Справа № 200/1547/25
Суддя: Крилова М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Справа№200/1547/25

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Крилової М.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікарня сімейної медицини» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

03 березня 2025 року до Донецького окружного адміністративного суду, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», надійшов позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікарня сімейної медицини» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікарня сімейної медицини» () на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком № 1) за період з 25 жовтня 2022 року 31 січня 2025 року у сумі 113 945 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять ) грн. 16 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за відповідачем обліковується заборгованість по невідшкодованих фактичних витратах на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах за Списком №1 за період з 25 жовтня 2022 року 31 січня 2025 року у загальному розмірі 113 945 ,16 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач з позовм не погодився та надав до суду відзив на позовну заяву зі змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В обгрунтування своєї позиції вказує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в країні введений воєнний стан, який неодноразово продовжувався та наразі триває, праціники ТОВ «ЛСМ» залишили м. Слов`янськ у пошуках безпечних місць. Працівникам було надано відпустки без збереження заробітної плати з 01.03.2022. Зважаючи на це, господарська діяльність ТОВ «ЛСМ» була призупинена з березня 2022 по грудень 2023. Вважає, що у зв`язку з відсутністю у ТОВ «ЛСМ» господарської діяльності з березня 2022 по грудень 2023, у нього був відсутній прибуток, і які наслідок була відсутня фінансова можливість здійснювати будь-які витрати, в тому числі й пов`язані з виплатою і доставкою пенсій на пільгових умовах.

Також вказує, що після відновлення господарської діяльності у 2024 часткового було погашені витрати на виплату і доставку пенсії на суму 22801,20 грн. ОСОБА_1 , проте вищевказані кошти позивач зараховує у рахунок 2022 року. Відповідач вважає, що ці кошти мають бути зараховані саме за 2024, оскільки за період з березня 2022 по грудень 2023 (відсутність господарської діяльності) воно не зобов`язане нести ці витрати через відсутність доходу у товариства.

Крім того, розміри витрат (розмір пенсії), зазначені позивачем щодо пенсії ОСОБА_1 у різних документах, доданих до позовної заяви, не співпадають. Також вважає, що позивачем не доведено виплату пенсії ОСОБА_2 .

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лікарня сімейної медицини» перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області та має обов`язок щодо відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідача виникла заборгованість перед Пенсійним фондом України з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначених відповідно до п.п. "а" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на загальну суму 113 945,16 грн за період з жовтня 2022 року по січень 2025 року.

Наявність вказаної заборгованості підтверджується карткою особового рахунку по відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за Списком №1, а також розрахунками фактичних витрат.

Вказані розрахунки направлялись відповідачу на адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що підтверджується наданими копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень.

Відповідач вимоги позивача не виконав, оплату заборгованості на вищезазначену суму не здійснив, що і стало підставою для звернення останнього з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 1 статті 1 Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 року №400/97-ВР (далі - Закон №400/97-ВР) платниками збору на обов`язкове державне пенсійне страхування є суб`єкти підприємницької діяльності незалежно від форм власності, їх об`єднання, бюджетні, громадські та інші установи та організації, об`єднання громадян та інші юридичні особи, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які використовують працю найманих працівників.

Абзацом четвертим пункту 1 статті 2 Закону №400/97-ВР визначено, що для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону, крім тих, які є платниками фіксованого сільськогосподарського податку, об`єктом оподаткування є також фактичні витрати на виплату і доставку пенсій, призначених до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» відповідно до пунктів «б» - «з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та призначених після дня набрання чинності зазначеним Законом відповідно до пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у період до досягнення працівниками пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На обов`язкове державне пенсійне страхування встановлюються ставки збору у таких розмірах: для платників збору, визначених пунктами 1 та 2 статті 1 цього Закону 100 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного абзацом четвертим пункту 1 статті 2 цього Закону (абзац третій пункту 1 статті 4 Закону №400/97-ВР).

Положеннями частини другої Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) визначено, що Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Покриття витрат Пенсійного фонду на виплату і доставку пенсій за віком, призначених на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та частин другої і третьої статті 114 цього Закону до досягнення пенсійного віку, визначеного статтею 26 цього Закону, здійснюється у такому порядку:

- підприємства та організації (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України; на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, а також на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 цього Закону, - до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону за раніше діючим порядком;

- за рахунок коштів Державного бюджету України пенсії, призначені особам відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (стосовно осіб, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України, статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пунктів 2-8 частини другої статті 114 цього Закону (стосовно осіб, які працювали у сільськогосподарських товаровиробників, які на дату відшкодування віднесені до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені підпунктом 4 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України) та частини третьої статті 114 цього Закону.

