Справа № 320/16856/23
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2025-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Мєзєнцева Є.І. та Файдюка В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхай" на рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхай" до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 14.12.2022 № 2.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 31.01.2024 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про відсутність підстав для проведення перевірки, неправомірність наказу про проведення перевірки, необґрунтованість висновків акту перевірки.

Також апелянт зазначив про те, що відповідачем до спірних правовідносин безпідставно не застосовано абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України та як наслідок протиправно нараховано пені під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (Covid-19).

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що контролюючим органом проведена документальна позапланова невиїзна перевірка відповідно до вимог чинного законодавства, якою встановлено порушення позивачем вимоги ч. 3 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції".

Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги, що в суді першої інстанції розгляд справи здійснювався в порядку спрощеного провадження, введення в Україні воєнного стану, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст. 311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у м. Києві на підставі наказу від 06.09.2022 №3499-п згідно пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ "Флайхай" з питань дотримання вимог валютного законодавства України при розрахунках за імпортним контрактом від 13.09.2021 №20190913/1 з компанією "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай) у зв`язку з повідомленнями ДПС України від 29.10.2021 №24265/7/99-00-07-07-02-03 (вх. Головного управління ДПС у м. Києві від 29.10.2021 №10720/8) за результатами якої складено акт від 18.10.2022 №30880/26-15-07-02-03-03/40276833, яким встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", а саме:

- несвоєчасне повернення валютних коштів на суму 35 000 долар США (еквів. 987 206, 50 грн.) за імпортним контрактом від 13.09.2019 №20190913/1 з компанією "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай);

- ненадходження товару на територію України на суму 25 000 долар США (еквів. 668 292, 50 тис. грн.) за імпортним контрактом від 13.09.2019 №20190913/1 з компанією "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай).

Не погоджуючись з висновками акту перевірки ТОВ "Флайхай" подано до ГУ ДПС у м. Києві заперечення від 24.11.2022 №1 (а.с. 45-50).

ГУ ДПС у м. Києві листом від 09.12.2022 №18941/І/26-15-07-02-03-09 залишено заперечення без задоволення, висновки акту перевірки - без змін (а.с. 51-52).

На підставі акту перевірки від 18.10.2022 №30880/26-15-07-02-03-03/40276833 Головним управлінням ДПС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 14.12.2022 №2, яким за порушення валютного законодавства нараховано пеню у розмірі 674 215,74 грн (а.с. 53-54).

Позивачем подано до Державної податкової служби України скаргу від 03.01.2023 №1 на податкове повідомлення-рішення від 14.12.2022 №2 (а.с. 55-60).

Також ТОВ "Флайхай" направлено до Державної податкової служби України письмові пояснення від 21.02.2023 №1 (а.с. 62).

Рішенням Державної податкової служби України від 03.03.2023 №5341/6/99-00-06-01-02-06 скаргу ТОВ "Флайхай" залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 14.12.2022 №2 - без змін (а.с. 64-67).

Не погоджуючись із прийнятим податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся до суду позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, дійшов висновку про безпідставність доводів позивача, оскільки дія п. 52-2 підрозділу 10 розділу XX зупинена на період дії воєнного, надзвичайного стану відповідно до вимог п. 2 розділу II Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2120-IX. Крім того, позивачем не надано під час проведення перевірки чи розгляду судом справи довідки уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов контракту від 13.09.2019 № 20190913/1 щодо виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин та документів, які свідчать про прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого контрактом від 13.09.2019 №20190913/1.

За наслідками перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, в межах вимог та обґрунтувань апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (з наступними змінами та доповненнями в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ПК України).

