Справа № 608/1092/25
Суддя: Коломієць Н. З.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 червня 2025 року Справа № 608/1092/25

Номер провадження2-а/608/110/2025

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Коломієць Н. З.

з участю секретаря Смаглій О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорткові в письмовому провадженні справу адміністративного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) про скасування Постанови №б/н (1838) по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 20 січня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) про скасування Постанови №б/н (1838) по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 20 січня 2025 року. В позові вказав, що постановою №б/н від 20 січня 2025 року про адміністративне правопорушення, винесеною ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 гривень. У вступній частині даної постанови вказано його прізвище ОСОБА_1 та його особисті дані. Згідно описової частини даної постанови 27 січня 2025 року під час проведення заходів оповіщення військовозобов`язаних працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт, що громадянин ОСОБА_3 не оновив свої військово-облікові дані в строк, передбачений ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постановою КМУ №560. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, ТВО начальника ОСОБА_4 постановив накласти на останнього штраф.

Тобто, з оскаржуваної постанови вбачається, що факт порушення законодавства встановлено 27.01.2021, а постанова винесена 20.01.2025 на тиждень раніше нібито вчиненого правопорушення.

Таким чином, вважає, що постанова не відповідає його особі, дати вказано неправильно, а отже вона є незаконною.

Однак, ОСОБА_1 вважає за потрібне пояснити наступне.

21.12.2012 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 було знято з військового обліку згідно НМОУ № 342 від 09.06.2006.

08.04.2024 ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , а 12.04.2024 знято з військового обліку військовозобов`язаних, згідно наказу № 684 від 2017 року, що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_1 від 21.12.2012.

20 січня 2025 року ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних та в подальшому оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - наявність батька з інвалідністю II групи.

20 січня 2025 року працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) повідомили його про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а саме, що він не став на військовий облік у вказані законодавством терміни, не перебуває на військовому обліку та не оновив в/о дані у вказані терміни. ОСОБА_1 не погодився із змістом протоколу № 424 про адміністративне правопорушення від 20.01.2025 та притягненням до адміністративної відповідальності, оскільки свої дані оновив вчасно, про що зазначив в протоколі у частині «Пояснення і зауваження». Проте дані зауваження не взято до уваги та 20.01.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 винесено Постанову № б/н (1838).

21 січня 2025 року ОСОБА_1 пройшов ВЛК, де його визнано придатним до військової служби, що підтверджується записом у Військово-обліковому документі від 19. 05.2025, сформованим засобами Електронного кабінету призовника, військовозобов`язаного, резервіста (його мобільного додатка) та Довідкою № 288/34 ВЛК (№ 1339) від 21.01.2025.

22.01.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 ) взяв ОСОБА_1 на військовий облік військовозобов`язаних, що підтверджується записом у його військовому квитку.

22.01.2025 ОСОБА_1 подав заяву про оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки його батько інвалід II групи.

У протоколі № 424 про адміністративне правопорушення від 20.01.2025 вказано, що ОСОБА_1 скоїв правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП, а саме не став на військовий облік у вказані законодавством терміни, не перебуває на військовому обліку.

Однак, ОСОБА_1 21 грудня 2012 року ІНФОРМАЦІЯ_4 було знято з військового обліку згідно НМОУ № 342 від 09.06.2006, а 12.04.2024 знято з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно наказу № 684 від 2017 року, що не зобов`язує військовозобов`язаного самостійно з`являтися до ТЦК та СП для взяття на облік згідно ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» та п. 2, п. 7 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, розділу 2 Постанови КМУ № 1487 від 30.12.2022.

Проте, саме в підпункті 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних, передбачених додатком 2 до Порядку ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних, затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 і вказано, що військовозобов`язані повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

За період перебування на військовому обліку жодних рішень (направлень, повісток) про необхідність стати на облік, уточнити дані, пройти ВЛК тощо ОСОБА_1 від ТЦК не отримував.

З протоколу № 424 про адміністративне правопорушення від 20.01.2025 та Постанови № б/н (1838) від 20.01.2025 вбачається, що вони складені в один і той же день.

