Справа № 280/247/23
Суддя: Чернова Жанна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

З ПИТАНЬ ВСТАНОВЛЕННЯ СУДОВОГО КОНТРОЛЮ ЗА ВИКОНАННЯМ РІШЕННЯ СУДУ

10 червня 2025 рокуСправа № 280/247/23 м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чернової Ж.М. розглянувши заяву позивача про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року по справі №280/247/23 позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості неотриманого речового майна.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України провести розрахунок вартості неотриманого речового майна за період проходження військової служби ОСОБА_1 та надати відповідну довідку про його вартість для проведення виплати компенсації вартості за неотримане речове майно за період служби ОСОБА_1 у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості неотриманого речового майна.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, яка полягає у не проведенні нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 12.10.2015 по 30.04.2016 та з 18.05.2020 по 11.07.2022.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) житла за період з 12.10.2015 по 30.04.2016 та з 18.05.2020 по 11.07.2022.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду по справі №280/247/23 набрало законної сили 05 травня 2023 року та 08 червня 2023 року позивачу видано три виконавчих листа.

30 травня 2025 року від позивача до суду надійшла заява про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення, в якій заявник просить суд зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України надати звіт про виконання судового рішення у справі №280/247/23.

В обґрунтування заяви зазначено, що 08.06.2023 позивачем отримано виконавчий лист №280/247/23. 12.06.2023 Центральним відділом Державної виконавчої служби в м.Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відкрито виконавче провадження №72002199. 30.09.2024 в інтересах позивача, відповідачу був направлений адвокатський запит щодо надання розрахунків грошової компенсацїі за піднайом (найом) житла за періоди 12.10.2015 30.04.2016 та 18.05.2020 11.07.2022, оскільки на виконання судового рішення у справі №280/247/23 відповідачем навіть не було надано розрахунків нарахувань, які суд зобов`язав його провести. 14.01.2025 на адвокатський запит була отримана відповідь №3/29/12-16023 від 10.10.2024, із розрахунком грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення за періоди 12.10.2015 30.04.2016 та 18.05.2020 11.07.2022. 02.04.2025 ДВС на підставі п.9 частини 1 статті 39 (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом), статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Позивач наголошує, що за виконавчим листом №280/247/23 у ВП №72002199 ДВС з відповідача взагалі не стягувало ніяких коштів. Відповідно до наданого відповідачем розрахунку грошової компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення за періоди 12.10.2015 30.04.2016 та 18.05.2020 11.07.2022, залишок нестягненої суми за виконавчим документом складає 101105,17 грн. Відомості, які наведені в постанові ДВС про закінчення ВП №72002199 від 02.04.2025 для обґрунтування прийнятого рішення є хибними. Вони не відповідають ані дійсності, ані вимогам законодавства. Постанова ДВС про закінчення ВП №72002199 наразі оскаржується позивачем в Запорізькому окружному адміністративному суді справа №280/3717/25. Не зважаючи на рішення суду у справі №280/247/23, вимоги ДВС в межах виконавчого провадження ВП №72002199, відповідач не виконує судове рішення та не виплачує позивачу грошову компенсацію за піднайом (найом) житлового приміщення за періоди 12.10.2015 30.04.2016 та 18.05.2020 11.07.2022.

Ухвалою від 02 червня 2025 року призначено до розгляду заяву ОСОБА_1 про зобов`язання подати звіт про виконання судового рішення по справі №280/247/23 в порядку письмового провадження. Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України пояснення та докази щодо виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 квітня 2023 року по справі №280/247/23.

06 червня 2025 року до суду від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшла заява на виконання ухвали суду, в якій зазначено, що грошова компенсація вартості неотриманого речового майна була виплачена позивачу відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 975 від 12.06.2023 про виплату грошової компенсації за речове майно. Питання про виплату грошової компенсації вартості неотриманого речового майна позивачем у заяві не порушувалось. Щодо виплати грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 12.10.2015 по 30.04.2016 та з 18.05.2020 по 11.07.2022, повідомлено, що позивачу 05.06.2025, згідно платіжного доручення № 27524 від 04.04.2025 було нараховано та виплачено 96 049,91 грн (утримано 5% військового збору).

