Справа № 766/7144/25
Суддя: Кузьміна О. І.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №766/7144/25 н/п 2-а/766/273/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10"червня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючої судді Кузьміної О.І.,

за участю секретаря судового засідання Савицького В.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Павлюк А.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Національної поліції України, департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області з позовом до Національної поліції України, департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.02.2025 року поліцейським взводу №2 роти №1 бат. № 1 УПП в Херсонській області, старший капрал поліції Кіртока М.О. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4109641, відповідно до якої 19.02.2025 р. о 19:58:55 в м. Херсоні, на Бериславському шосе, 15км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком, що не давало змоги його ідентифікувати, чим порушив п.п.2.9в, 30.2 ПДР України, також на вимогу не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4(а) ПДР України, що зафіксовано на ПВР471635, чим порушив п. 30.2 ПДР України.

Із оскаржуваною постановою він не погоджується, вважає рішення посадової особи органу державної влади протиправним, таким, що порушує його права та законні інтереси і підлягає скасуванню, оскільки він не пам`ятаю подібного правопорушення, не отримував копії Постанови і дізнався про неї лише 29.04.2025р. після отримання листа з постановою ВП № 77756240 від 09.04.2025 р. про відкриття виконавчого провадження; постанова не містить посилань на допустимі докази, які б підтверджували його вину у скоєнні правопорушень; адміністративне правопорушення не було зафіксоване в автоматичному режимі, стаття не надає права винесення постанови без складання відповідного протоколу, без приєднання доказів та без з`ясування всіх обставин справи та зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП. Враховуючи викладене, просить суд скасувати постанову серія ЕНА № 4109641 від 19 лютого 2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 13.05.2025 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник відповідача надала відзив в якому зазначено, що вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки факт правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень, недотримання вимог щодо ідентифікації транспортного засобу з боку ОСОБА_1 , зокрема керування таким транспортним засобом із неосвітленим номерним знаком, прямо порушує вимоги ПДР та створює перешкоди для оперативної перевірки транспортних засобів працівниками поліції, особливо в умовах воєнного стану на території України. Такі дії унеможливлюють швидке встановлення інформації про транспортний засіб, що може бути особливо критично у випадках розшуку транспортних засобів, фіксації правопорушень або вчинення злочинів за участю транспортних засобів. Факт порушення ПДР Позивачем підтверджується відеофайлом «Відеозапис ОСОБА_1 ». Повноваження працівника поліції щодо зупинки транспортного засобу та перевірки документів водія, а також винесення постанови про адміністративне правопорушення у разі виявлення порушень, є реалізацією закріплених у законодавстві функцій щодо забезпечення публічної безпеки і порядку. Таким чином, дії працівника поліції щодо виявлення правопорушення, пов`язаного з ідентифікацією транспортного засобу, є правомірними, обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам чинного законодавства України. Крім того, Позивач на законну вимогу поліцейського не пред`явив запитуваних поліцейським документів, визначених пунктом 2.1 ПДР, а саме посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, а надав військовий квиток серії НОМЕР_2 . Позивач нехтуючи ПДР свідомо керував транспортним засобом у темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком, а також не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, за що передбачена адміністративна відповідальність. У зв`язку із чим просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач надав відповідь на відзив, відповідно до якого зазначив, що у відеофайлу «Відеозапис ОСОБА_1 » чітко видно яскраве освітлення заднього номерного знаку та відеозапис не містить доказів того, що дії водія спрямовані на умисне приховування номерного знаку. На відео є факт зупинення руху автомобіля, але неможливо встановити через що це відбулося. Тобто відео не може слугувати доказом того, що працівники поліції вимагали зупинити автомобіль. Таким чином, доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства, а надані докази не підтверджують наведені у відзиві твердження. Крім того, що позивач ніколи не використовує військовий квиток для посвідчення особи і не розуміє, чому на нього посилається відповідач. Відповідач не надав доказів, що позивач дійсно надав саме військовий квиток, і взагалі незрозуміло, як ідентифікували водія. У зв`язку із чим просить скасувати постанову серія ЕНА № 4109641 від 19 лютого 2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі та закрити справу про адміністративне правопорушення. Позивач в судовому засіданні в режимі відеоконференції просив задовільнити позовні вимоги в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, посилаючись на відсутність доказів на підтвердження порушення ним Правил дорожнього руху.