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з п. 78.4 ст. 78 ПК України, про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Пунктом 78.1.1 ст. 78 ПК України передбачено, що документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідно до п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

У разі надіслання (вручення) відповідно до статті 42 цього Кодексу платнику податків (його представнику) копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення позапланової невиїзної перевірки, шляхом надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення документальна позапланова невиїзна перевірка (крім перевірки, визначеної статтею 200 цього Кодексу) розпочинається не раніше 30 календарного дня з дати надсилання такого повідомлення та копії наказу.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач заначив про відсутність підстав для проведення перевірки, неправомірність наказу про проведення перевірки, а також самої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи ГУ ДПС у м. Києві наказом від 16.08.2022 №3243-п призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Флайхай" (, податково адреса: 04215, м. Київ, проспект Георгія Гонгадзе, буд. 20-Д, кв. 288) з 19.08.2022 тривалістю 5 робочих днів на підставі п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 ПК України, повідомлення ДПС України від 29.10.2021 №24262/7/99-00-07-07-02-07 та доповідної записки управління податкового аудиту у сфері торгівлі та послуг від 15.08.2022 №1793/26-15-07-02-03-11 (а.с. 22).

Головними державними інспекторами відділу перевірок в сфері транспорту управління податкового аудиту у сфері торгівлі та послуг ГУ ДПС м. Києві складено акт неможливості проведення перевірки ТОВ "Флайхай" у терміни зазначені в наказі та направленнях від 22.08.2022 №3680/Ж6/26-15-07-02-03, відповідно до змісту якого 19.08.2022 посадові особи або законні (уповноважені) представники суб`єкт господарювання за податковою адресою: 04215, м. Київ, проспект Георгія Гонгадзе, буд. 20-Д, кв. 288 - відсутні (а.с. 105).

Також головними державними інспекторами відділу перевірок в сфері транспорту управління податкового аудиту у сфері торгівлі та послуг ГУ ДПС м. Києві складено акт неможливості проведення перевірки ТОВ "Флайхай" у терміни зазначені в наказі та направленнях від 23.08.2022 №3694/Ж6/26-15-07-02-03, відповідно до змісту якого 22.08.2022 посадові особи або законні (уповноважені) представники суб`єкт господарювання за податковою адресою: 04215, м. Київ, проспект Георгія Гонгадзе, буд. 20-Д, кв. 288 - відсутні (а.с. 106).

ГУ ДПС у м. Києві наказом від 06.09.2022 №3499-п призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ "Флайхай" () з 05.10.2022 тривалістю 5 робочих днів на підставі п. 75.1 ст. 75, пп. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78 п. 79.1 ст. 79 ПК України, листа ДПС України від 29.10.2021 №24262/7/99-00-07-07-02-07 та доповідної записки управління податкового аудиту у сфері торгівлі та послуг від 29.08.2022 №1946/26-15-07-02-03-11 (а.с. 24).

Відповідно до акту перевірки від 18.10.2022 №30880/26-15-07-02-03-03/40276833 наказ ГУ ДПС у м. Києві від 06.09.2022 №3499-п та повідомлення від 06.09.2022 №406/26-15-07-02-03-09 направлені на податкову адресу ТОВ "Флайхай" 04215, м. Київ, проспект Георгія Гонгадзе, буд. 20-Д, кв. 288 та отриманні останнім 13.09.2022 (а.с. 35-41).

Згідно з вказаним актом перевірки від 18.10.2022 №30880/26-15-07-02-03-03/40276833 встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", а саме:

- несвоєчасне повернення валютних коштів на суму 35 000 долар США (еквів. 987 206, 50 грн.) за імпортним контрактом від 13.09.2019 №20190913/1 з компанією "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай);

- ненадходження товару на територію України на суму 25 000 долар США (еквів. 668 292, 50 тис. грн.) за імпортним контрактом від 13.09.2019 №20190913/1 з компанією "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай).

Як вбачається зі змісту запиту ГУ ДПС у м. Києві від 24.11.2022 №35798/1/26-15-07-08-03-13 контролюючим органом зазначено про порушення позивачем законодавчо встановлених строків розрахунків при здійсненні взаєморозрахунків з компанією - нерезидентом відповідно до контракту від 13.09.2019 №20190913/1 за період з 13.09.2019 по день складення запиту, у зв`язку з чим запропоновано надати пояснення та їх документальне підтвердження (а.с. 19).

Таким чином, документальна позапланова перевірка проведена у зв`язку з отриманням інформації від Національного банку України про виявлені факти ненадходження в установлені граничні строки розрахунків грошових коштів чи товарів станом на 01.10.2021, яка надана банками до Національного банку України, про що повідомлено відповідача листом ДПС України від 29.10.2021 №24262/7/99/00-07-07-02-07 та свідчить про помилковість доводів апелянта, щодо відсутності підстав для її проведення.

