Справа № 420/12523/25
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в судовому засіданні без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Одеса ) про визнання протиправним та скасування постанови,

встановив:

I. Зміст позовних вимог.

До суду з позовною заявою звернулось Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області ( далі позивач ГУ ПФУ в Одеській області) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса ) ( далі відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 73750519 від 14.04.2025 про накладення штрафу в розмірі 5100 грн.

ІI. Позиція учасників справи.

На обґрунтування вказаних вимог позивач вказує, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 по справі № 420/21879/23, яке набрало законної сили 25.12.2023, ОСОБА_1 17.01.2024 проведено нарахування з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2024 становитиме 18601,72 грн. Сума доплати за період з 01.07.2021 по 31.01.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 62000,00 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії (станом на 21.04.2025 за № 585367), позивач вважає, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. У зв`язку з винесенням старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області 14.04.2025 постанови про відкриття виконавчого провадження №73750519 за виконавчим листом №420/21879/23, виданого 26.12.2023, Головне управління листом від 18.01.2024 №1500-0505-5/9483 повідомило відповідача про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 22.11.2023 по справі № 420/21879/23 з доданими до нього копіями відповідних документів. Проте, незважаючи на виконання судового рішення Головним управлінням в межах покладених повноважень, старшим державним виконавцем винесено постанову від 14.04.2025 про накладення штрафу у розмірі 5100 грн, яке позивач вважає протиправним та просить його скасувати.

Відповідач не скористався правом надати суду відзив на позовну заяву, про що було вказано в ухвалі суду від 26 травня 2025 року про відкриття провадження у справі, примірник якої доставлено до електронного кабінету відповідача 26.05.2025 року, що підтверджується відповідною довідкою, наявної в матеріалах справи.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.04.2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 26 травня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами, передбаченими статтею 287 КАС України, призначено судове засідання на 10 червня 2025 року о 14:30 год. 00 хв. Даною ухвалою зобов`язано відповідача разом з відзивом на позов надати до суду належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 73750519 у межах якого відповідачем винесено оскаржувану постанову.

В судове засідання, призначене на 10.06.2025 сторони не прибули, про дату та час проведення судвого засідання повідомлені належним чином, а саме, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету учасника справи.

Відповідно до частини 3 статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

За даними КП ДСС рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2023 року по справі № 420/21879/23 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням проведених виплат.

26 грудня 2023 року Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 420/21879/23 про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області нарахувати та виплатити з 01.07.2021 року ОСОБА_1 щомісячну доплату до пенсії у розмірі 2000,00 грн, встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2021 року №713 Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб, з урахуванням проведених виплат.

08.01.2024 р. старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденком Олександром Сергійовичем (далі-старший державний виконавець) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 73750519 примусового виконання вище вказаного виконавчого листа.

18.01.2024 р. ГУ ПФУ в Одеській області листом за вих. 1500-0505-5/9483 повідомило відповідача, що Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від від 22.11.2023 по справі № 420/21879/23, яке набрало законної сили 25.12.2023, ОСОБА_1 17.01.2024 проведено нарахування з 01.07.2021 щомісячної доплати у розмірі 2000,00 грн, встановленою постановою Кабінету Міністрів України від 14.07.2021 року №713 «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб». Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2024 становитиме 18601,72 грн . Сума доплати за період з 01.07.2021 по 31.01.2024 з урахуванням фактично виплачених сум склала 62000,00 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Стосовно порядку виплати нарахованої доплати пенсії за період з 01.07.2021 по 31.01.2024 в сумі 62000,00 грн ., то покликаючсь на статтю 8 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, якою передбачено виплату пенсій за рахунок коштів Державного бюджету України. Виплата нарахованої доплати пенсії за період з 01.07.2021 по 31.01.2024 в сумі 62000,00 грн. буде здійснена Пенсійним фондом України після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України. Враховуючи викладене, відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України від 02.06.2016 № 1404 Про виконавче провадження просило закінчити виконавче провадження по виконавчому листу № 420/21879/23, виданому 26.12.2023 Одеським окружним адміністративним судом.

Відповідно до Перерахунку пенсії ОСОБА_1 ( пенсійна справа №), сформованого 17.01.2024 р., ГУ ПФУ в Одеській області на підставі рішення суду здійснено перерахунок пенсії з 01.07.2021 року, внаслідок якого підсумок пенсії складає 15 247,12 грн.

Згідно Розрахунку на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № за період з липня 2021 року по січень 2024 року сума доплати складає 62 000,00 грн.