Тобто ОСОБА_1 було позбавлено можливості взяти участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього та відповідачем порушено обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Позивач просить поновити строк оскарження постанови, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № б/н від 20 січня 2025 року, а провадження у даній справі закрити. Також просить стягнути з відповідача в його користь, сплачений ним судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. На адресу суду надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити.

Представники відповідачів ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) в судове засідання не з`явилися, відзиву на позов у встановлений судом строк не подали. Про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи, що стверджується розписками про отримання судових повісток.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких мотивів.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно зі ст. 280 зазначеного Кодексу - орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення. Таким чином, аналіз ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення свідчить, що протокол про адміністративне правопорушення є належним доказом того, що особою вчинено певне діяння, яке може бути кваліфіковано як адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 245 зазначеного Кодексу, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

За ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу ст. ст. 245, 280 КУпАП посадова особа, уповноважена розглядати адміністративну справу при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставах яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

За змістом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

Таким чином, з цієї правової норми вбачається, що законодавцем встановлено презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються - повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Судом встановлено, що постановою №б/н від 20 січня 2025 року про адміністративне правопорушення, винесеною ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у сумі 17 000 гривень. У вступній частині даної постанови вказано прізвище ОСОБА_1 та його особисті дані: ІНФОРМАЦІЯ_6 , житель АДРЕСА_1 .

Згідно описової частини даної постанови 27 січня 2025 року під час проведення заходів оповіщення військовозобов`язаних працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було встановлено факт, що громадянин ОСОБА_3 не оновив свої військово-облікові дані в строк, передбачений ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постановою КМУ №560. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, ТВО начальника ОСОБА_4 постановив накласти на останнього штраф.

Розбіжність у прізвищі особи, що притягається до адміністративної відповідальності, позбавляє суд можливості встановити склад правопорушення саме в діях ОСОБА_1 .

Крім того, з оскаржуваної постанови вбачається, що факт порушення законодавства встановлено 27.01.2021, а постанова винесена 20.01.2025, тобто на тиждень раніше нібито вчиненого правопорушення.

З протоколу № 424 про адміністративне правопорушення від 20.01.2025 та Постанови № б/н (1838) від 20.01.2025 вбачається, що вони складені в один і той же день.

Згідно зі статтею 248 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється на засадах рівності перед законом і органом (посадовою особою), який розглядає справу, всіх громадян незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мови та інших обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За правилами статті 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.

Згідно зі статтею 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення».

Отже, відповідачем недотримана імперативна вимога чинного законодавства щодо обов`язку повідомити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи.

Розгляд справи у відсутності позивача без сумніву має вплив на його права щодо підготовки для надання пояснень, подання доказів, заявлення клопотань, можливості скористатися юридичною допомогою фахівця у сфері права, зокрема адвоката.

Також, з досліджених в судовому засіданні письмових доказів суд встановив, що згідно військово-облікового документа, отриманого із системи «Резерв +» ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 . Облікові дані уточнив вчасно.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 21.12.2012 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 було знято з військового обліку згідно НМОУ № 342 від 09.06.2006. 08.04.2024 ОСОБА_1 взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , а 12.04.2024 знято з військового обліку військовозобов`язаних, згідно наказу № 684 від 2017 року, що підтверджується записами у його військовому квитку серії НОМЕР_1 від 21.12.2012. 20 січня 2025 року ОСОБА_1 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 (Гусятин) для взяття його на військовий облік військовозобов`язаних та в подальшому оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» - наявність батька з інвалідністю II групи.

Дані факти стверджуються військово-обліковим документом, отриманим із системи «Резерв +» та записами у військовому квитку позивача.

На сторінці застосунку «Резерв+» Міністерства оборони України (https://reserveplus.mod.gov.ua/) зазначено про те, що «Резерв +» - це мобільний застосунок від Міністерства оборони України для військовозобов`язаних, у якому можна зручно та швидко оновити персональні дані без відвідування ТЦК, а також джерело інформації про те, які дані є у реєстрі військовозобов`язаних, призовників та резервістів Оберіг.