Щодо доводів апелянта про ігнорування відповідачем мораторію та безпідставне незастосування абз. 11 п. 52-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України та як наслідок протиправно нараховано пені під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (Covid-19), колегія суддів зазначає наступне.

Питання порушення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), та питання розповсюдження приписів пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України щодо зупинення перебігу строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, на граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів були предметом розгляду Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справ щодо податків і зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №240/25642/22.

В постанові від 23.07.2024 у справі №240/25642/22 Верховний Суд зазначив про необхідність відступлення від висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі №420/1538/23, від 28.03.2024 у справі №380/17879/22, від 13.05.2024 у справі №420/11208/23, та сформулював правовий висновок відносно непоширення положень абз. 11 п. 52-1 підрозділу XX "Перехідні положення" ПК України на застосування пені, що передбачена ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" за порушення строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID- 19).

Крім того, у наведеній справі Верховний Суд сформулював правовий висновок, що положення пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, яким зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, не розповсюджуються на строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, що врегульовано законодавством у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду.

Також, Верховний Суд у названій постанові зазначив про помилковість тверджень стосовно того, що пеня, нарахована за порушення резидентами строку розрахунків в іноземній валюті, є одним із різновидів пені в розумінні приписів пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України.

Отже мораторій на проведення документальних перевірок в період з 18.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачений п. 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, не розповсюджується на проведення перевірок (на право проведення перевірок) з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів (дотримання граничних строків розрахунків встановлених Законом України "Про валюту і валютні операції") у період дії карантину.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.02.2025 у справі №400/5882/23.

Посилання апелянта на те, що пандемія Covid-19 є загальновідомим "форс-мажором", який не потребує окремого доведення, а також відсутність його вини, що виключає юридичну відповідальність, колегія суддів вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Частиною 6 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" від 21.06.2018 №2473-VIII визначено, у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Таким чином, положення Закону України "Про валюту і валютні операції" передбачають можливість зупинення перебігу строків розрахунків та нарахування пені за їх порушення лише у разі зупинення виконання договору, яке відбувається у зв`язку із виникненням форс-мажорних обставин. Іншими словами, неможливість виконання договору, а відповідно, і звільнення від нарахування пені, має місце у разі впливу форс-мажорних обставин на таку можливість.

Крім того, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме по собі існування форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) ще не є свідченням того, що безпосередньо вона вплинула на неможливість виконання особою певного зобов`язання за договором чи обов`язку, передбаченого законодавчими та іншими нормативними актами. Такий зв`язок має встановлюватись як шляхом надання сертифіката (довідки) Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної ТПП, так і оцінкою інших належних доказів, що можуть це підтвердити.

Аналогічна позиція викладена у постанові судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС від 27.02.2025 у справі №520/2941/24

Як вбачається зі змісту акту перевірки від 29.10.2021 №24262/7/99-00-07-07-02-07, між позивачем та компанією з "BEUING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай) укладено контракт від 13.09.2019 №20190913/1, предметом якого є виробництво та постачання навушників для використання пасажирами на борту літака. Загальна сума контракту складається з сум всіх специфікацій. Умови поставки та оплати - 35 000 доларів США до початку виробничого процесу, решта - до відвантаження готової продукції зі складу.

На виконання умов контракту від 13.09.2019 № 20190913/1 за період, який перевірявся, позивачем перераховано валютні кошти нерезиденту "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай) в загальній сумі 60 000 доларів США.

Товар (навушники для використання пасажирами на борту літака) не надійшов на територію України на загальну суму 35 000 доларів США.

Станом на 11.10.2022, нерезидент - "BEUING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ., LTD." (Пекін, Китай) частково повернув валютні кошти на поточний рахунок ТОВ "Флайхай" в сумі 35 000 доларів США, з порушенням законодавчо встановлених строків розрахунків.

Станом на 11.10.2022 обліковується дебіторська заборгованість в сумі 25 000 доларів США, що відповідає даним бухгалтерського обліку та рахунку 632.

