобов?язань по операціях з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту. У ВМД, які включені до податкової декларації з ПДВ за березень 2024 року, а саме у рядку 2.1 «операції, що оподатковуються за нульовою ставкою» № 1859, № 1861 та № 1864, зазначена дата оформлення ВМД - 29.02.2024 року, що засвідчено проставленою особистою номерною печаткою митника з датою 29.02.2024 року. У ВМД зазначені умови поставки FCA - це означає, що відправник виконує свої зобов?язання, передаючи товар, що пройшов митне очищення для експорту, перевізнику, вказаному покупцем у названому місці чи пункті. Цим місцем є територія заводу м.Суми. Підприємством складені та зареєстровані податкові накладні по даті перетину митного кордону України (01.04.2024), а не по даті остаточного оформлення ВМД згідно з печаткою митника (29.02.2024).
По-друге, в акті перевірки встановлено, що на засновника H.M.S. CAPITAL LIMITED та кінцевого бенефіціарного власника АТ "Сумський завод "Насосенергомаш'' - ОСОБА_1 , накладено санкції, арешт майна. Тому позивачу відмовлено у бюджетному відшкодуванні ПДВ.
Вважаючи вказані ППР протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Висновки суду та їх мотиви.
По-перше, щодо ППР № 392/35-00-07-02-23.
Основним питанням щодо спірної ППР, є те чи правомірно позивачу не здійснено бюджетне відшкодування. Відповідаючи на вказане питання, то суд зазначає, що правомірно.
Відповідно до п.200.4-1 ст.200 ПК України платники податку, щодо яких у порядку, встановленому ЗУ "Про санкції", прийняті рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), протягом строку застосування таких санкцій не мають права на отримання бюджетного відшкодування суми від`ємного значення.
Якщо протягом періоду проведення контролюючим органом камеральної або документальної перевірки прийнято рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) у порядку, встановленому Закону України "Про санкції", такий контролюючий орган надсилає платнику податку податкове повідомлення-рішення, в якому зазначається відмова в наданні бюджетного відшкодування (п.200.14-1 ПК України).
Реалізація санкцій щодо особи, щодо якої застосовано санкції, у сфері відносин, які регулюються Податковим кодексом України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, забезпечується контролюючим органом шляхом здійснення заходів, передбачених пунктом 21-1.1 статті 21-1 Податкового кодексу України (ч.5 ст.4 ЗУ "Про санкції").
Відповідно до п.п.21-1.1 та 21-1.2 ст.21-1ПК України контролюючі органи виконують рішення про застосування спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняті у порядку, встановленому ЗУ "Про санкції'', шляхом здійснення таких заходів, як зупинення/відмова в наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість - у разі застосування санкції щодо зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань.
Підставою для здійснення контролюючим органом заходів, визначених п.21-1.1 вказаної статті ПК України, є рішення про застосування (внесення змін) спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій), прийняте у порядку, встановленому ЗУ "Про санкції".
Частиною 2 ст. 1 Закону України "Про санкції" передбачено, що санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність, а санкції у виді позбавлення державних нагород - проти будь-яких нагороджених осіб, зазначених у частині четвертій статті 3 цього Закону.
Суд звертає увагу, що фізична особа-нерезидент це людина, яка не має постійного місця проживання в Україні. Це може бути іноземний громадянин, особа без громадянства, або громадянин України, який тимчасово перебуває в Україні і має постійне місце проживання в іншій країні.
Також слід звернути увагу на поняття "кінцевий бенефіціарний власник". Згідно з п. 30 ст. 1 розділу І Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" кінцевий бенефіціарний власник - будь-яка фізична особа, яка здійснює вирішальний вплив (контроль) на діяльність клієнта та/або фізичну особу, від імені якої проводиться фінансова операція.
Відповідно до додатку 2 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.05.2023 «Про застосування внесення змін до персональних спеціальних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 12.05.2023 № 279/2023, у складі юридичних осіб до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) під № 21 зазначається Нафтек Памп Лтд (Naftech Pump Ltd, попередня назва Н.M.S. Capital Limited).
Згідно з інформацією з відкритих джерел засновником/учасником АТ "Сумський завод "Насосенергомаш'' є іноземна компанія Н.M.S. Capital Limited. Кінцевим бенефіціарним власником обох підприємств є ОСОБА_1 , громадянин РФ. Статутним капіталом Н.M.S. Capital Limited на 100% володіє АТ "Група ГМС", яка зареєстрована в м. Москва.
Як зазначив позивач, ПК України у п.200.4-1 ст.200, на час прийняття спірного рішення, не містив терміну "засновник (учасник)" або "кінцевий бенефіціарний власник", а містив лише термін "платник податків". Сторонами не оспорюється, що на кінцевого бенефіціарного власника позивача накладено санкції. Водночас на позивача, як платника податків, санкції не накладено. В той же час, позивач розглядає поняття "платник податків" без врахування Закону України "Про санкції". Суд погоджується з доводами позивача, що у вказаній статті зазначається саме про платника податків. Проте у вказаній статті зазначено і посилання на Закон України "Про санкції", а у вказаному законі не передбачено поняття "платник податку", а зазначено до кого можуть бути застосовані санкції, в тому числі до іноземців.