14.04.2025 р. керуючись статей 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження" старшим державним виконавцем винесено постанову ВП № 73750519, якою за невиконання рішення суду накладено на боржника штраф у розмірі 5 100 грн., оскільки Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області вимоги рішення суду не виконано в повному обсязі без поважних на те причин.

Дана постанова вмотивована тим, незважаючи на наявний обов`язок виконати судове рішення, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області не вжило належних заходів для повного та належного виконання судового рішення; а відтак невиплата заборгованості свідчить про невиконання рішення суду без поважних причин, з огляду на таке:

- Головним управлінням ПФУ в Одеській області проведено перерахунок пенсії, однак сума доплати не здійснена

- Головним управлінням ПФУ в Одеській област не надано належних доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання про виділення коштів або ж їх перерозподілу

- посилаючись на внесення суми доплати пенсії за вказаний період та облік суми в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, ГУПФ України в Одеській області не надало доказів на підтвердження цих обставин

- Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання виділення коштів або ж їх перерозподілу для виплати стягувачу нарахованої доплати за рішенням суду.

- будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось, адже фінансування з бюджету проводиться після внесення даних про заборгованість до Реєстру рішень та визначення відповідної черги на виплату.

- невиплата коштів за рішенням суду триває, нарахування боржником суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням.

- боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин. Проте, таких доказів боржник не надав.

Вважаючи, що у відповідача відсутні правові підстави для винесення постанови про стягнення штрафу за невиконання судового рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд.

Статтею 129-1 Основного Закону України передбачено, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) (в редакції, яка була чинною на момент прийняття спірних постанов), зокрема

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню ( стаття 1 Закону № 1404-VIII);

- підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. (пункт 1 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII);

- виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. (частина 1 статті 18 Закону № 1404-VIII);

- виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення. (пункт 1 частини 1 ст. 26 Закону № 1404-VIII);

- за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. ( частина 1 статті 63 Закону № 1404-VIII);

- у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. ( частина 2 ст. 63 Закону № 1404-VIII );

- виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. ( частина 3 ст. 63 Закону № 1404-VIII);

- у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. ( частина 1 статті 75 Закону № 1404-VIII).

VI. Оцінка суду.

З системного аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст. 8 Конституції України принципу верховенства права.

При цьому, законодавцем визначено, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем.

Державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Надаючи оцінку тому чи правомірно на боржника накладено штраф за невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому провадженні штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Відтак, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №360/3573/20, від 13.10.2021 у справі №360/4705/20 та у справі №360/4708/20.

Спірність питання у даній справі полягає у правомірності накладення на боржника - Головне управлінням ПФУ в Одеській області у виконавчому провадженні штрафу за невиконання ним рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22.11.2023 по справі № 420/21879/23 в частині не виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії 62 000,00 грн за період з 01.07.2021 по 31.01.2024, з урахуванням фактично виплачених сум, без поважних причин.

При цьому, ГУ ПФУ не заперечується, що заборгованість пенсії не виплачена взагалі, однак вважає поважними причини невиконання рішення суду в цій частині, оскільки виплата таких коштів здійснюватиметься після отримання певного бюджетного фінансування.

Оскільки відповідачем не висловлена власна позиція щодо правомірності оскаржуваної постанови, суд надає правову оцінку підставам накладення на боржника штрафу за не виконання судового рішення у вказаній частині, з урахуванням наявних у справі документів.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем в оскаржуваній постанові, на підтвердження виконання даного судового рішення Головним управлінням ПФУ в Одеській області надано протоколи перерахунку пенсії, розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії позивача за пенсійною справою № за період липня 2021 року по січень 2024 року в сумі 62 000,00 грн.

Натомість, відповідач в оскаржуваній постанові наголошує на тому, що ГУПФ України в Одеській області не надано інформації про виконання рішення до автоматизованої бази даних обробки пенсійної документації, належних доказів в підтвердження відсутності коштів, які спрямовуються для погашення заборгованості, інформації щодо обсягу коштів, які надійшли на виконання судових рішень, а також не зазначено, який обсяг коштів сплачений іншим стягувачам в порядку черговості надходження судових рішень, що набрали законної сили, що вплинуло на його висновок про невиконання рішення суду без поважних причин в частині не виплати ОСОБА_1 перерахованої пенсії 62 000,00 грн.