Згідно з митними деклараціями товар (навушники для використання пасажирами на борту літака) не надійшов на територію України на загальну суму 25 000 доларів США.

Крім того, нерезидент "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ„ LTD." (Пекін, Китай) не повернув валютні кошти на поточний рахунок позивача в загальній сумі 25 000 доларів США.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно з п. 21 розділу II Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Згідно з п. 22 розділу II "Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті", затвердженого постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, граничні строки розрахунків, зазначені в пункті 21 розділу II цього Положення не поширюються на операції в незначному розмірі з експорту, імпорту товарів (уключаючи незавершені розрахунки за операцією), крім дроблення операцій з експорту товарів або дроблення валютних операцій.

Відповідно до пп. 7 п. 2 розділу І "Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті" затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 № 5, незначний розмір валютної операції (далі - незначний розмір) - розмір валютної операції (в еквіваленті за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату здійснення операції), який є меншим, ніж розмір, що установлений для фінансових операцій, що підлягають обов`язковому фінансовому моніторингу згідно із законодавством у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 розділу III Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення" фінансові операції є пороговими, якщо сума, на яку здійснюється кожна із них, дорівнює чи перевищує 400 тисяч гривень або дорівнює чи перевищує суму в іноземній валюті, банківських металах, інших активах, еквівалентну за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів 400 тисяч гривень.

Відповідно до ч. 3 статті 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Згідно з ч. 4 ст.13 Закону України "Про валюту і валютні операції" за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Згідно з абз. 2 ч. 6 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Абзацами 1, 2 ч. 7 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого зовнішньоекономічним договором (контрактом), або прийняття до провадження уповноваженим органом відповідної країни документа про стягнення такої заборгованості з боржника- нерезидента на користь резидента в позасудовому (досудовому) примусовому порядку строк, встановлений відповідно до цієї статті, зупиняється з дня прийняття до розгляду такої заяви (прийняття до провадження відповідного документа) і пеня за порушення строку в цей період не нараховується.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутня довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов контракту від 13.09.2019 № 20190913/1 щодо виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин, як і документи, які свідчать про прийняття до розгляду судом, міжнародним комерційним арбітражем позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, що виникла внаслідок недотримання нерезидентом строку, передбаченого контрактом від 13.09.2019 №20190913/1.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про те, що дебіторська заборгованість "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ" LTD." (Пекін, Китай) була припинена на підставі додатку від 03.09.2021 №3 до договору від 13.09.2019 шляхом заліку зустрічних однорідних вимог на суму 25 000 доларів США.

За правилами ч. 5 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції" порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до пп. 5 п. 10 розділу III Інструкції про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товару, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 02.01.2019 №7 (далі - Інструкція №7) банк, крім підстав, передбачених у пункті 9 розділу III цієї Інструкції, має право завершити здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за наявності документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог у разі дотримання сукупності таких умов:

вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями;

вимоги однорідні;

строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги;

між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Відповідно до ст. ст. 627, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно з ст. 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України.

Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), зокрема, зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (ст. 601 ЦК України). Аналогічні положення закріплені також у ст. 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно з ч. 3 якої господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

При тлумаченні наведених норм слід виходити з того, що зустрічність вимог передбачає одночасну участь сторін у двох зобов`язаннях, де кредитор за одним зобов`язанням є боржником в іншому. Тобто, сторони одночасно беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, і навпаки. Що ж до однорідності вимог, то вона визначається їхньою правовою природою та матеріальним змістом (вираженням) і не залежить від підстав, що зумовили виникнення зобов`язань. Це означає, що вимоги вважаються однорідними, якщо зобов`язання сторін стосовно одна до одної мають бути виконані однаково, тоді як підстави виникнення зобов`язань можуть бути різними.

Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" 16 квітня 1991 року №959-XII всі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності мають право самостійно визначати форму розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України та відповідають міжнародним правилам.

Зазначені норми однозначно вказують на те, що суб`єктам зовнішньоекономічної діяльності гарантовано свободу підприємницької діяльності, яка здійснюється у порядку та у спосіб, що не заборонені законом.

