Справа № 600/3266/24-а
Суддя: Анісімов Олег Валерійович
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
10 червня 2025 р. м. Чернівці Cправа № 600/3266/24-а
Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
І. РУХ СПРАВИ
1.1. У провадженні Чернівецького окружного адміністративного суду перебувала справа за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач), в якому позивач просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо обчислення та виплати грошового забезпечення гр. ОСОБА_1 з 08.05.2022 року до 31.12.2022 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022; з 01.01.2023 року до 20.05.2023 без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату гр. ОСОБА_1 (з урахуванням раніше виплачених сум) грошового забезпечення: з 08.05.2022 по 31.12.2022, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, на відповідний тарифний коефіцієнт; з 01.01.2023 по 20.05.2023 з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати грошового забезпечення з 08.05.2022 по день фактичної виплати.
02.06.2025 року судом ухвалено рішення, яким вирішено:
1. Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, задовольнити повністю.
2. Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року.
3. Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 за період з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1,12,13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».
1.3. Водночас, після ухвалення рішення, судом було встановлено, що зазначеним рішенням не вирішено частину позовних вимог.
ІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
2.1. Так, в рішенні суду від 02.06.2025 року у справі №600/3266/24-а суд дійшов висновку, що здійснюючи позивачу обчислення грошового забезпечення з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. А тому, з метою відновлення порушених прав позивача суд зобов`язав відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року грошового забезпечення із проходженням військової служби, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2022 року та на 1 січня 2023 року.
2.2. Водночас, рішенням суду від 02.06.2025 року у справі №600/3266/24-а судом не вирішено по суті вимогу позивача щодо зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати грошового забезпечення з 08.05.2022 по день фактичної виплати.
IІІ. ПОЗИЦІЯ ТА ВИСНОВОК СУДУ
3.1. Згідно пункту 1 частин 1 статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.
3.2. Відповідно до частини 3 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
3.4. Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені частина 5 статті 252 КАС України
3.5. Враховуючи положення частин статті 252 КАС України, а також те, що рішення в адміністративній справ №600/3266/25-а не вирішено частину позовних вимог, а також те, що таке рішення ухвалено в результаті розгляду справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення у порядку письмового провадження.
3.6. У цій справі рішенням від 02.06.2025 року у справі №600/3266/24-а судом задоволено позов в частині визнання протиправними дій Військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 за період з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року грошового забезпечення, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року. Відповідно, суд зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 за період з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1,12,13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб».
3.7. Щодо вимоги зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати грошового забезпечення з 08.05.2022 по день фактичної виплати, то суд зазначає насипане.
3.8. Так, питання, пов`язані із здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000р. №2050-ІІІ (далі - Закон №2050) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, прийнятим для реалізації Закону №2050, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2001р. №159 (чинним на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №159).
3.9. Відповідно до ст.1 Закону №2050 підприємства, установи і організації всіх форм власності господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
3.10. Статтею 2 Закону №2050 передбачається, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.
3.11. Відповідно до ст.3 Закону №2050 сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).
3.12. Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст.4 Закону №2050).
3.13. Відповідно до положень статті 6 Закону №2050 компенсацію виплачують за рахунок:
власних коштів - підприємства, установи і організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;
коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;
коштів Пенсійного фонду України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.
3.15. Статтею 7 Закону №2050 встановлено, що відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку. Відповідальність власника або уповноваженого ним органу (особи) за несвоєчасну виплату доходів визначається відповідно до законодавства.
3.14. У відповідності до п.4 Порядку №159, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексі інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
3.16. Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів. За цим регулюванням правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.
3.17. При цьому суд зазначає, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
3.18. Аналогічний підхід до застосування вказаних норм права викладено Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 (справа №336/4675/17), від 21.06.2018 (№523/1124/17) та від 03.07.2018 (справа № 521/940/17).
3.19. Відповідно до ст.5 Закону №2050 та ст.46 Закону №1058 неможливість виплати особі компенсації і втрати частини доходів пов`язується із неотриманням таких доходів із вини громадянина.
3.20. У цій справі судом встановлено, що позивач має право на отримання перерахованого грошового забезпечення за період з 08.05.2022 року по 31.12.2022 року та з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року, виходячи з посадового окладу та окладу за військовим званням із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022 року та 01.01.2023 року, помноженого на відповідний тарифний коефіцієнт, встановлений для посади ОСОБА_1 , згідно з додатками 1,12,13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб». Відтак, у позивача є право на отримання компенсації втрати частини доходу (грошового забезпечення) за вищевказаний період.
3.21. Водночас, суд не вбачає підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та випалити суму компенсації втрати частини доходу, адже належна позивачу сума грошового забезпечення відповідачем наразі не нараховувалася та не виплачена позивачу. Відповідно до моменту здійснення її виплати суд не вбачає за необхідне здійснювати обрахунок такої суми та надавати оцінку правильності її нарахування будь-якою із сторін справи. Відповідно у цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 252 КАС України, суд
1. Відмовити у задоволенні позову у частині позовних вимог про зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити гр. ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням встановлених строків нарахування та виплати грошового забезпечення з 08.05.2022 по день фактичної виплати.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на додаткове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).
Повне найменування сторін:
Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).
Відповідач Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Суддя О.В. Анісімов