Справа № 380/9342/25
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№380/9342/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Коморного О.І., розглянув в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 про визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та зобов`язання вчинити певні дії.

Обставини справи:

До Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо виплати з 1 березня 2025 року пенсії в меншому розмірі, ніж розмір нарахованої пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 1 березня 2025 року виплату пенсії в розмірі нарахованої пенсії без обмеження її розміру, з урахуванням раніше виплачених сум.

В обґрунтування своїх вимог Позивач зазначає, що він є пенсіонером, проходив службу в Збройних Силах України, та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ (далі Закон №2262).

Вказує, що з 01.03.2025, як вбачається з наданого йому перерахунку, нарахований розмір його пенсії становить 30835,19 грн. Однак, всупереч цій сумі, Відповідач виплачує йому лише 23610,00 грн.

Позивач вважає такі дії Відповідача протиправними, оскільки обмеження пенсії максимальним розміром здійснюється на підставі частини сьомої статті 43 Закону №2262, яка була визнана неконституційною Рішенням Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016. На підтвердження своєї позиції посилається на норми Конституції України та усталену судову практику Верховного Суду.

Ухвалою від 13 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та встановлено Відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Від Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до суду надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує в повному обсязі, зазначаючи, що при виплаті пенсії Позивачу діяв відповідно до вимог чинного законодавства.

Зокрема, посилається на норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та Постанови КМУ №209 від 25.02.2025. Відповідач визнає факт визнання неконституційною частини сьомої статті 43 Закону №2262, однак вважає, що оскільки Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII до цієї частини були внесені зміни, її дія була фактично відновлена.

Також наголошує на праві держави змінювати механізм реалізації соціально-економічних прав в умовах воєнного стану та неможливості їх повного фінансового забезпечення. На підставі викладеного, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Розгляд даної справи здійснюється судом в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до положень статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 є пенсіонером, проходив службу в Збройних Силах України та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області, де отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону №2262.

Згідно з наданим Позивачем перерахунком пенсії, з 01.03.2025 загальний розмір нарахованої йому пенсії становить 30835,19 грн. Проте, до виплати Відповідачем визначено суму в розмірі 23610,00 грн., що відповідає десяти прожитковим мінімумам для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2025.

Різниця між нарахованою та виплачуваною сумою пенсії виникла внаслідок застосування Відповідачем обмеження максимального розміру пенсії.

Також судом встановлено, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2024 у справі №380/10252/24 вже визнавались протиправними дії Відповідача щодо обмеження пенсії Позивача максимальним розміром та зобов`язано провести перерахунок і виплату з 01.02.2022 без такого обмеження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України гарантує громадянам право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у старості. При цьому, згідно зі статтею 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані, а при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, є Закон №2262. Цей закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення вказаної категорії громадян та має на меті встановлення єдиної системи їх пенсійного забезпечення.

Частиною третьою статті 43 Закону №2262 (в редакції, що діяла до внесення спірних змін) було передбачено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та премії, без встановлення будь-яких граничних обмежень.

Правовою підставою для обмеження пенсії Позивача Відповідач вважає частину сьому статті 43 Закону №2262.

Суд зазначає, що Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262 були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), та втратили чинність з дня ухвалення цього Рішення. У вказаному Рішенні Конституційний Суд України наголосив, що оспорювані положення Закону №2262, якими обмежується максимальний розмір пенсії, порушують суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Таким чином, з 20 грудня 2016 року в Законі №2262 відсутня норма, яка б обмежувала максимальний розмір пенсії для військовослужбовців. Рішення Конституційного Суду України є остаточним, обов`язковим до виконання на всій території України та не підлягає оскарженню.

Аргумент Відповідача про те, що Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII, який набрав чинності з 01.01.2017, були внесені зміни до частини сьомої статті 43, є хибним та спростовується сталою та незмінною практикою Верховного Суду.

Так, у постановах від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17 та багатьох інших, Верховний Суд дійшов висновку, що внесення змін до норми, яка визнана неконституційною і втратила чинність, не може її відновити.

Законодавець не може змінювати, доповнювати чи викладати в новій редакції положення, яке було вилучене з правового поля внаслідок визнання його неконституційним. Неможливо змінити те, чого не існує. Отже, посилання Відповідача на зазначені зміни є безпідставним.

Також є необґрунтованими посилання Відповідача на норми Закону «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та умови воєнного стану.

Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема у зразковій справі № 240/4946/18, неодноразово зазначав, що законами про Державний бюджет України не можна вносити зміни до інших (спеціальних) законів, зупиняти їх дію чи скасовувати їх.

Закон про бюджет має тимчасовий характер, і його норми не можуть встановлювати нове чи змінювати існуюче правове регулювання, особливо у сфері соціальних гарантій, які визначені спеціальними законами.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

У рішенні у справі «Кечко проти України» (заява № 63134/00), ЄСПЛ зазначив, що якщо чинне правове положення передбачає виплату певних коштів і дотримано всі вимоги, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними.

Право на отримання пенсії у повному розрахованому розмірі є «майном» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Протиправне зменшення її розміру є порушенням цього права, оскільки створює у Позивача обґрунтовані "законні очікування" на отримання пенсії в повному обсязі, які підлягають захисту.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що дії Відповідача щодо обмеження пенсії Позивача максимальним розміром з 01 березня 2025 року є протиправними, оскільки суперечать Конституції України, Закону №2262 (в редакції після Рішення КСУ №7-рп/2016) та усталеній практиці Верховного Суду. Позивач має право на отримання пенсії у повному нарахованому розмірі 30835,19 грн.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача. Відповідач правомірності своїх дій не довів, а його аргументи базуються на помилковому тлумаченні норм права та застосуванні нечинних положень.

Позивач є особою з інвалідністю II групи, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 , та відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 6, 8, 9, 72-77, 90, 139, 241-246, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

у х в а л и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 при її виплаті з 01 березня 2025 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (адреса: 79016, м.Львів, вул.Митрополита Андрея, 10, ) здійснити з 01 березня 2025 року нарахування та виплату ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження її максимальним розміром, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06 червня 2025 року.

Суддя Коморний О.І.