Представник відповідача в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві, посилаючись на доведеність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням, інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу проводиться в межах їх компетенції, у точній відповідності із законом.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно з частиною 1 статті 69 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За визначенням статті 70 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що 19.02.2025 року поліцейським взводу №2 роти №1 бат. № 1 УПП в Херсонській області, старший капрал поліції Кіртока М.О. склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА № 4109641, відповідно до якої 19.02.2025 р. о 19:58:55 в м. Херсоні, на Бериславському шосе, 15км., ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1 , в темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком, що не давало змоги його ідентифікувати, чим порушив п.п.2.9в, 30.2 ПДР України, також на вимогу не пред`явив посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, чим порушив п.п. 2.4(а) ПДР України, що зафіксовано на ПВР471635, чим порушив п. 30.2 ПДР України.

У відповідності до п. 1.3 ПДР учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п.2.4а ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з п.п.2.1а ПДР України - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно з п. 1.10 ПДР встановлено, що водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до пункту 2.1.а водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян ( ч.2 ст. 126 КУпАП).

Згідно з п. 2.9в ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий;

Відповідно до п.30.2 ПДР України визначено, що на механічних транспортних засобах (за винятком трамваїв і тролейбусів) і причепах у передбачених для цього місцях встановлюються номерні знаки відповідного зразка. Забороняється змінювати розміри, форму, позначення, колір і розміщення номерних знаків, крім випадку закріплення заднього номерного знака на додатковому обладнанні, що призначене для тимчасового перевезення багажу або вантажу, наносити на них додаткові позначення або закривати їх, вони повинні бути чисті й достатньо освітлені.

Відповідно до статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

За змістом статті 31 Закону № 580-VIII поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Нормами ст.222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 1 ст. 121-3 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Стаття 280 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа ) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Стаття 69 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно з ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Приписами частини 2 статті 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як слідує з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Так, частиною першою статті 121-3 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.

Суд звертає увагу, що у оскаржуваній постанові при описі обставин, установлених під час розгляду справи, вказано не пред`явлення водієм посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб, так і про неосвітленість номерного знака, що не давало ідентифікувати транспортний засіб.

Відповідач у відзиві зазначає, що позивач не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, порушив вимоги п. 2.4 а) Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП. За викладеними у відзиві доводами позивач також керуючи транспортним засобом з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості), порушив п. 2.9в) Правил дорожнього руху і вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. На підставі ч. 2 ст. 36 КУпАП, оцінюючи вчинені позивачем правопорушення, інспектором їх об`єднано та стягнення накладено за найбільш серйозне правопорушення, а саме за порушення п.п. 2.9в) Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст.121-3 КУпАП.

Суд виходить з того, що застосування положень ч. 2 ст. 36 КУпАП, згідно з якими при вчиненні кількох адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, не скасовує необхідності дотримання вимог ч. 2 ст.283 КУпАП щодо змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема щодо зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, а відтак у разі накладення на особу адміністративного стягнення за правилами ч. 2 ст. 36 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення має містити посилання на всі статті, частини статтей КУпАП, за якими особа притягується до адміністративної відповідальності.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови при зазначенні нормативного акта, що передбачає відповідальність за адміністративне правопорушення, не вказано про порушення п. 2.4а) Правил дорожнього руху і вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Таким чином доводи відповідача у цій частині спростовуються матеріалами справи, а саме змістом оскаржуваної постанови, який свідчить про те, що позивач попри зазначення в описі встановлених обставин справи, які становлять об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП не притягувався, адже вказівки про прийняття такого рішення у постанові не міститься.

Саме зазначена постанова є предметом позову, оскільки позивач вважає її протиправною, і виходячи із позовних вимог і її змісту окреслюються межі судового розгляду у справі, до яких з урахуванням вищевикладеного не входить відповідність вимогам законодавства дії позивача щодо дотримання ним вимог п. 2.4а) Правил дорожнього руху і його притягнення відповідачем до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки за змістом оскаржуваної постанови позивач до такої притягнутий не був.