Розглянувши подану заяву, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 381-1 КАС України, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому статтями 287, 382-382-3 і 383 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України, суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.382-1 КАС України, за наслідками розгляду заяви суд постановляє ухвалу про її задоволення або відмову у задоволенні та зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судом можуть бути вжиті заходи реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення строку для подачі звіту та накладення штрафу.

Поряд з тим, суд зауважує, що такий захід судового контролю підлягає до застосування у разі не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду без наявності на те поважних причин.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі №806/2143/15 звертав увагу, що норма статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у Кодексу адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувана шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. З огляду на вищенаведене, у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, за КАС України.

Таким чином, метою застосування до суб`єкта владних повноважень судового контролю за виконанням рішення суду є дисциплінування боржників з метою своєчасного, якісного та належного виконання рішення суду, що набрало законної сили.

При цьому, з аналізу викладених норм вбачається, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, а не його обов`язком.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини звертав увагу, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у справі «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovaki), № 2132/02, пп. 24-27, від 13.06.2006, пп. 18 рішення «Ліпісвіцька проти України» №11944/05 від 12.05.2011).

Крім того, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002, «Ромашов проти України» від 27.07.2004, «Шаренок проти України» від 22.02.2004 зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося бездієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.

Держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» (Sokur v. Ukraine), №29439/02, від 26.04.2005, та у справі «Крищук проти України» (Kryshchuk v. Ukraine), №1811/06, від 19.02.2009).

Аналіз зазначених вище рішень Європейського Суду з прав людини свідчить про те, що з метою забезпечення права особи на ефективний судовий захист в адміністративному судочинстві існує інститут судового контролю за виконанням судового рішення. Судовий контроль - це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до приписів частини другої статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень.

Суд зазначає, що надані відповідачем до матеріалів справи докази підтверджують те, що відповідачем вживаються залежні від нього заходи спрямовані на виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Так, зокрема відповідно до розрахунку компенсації за піднайом (найом) житлового приміщення за періоди 12.10.2015 30.04.2016 та 18.05.2020 11.07.2022 підполковнику запасу ОСОБА_1 : за період 12.10.2015 31.12.2015 до виплати належить 4832,71 грн; за період 01.01.2016 30.04.2016 до виплати належить 8268,00 грн; за період 18.05.2020 31.12.2020 до виплати належить 23494,93 грн; за період 01.01.2021 31.12.2021 до виплати належить 40860,00 грн; за період 01.01.2022 11.07.2022 до виплати належить 23649,53 грн. Всього до виплати 101105,17 грн.

Відповідно до платіжної інструкції №27524 від 04 червня 2025 року, ОСОБА_1 на рахунок НОМЕР_4 було виплачено 96 049,91 грн (дев`яносто шість тисяч сорок дев`ять гривень 91 копійка) (утримано 5% військового збору), призначення платежу: «1003020;2800; комп. за піднайом житла; зг. рішення Зап. окр. Адмін. суду від 04.04.2023 у справі №280/247/23 за поз. ОСОБА_1 (період з 12.10.15-30.04.16 та 18.05.20-11.07.22); без ПДВ.».

Також судом установлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 12.06.2023 №975 Про виплату грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, наказано виплатити грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно згідно довідки про вартість речового майна, що належить до видачі з утриманням податку на доходи фізичних осіб та компенсацію його, утримання військового збору згідно чинного законодавства, а саме: ОСОБА_1 до компенсації за довідкою №31 від 15.03.2023 суми, що належало до виплати 69053,16 грн, компенсація ПДФО 12429,57 грн, військовий збір 1035,80грн.

Суд зазначає, що предметом розгляду справи №280/247/23 було право позивача на отримання грошової компенсації вартості неотриманого речового майна, грошової компенсації за піднайом (найом) житла за період з 12.10.2015 по 30.04.2016 та з 18.05.2020 по 11.07.2022, питання щодо розміру вказаних виплат не досліджувалося в межах справи №280/247/23.

За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю.

Керуючись ст.241, 248, 256, 382 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня її підписання.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ж.М. Чернова