Відтак, чинним законодавством не заборонено та не обмежено законні форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями, що не передбачають, власне, надходження іноземної валюти на рахунок резидента. Так само, чинне законодавство не пов`язує застосування інституту зарахування однорідних зустрічних вимог з певними видами договорів як обов`язковою умовою припинення зобов`язання у такий спосіб, крім випадків, коли зарахування не допускається.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 31.01.2020 у справі №1340/3649/18 вже зробив висновок щодо застосування наведених норм у правовідносинах щодо відповідальності резидента за ненадходження валютної виручки в разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором зарахуванням зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до правової позиції, сформованої в цій постанові, резидент є вільним у виборі форми розрахунків за зовнішньоекономічними операціями з-поміж тих, що не суперечать законам України, а тому перебування таких операцій на валютному контролі саме по собі не спричиняє наслідку у вигляді застосування штрафних санкцій (пені), передбачених ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті". Припинення зобов`язання шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є складовою гарантованого Конституцією України права на свободу підприємницької діяльності та може бути обмежено виключно законами України.

У розвиток наведеної правової позиції щодо застосування норм ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", п. 1.10 Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 №136 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 29.07.2021 у справі № 817/1200/15 сформував висновок, відповідно до якого у разі припинення зобов`язання за зовнішньоекономічним договором шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог у строк, встановлений нормами Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" для розрахунків у іноземній валюті, підстави для притягнення резидента до відповідальності за порушення термінів розрахунків у іноземній валюті (за ненадходження валютної виручки) відсутні, незалежно від підстав виникнення зустрічних однорідних вимог та складу учасників зарахування зустрічних однорідних вимог. Обставини щодо зарахування зустрічних однорідних вимог та припинення внаслідок цього зобов`язань за зовнішньоекономічним договором підлягають встановленню судом з дослідженням належних щодо цього доказів.

Пунктом 4 договору від 13.09.2019 №20190913/1 укладеного між позивачем та "BEIJING DAPENG CENTURY TECHNOLOGY DEVELOPMENT CJ" LTD." (Пекін, Китай) визначено умови розрахунків, а саме розрахунок за товари та послуги проводяться на умовах зазначених у додатках (специфікаціях). Дозволяється частково та дострокова оплата (п. 4.1).

Розрахунки проводяться шляхом перерахування покупцем коштів на рахунок продавця в порядку передбаченому дійсним законодавством України (п. 4.2). Валюта платежу - Євро та/чи долари США (п. 4.3).

Згідно з додатком від 03.09.2021 №3 до договору від 13.09.2019 №20190913/1 покупець визнає неможливість виконання ним умов контракту та відмовляється від виконання контракту в односторонньому порядку (п. 1). Сторони визнають, що неповоротні збитки виробника з виробництва товару через неможливість виконання покупцем умов контракту складають 25 000 доларів США (п. 3). Покупець компенсує постачальнику неповоротні витрати, понесені під час виробництва товару на суму 25 000 доларів США (п. 3).

Колегія суддів звертає увагу на те, що умовами договору від 13.09.2019 №20190913/1 не передбачено можливості зарахування зустрічних однорідних вимог, водночас вищезазначений додаток не є угодою про зарахування зустрічних однорідних вимог. Крім того в матеріалах справи відсутні, докази на підтвердження готовності товару та понесення виробником неповоротних збитків на вказану суму.

Враховуючи встановлені обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, підстави для зарахування зустрічних вимог за вищевказаним договором, укладеним позивачем з нерезидентом не підтверджені належними та допустимими доказами.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем правомірно та обґрунтовано встановлено порушення позивачем вимог ч. 3 ст. 13 Закону України "Про валюту і валютні операції", а саме порушення граничних строків розрахунків встановлених Національним банком України за зовнішньоекономічними операціями з імпорту товарів за договором від 13.09.2019 №20190913/1.

Інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують, при цьому колегія суддів звертає увагу на ті обставини, що відповідно до правил п.41 "Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Флайхай" - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Текст постанови виготовлено 10 червня 2025 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді Є.І.Мєзєнцев

В.В.Файдюк