Вирішуючи чи дотримано вимог законодавства при притягненні позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121-3 КУпАП суд враховує, що матеріали справи не містять доказів ненадання позивачем для перевірки інспектору поліції документів посвідчення водія відповідно категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб, на що посилається відповідач як на обставину яка давала підстави вважати, що номерний знак не належить даному автомобілю, тобто ідентифікації транспортного засобу. У будь-якому разі такі доводи є неспроможними, оскільки саме по собі ненадання документів на автомобіль не свідчить, що номер не належить транспортному засобу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Також Законом України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Встановлено, що доказом в справі згідно ст. 251 КУпАП є відеозапис з відео-реєстратора службового автомобіля та нагрудних камер поліцейських.

Так, до відзиву на позовну заяву додано відеозапис «Відеозапис ОСОБА_1 », який досліджено в судовому засіданні, проте в оскарженій постанові не зазначено чи велась відеофіксація, відомості про технічний засіб, за допомогою якого здійснений даний відеозапис. При дослідженні відео видно, що запис вівся з відеорегістратора службового транспортного засобу без звуку, на якому спростовані доводи відповідача, оскільки з відео вбачається, що номерний знак на транспортному засобі був освітлений у темну пору доби.

Таким чином, відеозапис, долучений відповідачем до матеріалів справи не може бути взятий до уваги як належний доказ, оскільки не дають можливості встановити факт порушення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.121-3 КУпАП, також відеозапис на відеорегістратор службового транспортного засобу позбавляє можливості перевірити чи пред`являлось посвідчення водія відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб та зробити висновок про те, чи були поліцейським, під час складання даної постанови, дотримані вимоги законодавства щодо оформлення постанови про адміністративне правопорушення, та чи не було порушено прав особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час його складання.

Таким чином, відповідачем не забезпечено з`ясування при розгляді обставин справи, які мають значення для встановлення, чи було вчинене адміністративне правопорушення.

Відповідачем не доведено належними та допустими доказами, що позивач керував автомобілем з номерним знаком, який не належить керованому ним автомобілю.

Суду не надано доказів наведених у відзиві тверджень, що у базах МВС відсутня будь-яка інформація про автомобіль позивача, та відсутня інформація про реєстрацію за позивачем автомобіля такої марки.

Докази того, що номерний знак був неосвітлений у темну пору доби спростований в судовому засіданні наданим відповідачем відеозаписом.

Саме по собі зазначення цієї обставини у оскаржуваній постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, оскільки постанова по справі про адміністративне правопорушення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

На підставі викладеного, суд зазначає, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121-3 КУпАП. У матеріалах справи такі підтвердження поза розумним сумнівом відсутні, є в наявності лише постанова про притягнення до відповідальності, що не дає підстав стверджувати про допущення позивачем порушень Правил дорожнього руху, оскільки зазначені твердження не знайшли обґрунтування доказами під час розгляду справи.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідач не довів, що позивачем було вчинено правопорушення передбачене ч.1 ст.121-3 КУпАП, оскільки оскаржувана постанова винесена відповідачем без дослідження та оцінки достатніх доказів щодо предмета доказування, визначених ст. 251 КУпАП.

Пунктом першим статті 247 КУпАП передбачено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Відтак, всупереч ст. 77 КАС України, відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість винесеної постанови та не спростовано доводів позивача, а тому суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 9, 7, 245, 247, 251, 252,3 280, 283 КУпАП, ст.ст. 6 , 8, 9, 69, 70, 72, 77, 242, 243-246, 262, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Національної поліції України, департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серія ЕНА № 4109641 від 19 лютого 2025 винесеної поліцейським взводу №2 роти №1 бат. № 1 УПП в Херсонській області, старший капрал поліції Кіртока М.О. про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за ч.1 ст.121-3 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 1190,00грн.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121-3 КУпАП.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Херсонський міський суд Херсонської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. І. Кузьміна

Повний текст рішення виготовлено 10.06.2025 року