Таким чином, відповідач мав можливість перевірити дані позивача та пересвідчитись, у тому числі, за даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у вчасному оновленні військово-облікових даних ОСОБА_1 .

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що у справі «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30.05.2013 року , заява № 36673/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватись до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатись від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року) вбачається, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.» Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ і на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол про адміністративне правопорушення (Справа Лучанінова проти України (рішення від 09.06.2011 року, заява № 16347/02)).

Згідно ст. ст. 245, 252, 280, 283 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган (посадова особа) забезпечує всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи, зокрема, підлягають з`ясуванню чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Рішення про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблене на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Згідно приписів ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За загальним правилом ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

У даному ж випадку спеціальною є інша правова норма - ч. 2 ст. 77 КАС України, а тому саме вона підлягає застосуванню. Нею визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Ця норма права по своїй юридичній природі повністю кореспондується та доповнює загальний принцип, визначений ст. 63 Конституції України, котрий декларує відсутність обов`язку в особи доводити свою невинуватість у правопорушенні та стверджує про те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На думку суду, цілком логічно та ґрунтується на нормах права, те, що у випадку, якщо рішення суб`єкта владних повноважень буде оскаржено, то обов`язок довести його правомірність лежить саме на останньому, оскільки, в протилежному випадку на особу, котру визнано винним у вчиненні правопорушення фактично буде покладено обов`язок доводити свою невинуватість, що суперечить вказаній вище статті Конституції України.

Позиція ОСОБА_1 зводиться до заперечень самого факту вчинення правопорушення та порушення процедури складення протоколу та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, отже ці обставини входять до предмету доказування.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Згідно ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

До позову додано клопотання про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом, що відповідає нормам закону.

Згідно трекінгу відправлень 457 Укрпошти оскаржувана постанова прийнята у відділенні 48201 с-ща Гусятин 07.05.2025. Одержувачу вручено 15.05.2025.

Тобто, відповідачем було порушено строк направлення постанови ОСОБА_1 , внаслідок чого останній пропустив строк її оскарження.

Отже, ОСОБА_1 не мав можливості у встановлений законом процесуальний строк звернутися до суду з метою захисту свого порушеного права, а тому суд задовольняє клопотання про поновлення строку оскарження постанови.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, суд не має підстав для висновку, що при притягненні позивача до адміністративної відповідальності відповідачем в повному обсязі були дотримані вищенаведені вимоги закону і під час цього були вжиті всі заходи щодо повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин, що мали значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є не доведеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, при подачі позову до суду, сплатив судовий збір у сумі 1211,20 гривень, згідно платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 19.05.2025.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, судовий збір за подання адміністративного позову складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 гривень. Тобто, позивач сплатив зайвих 605,60 гривень.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На виконання вимог Закону позивачу слід повернути суму зайво сплаченого судового збору в розмірі 605,60 гривень.

Інша частина сплаченого судового збору (605,60 грн) підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись Законом України «Про судовий збір», ст. ст. 7, 9, 210, 245, 251, 252, 268, 277-2, 280, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 8-10, 72, 77, 90, 122, 139, 161, 241-246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови №б/н (1838) від 20 січня 2025 року.

Позов ОСОБА_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) ( АДРЕСА_3 ) про скасування Постанови №б/н (1838) по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 20 січня 2025 року, задоволити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №б/н (1838) від 20 січня 2025 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у Тернопільській області, , що розташоване за адресою: поштовий індекс 46000, бульвар Шевченка, 39, м. Тернопіль, повернути зі спеціального фонду Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , зареєстрованомй по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви за платіжною інструкцією АТ КБ «ПриватБанк» №0.0..1 від 19.05.2025 на суму 1211,20 гривень, що становить 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного судучерез Чортківський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано, а разі апеляційного оскарження рішення - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Згідно з оригіналом

Суддя: /підпис/

Рішення набрало законної сили «____» ______________________року.

Оригінал рішення зберігається в матеріалах справи № 608/1092/25, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. З. Коломієць

Копію рішення видано «_____»_______________року

Секретар: