Справа № 756/13842/24
Суддя: Шевчук А. В.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/756/33/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09 червня 2025 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Позивач через свого представника звернувся до суду із вищезазначеним позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 25.10.2024 Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за те, що останній відмовився від проходження медичного огляду.

ОСОБА_1 вважає, що постанова ухвалена незаконно і необґрунтовано та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 фактичним обставинам справи.

Зокрема позивач стверджує, що він не є військовозобов`язаним та на нього не розповсюджуються вимоги законодавства про мобілізацію та військовий обов`язок, включаючи обов`язок проходження обліку, оскільки він виключений 08.10.2012 року з військового обліку. Окрім того, позивач зазначає що вручення повісти відбувалось із грубим порушенням норм законодавства України.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.11.2024 року за вищевказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження без виклику осіб. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України.

22 лютого 2025 року відповідач через свого представника надав відзив на вказану вище позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з тих підстав, що оспорювана постанова є правомірною.

27.01.2025 року представником позивача надано відповідь на відзив, у якій просив позов задовольнити, вказував що наданий відзив не спростовує доводів позовної заяви.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань про проведення судового засідання та наявність достатніх доказів для розгляду справи, суд убачає можливим розглянути справу без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові матеріали справи, зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до абз. 3 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) ІНФОРМАЦІЯ_4, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з абз. 6 ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України зобов`язані виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Позивач долучає до позовної заяви витяг з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» виданий про те, що громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Київ, Україна на території України станом на 21.04.2022 у розшуку не перебуває та є особою, якій 12.02.2010 Ірпінським МВ УМВС Київської області пред`явлено обвинувачення у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, кримінальна справа №10011-2-1-2009/006181. Відомості про результати судового розгляду кримінальної справи до МВС не надходили. 25.11.2011 Дзержинським районним судом м. Харкова засуджено за ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ст. 70 КК України до 11 років позбавлення волі з конфіскацією 1/2 майна. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.01.2016 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк перебування під вартою з 14.11.2009 по 05.06.2012. Звільнено 23.02.2016 ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.02.2016 на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково, невідбутий строк 2 роки 2 місяці 8 днів.

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_1 виключено з військового обліку на підставі п. 6, ч. 6, ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, яка діяла станом на 08.10.2012 рік.

Відповідно до п. 6, ч. 6, ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов?язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України) підлягають громадяни України, які: 6) були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Позивач наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, отже підстави виключення позивача з військового обліку є чинними, не зважаючи на скасування вищевказаної підстави, згідно відповідних змін до ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (чинного на даний час) виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) ІНФОРМАЦІЯ_4 (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які:

1) померли або визнані в установленому законом порядку безвісно відсутніми або оголошені померлими;

2) припинили громадянство України;

3) визнані непридатними до військової служби;

4) досягли граничного віку перебування в запасі.

У громадянина, якого виключено з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 цієї частини, військово-обліковий документ не вилучається. До військово-облікового документа громадянина вносяться дані про виключення із військового обліку.

Згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (статтю 39 доповнено частиною четвертою згідно із Законом № 3633-IX від 11.04.2024; в редакції Закону № 3687-IX від 08.05.2024) на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період можуть бути призвані засуджені особи, які звільнені від відбування покарання з випробуванням, крім тих, які засуджені за вчинення злочинів проти основ національної безпеки України, засуджені за вчинення умисного вбивства двох або більше осіб, або вчиненого з особливою жорстокістю, або поєднаного із зґвалтуванням або сексуальним насильством, або особливо тяжких корупційних кримінальних правопорушень чи засуджені за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених статтями 152-156-1, 258-258-6, частиною четвертою статті 286-1, статтею 348 Кримінального кодексу України, а також засуджені службові особи, які згідно з підпунктом 1 пункту 3 примітки до статті 368 Кримінального кодексу України займали особливо відповідальне становище.

Частиною 1 статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Офіційне тлумачення цього положення надано Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів).

Так, Конституційним Судом України наголошено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти як таку, що починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події чи факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Дія закону чи іншого нормативно-правового акта поширюється тільки на ті відносини, які виникли після набуття ним чинності. Це є однією з найважливіших гарантій правової стабільності, впевненості суб`єктів права в тому, що їх правове становище не погіршиться з прийняттям нового закону чи іншого нормативно-правового акта.

З огляду на зазначене, не зважаючи на обставини виключення позивача з військового обліку згідно редакції Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» яка діяла станом на 08.10.2012 рік, суд вважає, що позивач згідно ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (чинної на даний час), може бути призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період, оскільки основний принцип, закріплений в Конституції, полягає в тому, що закони діють лише в майбутньому, тобто на ті ситуації, які виникли після їх прийняття.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність, за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_4 у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, ІНФОРМАЦІЯ_4 розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені ІНФОРМАЦІЯ_4 розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники ІНФОРМАЦІЯ_4.

Як убачається з матеріалів справи, 25.10.2024 уповноваженими представниками ІНФОРМАЦІЯ_1 в ході виконання покладених на них завдань позивачу видано повістку та вручено направлення для встановлення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я, та надано карту обстеження і медичного огляду громадянина України, який призивається на військову службу під час мобілізації.

Однак від проходження ВЛК позивача відмовився. У зв`язку з відмовою позивача пройти ВЛК, 25.10.2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 у присутності свідка складено Акт про відмову проходження ВЛК.

Надалі, 25.10.2024 офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно позивача складено протокол №614 про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУПАП, відповідно до якого 25.10.2024 року о 14 год. 23 хв. встановлено факт відмови гр. ОСОБА_1 від проходження медичного огляду за направленням ІНФОРМАЦІЯ_1 без поважних причин, що є порушенням ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993р. №3543. З даного протоколу вбачається, що позивачу роз`яснено його права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, зокрема, й право користуватися юридичною допомогою адвоката під його особистий підпис. За даними вказаного протоколу позивач повідомлений про дату розгляду справи про адміністративне правопорушення та про отримання другого примірника протоколу.

Оцінюючи в сукупності всі зібрані по справі докази, зокрема пояснення сторін, дані, викладені в оскаржуваній постанові та додатки до неї, суд критично ставиться до пояснень позивача щодо відсутності в його діях порушень Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що викладені позивачем обґрунтування позову, а саме щодо порушень процедури виписки та реєстрації повістки не знайшли свого підтвердження та є недостатніми для скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 210, 247, 251, 254, 256, 280, 283, 284, 293 КУпАП, ст. 9, 76-78, 244-246 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.В. Шевчук