Отже, за позицією відповідача невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин з огляду на не надання боржником таких доказів.

При цьому, не є предметом спору, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Вирішуючи дані спірні правовідносини, з урахуванням вищевказаних доводів сторін, суд зазначає про таке.

Верховний Суд України у своїх постановах (зокрема, від 24.01.2018 року у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 року у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 року у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Разом з тим суд зазначає, що для визначення наявності підстав для врахування вищевказаної судової практики визначальною обставиною є доведення позивачем належними доказами відсутності відповідного фінансового забезпечення та, відповідно, відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 76 КАС України).

При оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування є важливим елементом змагальності процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність (постанова Верховного Суду від 29.08.2018 у справі №910/23428/17).

У постанові Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18 касаційний суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

Тобто обов`язок доведення обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення, у рівній мірі покладається на обох сторін. Кожна сторона повинна довести факти, на які вона посилається.

При цьому підставу позову повинен довести саме позивач, якій, разом з поданням позовної заяви повинен подати докази, на яких ґрунтуються його вимоги.

Звернувшись до суду з даним позовом, позивачем не надано до суду доказів на спростування доводів відповідача в частині не надання жодних доказів вчинення ГУ ПФУ дій, спрямованих на здійснення відповідної виплати, в тому числі, доведення до компетентних органів, наділених правом на виділення коштів по сплаті заборгованості з виплати пенсії стягувачу. Доказів відсутності фінансування позивачем також не надавалось.

Крім того, доводи ГУ ПФУ стосовно того, що факт внесення до автоматизованої бази даних у підсистемі "Реєстр судових рішень" ІКІС ПФ відомостей про нараховану суму заборгованості ОСОБА_1 є доказом інформування Пенсійний фонд України про таке зобов`язання і врахування його при поданні Міністерству соціальної політики України інформації про потребу у коштах, суд вважає такими, що не містять нормативно-правового обґрунтування та не підтверджені будь-якими іншими доказами.

За положеннями підпунктів 1, 3 ч.3 ст.18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Як встановлено судом та не спростовано позивачем, що при прийняті оскаржуваної постанови відповідач керувався інформацією ГУ ПФУ про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду 22.11.2023 по справі № 420/21879/23, викладену в листі ГУ ПФУ від 18.01.2024 №1500-0505-5/9483, та доданими до нього лише протоколу перерахунку пенсії, розрахунок на доплату (виплату, утримання) пенсії стягувача ОСОБА_1 за період з липня 2021 по січень 2024 в сумі 62000,00 грн.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем на підтвердження обґрунтованості позовних вимог щодо неможливості виконання рішення суду по справі, зокрема відсутності фінансування, внесення інформації про його виконання до реєстру судових рішень, тощо, до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не надавалось, оскаржувана постанова містить обґрунтування не поважності причин невиконання рішення суду в частині виплати суми доплати до пенсії, суд вважає, що у державного виконавця, у відповідності до статей 63, 75 Закону №1404-VIII, виникло право винести постанову про накладення на боржника штрафу за невиконання рішення суду.

При цьому, надання позивачем до суду скріншот з реєстру судових рішень по справі № 420/21879/23, плану доходів та видатків ГУ ПФУ в Одеській області на 2023-2024, тимчасовий розпис доходів та видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на І квартал та тимчасовий розпис доходів та видатків Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на ІІ квартал 2025 року, відповідно до якого доходи у вигляді коштів Державного бюджету України для забезпечення виконання рішень суду передбачені виключно в травні 2025 та складають 30,5 тис. грн. та затверджено виплати для забезпечення виконання рішень суду в травні 2025 в сумі 30,5 тис. грн. Доходи та витрати у всі інші місяці 2025 року на вказані потреби визначені в 0 грн., не спростовує висновок відповідача про неповажність причин невиконання рішення суду в частині виплати суми доплати до пенсії у зв`язку з їх не наданням до Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку, що спірна постанова про накладення штрафу прийнята на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України, та відповідає критеріям правомірності, встановленим частиною другою статті 2 КАС України, тому підстав для її скасування не вбачається. Доказів протилежного позивачем під час розгляду справи не надано та судом не встановлено.

VII. Висновок суду.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази відповідача на підтвердження правомірності свого рішення, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

VIIІ. Розподіл судових витрат.

Розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України не здійснюється.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволені позову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, Одеська обл., 65012, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, буд. 37, м. Одеса, Одеська обл., 65091, ) про визнання протиправним та скасування постанови відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна

.