Отже, кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи (позивача) та його засновника є фізична особа-нерезидент, іноземець, на якого накладено санкції в порядку, встановленому Законом України "Про санкції".
Крім того, майно позивача арештоване у порядку ст.170 КПК Україна, у кримінальному провадженні відносно позивача за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.111-1, ч.4 ст.110-2 КК України.
Не є безпідставною позиція відповідача, що ним приймалось рішення, оскільки є ймовірним ризик того, що кошти бюджетного відшкодування можуть бути направлені на фінансування РФ, оскільки виробничі завдання для підприємства визначаються кінцевим бенефіціарним власником, який є громадянином РФ.
Є і таким, що заслуговує на увагу аргумент про те, що кінцевий бенефіціарний власник юридичної особи, яка є платником податків, який є під санкціями і стосовно якого, в тому числі, застосовано захід, який спрямований запобігти виведенню капіталів за межі України, може впливати на платника податків.
Також не приймаються судом до уваги аргументи позивача, що відповідач вчинив розширене тлумачення ст.200.4-1 ПК України. Суд звертає увагу, що сам законодавець, після внесення змін у вказану норму, підтвердив правомірну логіку і дії відповідача, оскільки статтю ПК України було доповнено поняттями "засновник (учасник)" і "кінцевий бенефіціарний власник".
Таким чином, суд дійшов висновку, що спірне ППР є правомірним.
По-друге, щодо ППР № 393/35-00-07-02-23.
Основним питанням щодо спірної ППР, є те, з якого моменту виникає податкові зобов`язання у разі експорту товару, з моменту оформлення вантажних митних декларацій або під час перетину митного кордону. Відповідаючи на вказане питання суд зазначає, що з моменту оформлення.
Суд звертає увагу, що сторонами визнається факт подання позивачем на реєстрацію податкових накладних з моменту перетину товарами митного кордону.
Датою виникнення податкових зобов`язань у разі експорту товарів є дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства (п. 187.1 ст. 187 ПК України).
Відповідно до печатки митника у вище перелічених ВМД дата остаточного оформлення ВМД-29.022024 і відповідно і є датою винекнення податкових зобов`язань.
База оподаткування операцій з постачання товарів визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (п.188.1 ПК України).
Відповідно до пп.195.1.1 п.195.1 ст.195 ПК України товари вважаються вивезеними за межі митної території України, якщо таке вивезення підтверджене в порядку, визначеному КМУ, митною декларацією, оформленою відповідно до вимог Митного кодексу України.
Частиною 1 ст.248 МК України визначено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Згідно з ч.5 ст.255 МК України митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених МК України відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
Відповідно до п.16 Положення, затвердженого постановою КМУ від 21.05.2012 № 450, митна декларація на паперовому носiї вважається оформленою за наявностi на всiх її аркушах вiдбитка особистої номерної печатки посадової особи митного органу, яка завершила митне оформлення. Електронна митна декларація вважається оформленою за наявностi внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення вiдмiтки про завершення митного оформлення з використанням електронного підпису чи печатки, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа. Оформлена електронна митна декларація за допомогою автоматизованої системи митного оформлення перетворюється у вiзуальну форму, придатну для сприйняття її змісту людиною, у форматi, що унеможливлює у подальшому внесення змін до неї, та надсилається декларанту.
Таким чином, з метою визначення дати виникнення податкового зобов`язання з ПДВ у разі експорту товарів, датою оформлення митної декларації вважається дата завершення процедури митного оформлення експортної операції, яка визначається за фактом проставлення посадовою особою митного органу на всіх аркушах такої декларації відбитку особистої номерної печатки, а в разі електронного декларування - за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення з використанням електронного підпису чи печатки, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа.
Пунктом 201.1 ст.201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПКУ термін.
Виходячи з наведеного, при експорті товарів датою виникнення податкового зобов`язання з ПДВ є дата оформлення митної декларації, яка відображає завершення процедури митного оформлення експортної операції, яка визначається за фактом проставлення посадовою особою митного органу на всіх аркушах такої декларації відбитку особистої номерної печатки, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, а в разі електронного декларування - за наявності внесеної до неї посадовою особою митного органу, яка завершила митне оформлення, за допомогою автоматизованої системи митного оформлення відмітки про завершення митного оформлення з використанням електронного підпису чи печатки, що базуються на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа та перетвореної у візуальну форму.
Відповідно до п. 6 розділу III Порядку, затвердженого наказом Мінфіну від 28.01.2016 року № 21, дані, які наведені в податковій звітності, мають відповідати даним бухгалтерського та податкового обліку платника.
Враховуючи те, що позивач не склав та не зареєстрував ЄРПН податкові накладні у визначений законом строк, а саме з моменту оформлення вантажних митних декларацій -29.02.2025, то суд дійшов висновку, що ним порушено п. 201.1 ст. 201, п.201.10. ст.201 ПК України. Таким чином, спірне ППР є правомірним.
Таким чином, суд дійшов висновку, що спірні податкові повідомлення-рішення від 19.07.2024 в повній мірі відповідають критеріям правомірності, які встановлені нормою ч.2 ст.2 КАС України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
Судові витрати.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295, 297 КАС України, суд
УХВАЛИВ:
3. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного рішення.
4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
5.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено та підписано суддею 10.06.2025.
Суддя А.І. Сидорук