Справа № 462/3952/25
Суддя: Ліуш А. І.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 462/3952/25
провадження 2-а/462/46/25
У Х В А Л А

09 червня 2025 року, суддя Залізничного районного суду міста Львова Ліуш А.І., розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора старшого лейтенанта поліції Горбатого Володимира Володимировича, Управління патрульної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся в суд з адміністративним позовом, в якому просить суд скасувати постанову №3804290 від 06 січня 2025 року. Дослідивши матеріали поданого позову, суд вважає за необхідне залишити його без руху, з огляду на наступне.

Частиною 5 ст. 160 КАС України передбачено вимоги, які повинні міститися в позовній заяві. В той же час, в порушення вказаних вимог, позивачем не було зазначено, інформацію щодо учасників справи, а саме: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти.

Так, щодо вказівки про те, що позивачу начебто невідомі засоби зв`язку з відповідачем Управлінням патрульної поліції у Львівській області, така заява є очевидно безпідставною. Управління патрульної поліції є державним органом, контактні дані якого є публічно відкритими та безперешкодно доступними на офіційному вебсайті, в державному реєстрі, в довідниках органів влади, в Google тощо. Зокрема, можна без складнощів знайти поштову адресу, номери телефонів приймальні та чергової частини, електронну пошту, а також інші канали комунікації. У вказаній ситуації небажання позивача скористатися загальнодоступними джерелами для належного оформлення позову не може розцінюватися як об`єктивна перешкода. Судова процедура зобов`язує сторону проявляти розумну активність, а не перекладати базові дії щодо складання позову на суд.

Крім того, відповідно до частин 2, 4, 5 статті 94 КАС України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не визначено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади (за наявності), особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Висновок щодо обов`язку належного засвідчення копії документів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, що викладена в постановах від 02.10.2018 року по справі №2а-15994/12/2670, від 11.09.2018 року по справі №826/15414/17, від 11.02.2020 року по справі №826/2935/14.

При цьому, надані позивачем додатки до позовної заяви в примірнику для суду, не завірені у встановленому законом порядку, що є порушенням ст. 94 КАС України.

Крім того, відповідно до вимог частини 1, 4 статті 161 КАС України до позовної заяви додаються її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Так, позивачем не було надано до суду копій додатків до позовної заяви для відповідача.

Крім того, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом було встановлено, що позивач оскаржує постанову №3804290 від 06 січня 2025 року. В обгрунтування поновлення йому строку, позивачем зазначено лише що такий пропущено з незалежних від нього причин, оскільки постанова Залізничного районного суду м. Львова, відповідно якої відносно позивача було закрито провадження, - набрала законної сили лише 14 квітня 2025 року, з якої він і дізнався про незаконність оскаржуваної постанови в даній справі.

Однак, вказані пояснення жодним чином не можуть братися судом до уваги як підстава для поновлення позивачу пропущеного процесуального строку, та розцінюється судом як умисна спроба маніпулювання хронологією подій, з огляду на наступне.

Так, відповідно до наданої суду постанови від 03 квітня 2025 року, позивач особисто був присутній у судовому засіданні, під час якого було прийнято рішення про закриття провадження за ч. 2 ст. 130 КУпАП. Відтак, саме 03 квітня 2025 року позивачу стало відомо про факт закриття справи та юридичну оцінку дій органу, яким було притягнуто його до адміністративної відповідальності.

У цьому контексті посилання позивача на «незалежні від нього обставини» або пізніше набрання законної сили судовим рішенням є юридично безпорадними діями у спробі обійти вимоги процесуального законодавства. Закон прямо встановлює строк звернення до суду в 10 днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

В даному випадку ця дата безсумнівно припадає на 03 квітня 2025 року, що підтверджено самою постановою та фактом присутності позивача у судовому засіданні. В той же час, позовна заява подана до суду лише 02 червня 2025 року, тобто із пропуском понад 50 днів строку, визначеного законом. Будь-яких об`єктивних доказів, які б підтверджували поважність причин такого пропуску, позивач не надав взагалі. Більше того, позивач не спромігся пояснити, чому він нічого не вчинив для захисту своїх прав протягом більш як півтора місяця, незважаючи на те, що вже з 03 квітня був обізнаний з усіма обставинами, на які посилається.

Таким чином, зазначені доводи суд розцінює як спробу обійти приписи процесуального права, перекласти відповідальність за власну бездіяльність на зовнішні фактори та зловживати правом на судовий захист.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України, в разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

У відповідності до частини 1 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Щодо зазначення позивачем про звільнення його від сплати судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статей 3, 5 ЗУ «Про судовий збір», серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву на постанову про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Також Законом України від 19.09.2013 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» внесені зміни до положень КУпАП щодо сплати судового збору. Так статтею 40-1 КпАП визначено, що судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення, а розмір та порядок сплати судового збору встановлюється законом. Згідно з приписами частини сьомої статті 283 КпАП постанова суду (судді) про накладення адміністративного стягнення повинна містити положення про стягнення з особи, щодо якої її винесено, судового збору.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 4 Закону).

Інших видів платежів (зокрема, у вигляді державного мита) у випадку звернення особи до суду Закон України «Про судовий збір» не передбачає.

Тож особи, стосовно яких ухвалено судове рішення про накладення адміністративного стягнення, є платниками судового збору. У випадку незгоди із судовим рішенням про накладення адміністративного стягнення, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, учасники справи вправі оскаржити його, і Закон України «Про судовий збір» винятків чи застережень щодо сплати судового збору за оскарження таких судових рішень не містить.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 року у справі № 543/775/17.

Відтак, позивач не звільнений від сплати судового збору та зобов`язаний його сплатити при подання позовної заяви про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності в розмірі 605,50 грн.

Відповідно до ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановленою статтею 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 122-123, 166-167, 171, 241-243, 248, 256, 286, 294-297 КАС України, ст. 288 КУпАП, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

адміністративний позов, - залишити без руху, надавши позивачу п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків, а саме:

-вказати інформацію щодо відповідачів в порядку ст. 160 КАС України;

-надати додатки до позовної заяви в примірнику для суду, що завірені у встановленому законом порядку;

-надати завірені встановленому законом порядку копії додатків до позовної заяви для відповідача;

-надати докази які підтверджують пропущення встановленого законом строку звернення до суду з позовною заявою;

-надати квитанцію про сплату судового збору в розмірі 605 /шістсот п`ять/ гривень 60 копійок.

Запропонувати позивачу в установлений строк вказати підстави для поновлення строку, та зазначити поважні причини пропуску такого строку, надати докази з цього приводу.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: /підпис/ А.І. Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І. Ліуш