Таким чином, на відповідача покладено обов`язок покривати витрати на виплату та доставку пенсій, призначених працівникам відповідача відповідно до п.п. «а», «б»-«з» частини 1 статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (Список №1, №2).

Порядок відшкодування страхувальниками витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених на пільгових умовах передбачений Інструкцією про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України, затвердженою постановою Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003 року (далі - Інструкція № 21-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно підпункту 2.1.1. пункту 2.1 розділу 2 Інструкції № 21-1 платниками страхових внесків є: страхувальники - роботодавці: підприємства, установи й організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форм власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування - фіксований податок, єдиний податок та фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру; колективні та орендні підприємства, сільськогосподарські кооперативи, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок); дипломатичні представництва, консульські установи України, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи підприємств та організацій (у тому числі міжнародних), створених відповідно до законодавства України, які мають окремий баланс і самостійно здійснюють розрахунки із застрахованими особами; іноземні дипломатичні представництва та консульські установи іноземних держав, філії, представництва, інші відокремлені підрозділи іноземних підприємств та організацій, міжнародних організацій, розташованих на території України.

За п. 6.1. Інструкції № 21-1 для підприємств та організацій (крім сільськогосподарських товаровиробників, віднесених до четвертої групи платників єдиного податку, що визначені у підпункті 4 пункту 291.4 статті 291 глави 1 розділу XIV Податкового кодексу України) відшкодуванню підлягають фактичні витрати на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

- особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, крім тих, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за Списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України;

- особам, які були зайняті на інших роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пунктів «б»-«з» статті 13 Закону № 1788-ХІІ та пунктів 2-8 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV.

Згідно п. 6.4. Інструкції № 21-1 розмір сум до відшкодування на поточний рік визначається органами Пенсійного фонду України щорічно у розрахунках фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV (згідно з додатками 6 та 7), які надсилаються підприємствам до 20-го січня поточного року та протягом місяця з новопризначених (перерахованих) пенсій.

За п. 6.7. Інструкції № 21-1 підприємства щомісяця до 25-го числа вносять до Пенсійного фонду зазначену в розрахунку місячну суму фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах. У разі зміни розміру пенсії або настання обставин, які впливають на суму відшкодування (смерть пенсіонера, зміна місця проживання тощо), органи Пенсійного фонду повідомляють про це підприємства у розрахунку, який направляється підприємству в місячний строк з дня прийняття рішення про зміну розміру пенсії або про припинення виплати пенсії. Суми фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за період з дати призначення пенсії до дати складання розрахунку фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону № 1058-IV, сплачуються одночасно із оплатою фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за перший поточний місяць.

Позивачем на адресу відповідача надсилались розрахунки фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно п.п. "а" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення та п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з жовтня 2022 року по січень 2025 року на загальну суму 113 945,16 грн.

Розрахунки фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій за відповідний період, які були направлені відповідачу, є підставою для відшкодування відповідачем фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, понесених територіальним органом Пенсійного фонду України.

Відповідач не погоджується з розрахунками позивача заборгованості з відшкодування фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій.

При цьому, суд враховує, що такі розрахунки понесених позивачем витрат у визначеному законом порядку не були оскаржені відповідачем, станом на момент подання позову до суду заборгованість за спірний період не сплачена.

Стаття 17 Закону № 1058-IV встановлює обов`язок страхувальника виконувати вимоги, передбачені цим Законом, а також нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону.

Згідно п. 7 частини 1 статті 64 вказаного Закону управління Пенсійного фонду має право стягувати з платників страхових внесків несплачені суми.

Верховний Суд неодноразово висловлював свою позицію стосовно того, що обов`язок з відшкодування витрат на виплату та доставку пенсій, призначені відповідно до статті 13 Закону № 1788-ХІІ, покладається на підприємства (зокрема, у постановах від 20.12.2018 року у справах № 804/7025/17 та № 804/2506/17, від 18.01.2023 року у справі № 826/8883/17, від 16.02.2023 року у справі № 640/14748/19, від 06.06.2023 року у справі № 804/5216/17).

Також, Верховний Суд в постанові від 05.01.2021 року у справі № 640/18421/19 зазначив, що підставою для відшкодування підприємством органам Пенсійного фонду витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій за відповідний період.

Це свідчить про обов`язок підприємств та організацій здійснювати покриття Пенсійному фонду витрат на виплату та доставку пенсій особам, які були зайняті на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 та Списком № 2.

Аналогічного висновку Верховний Суд дійшов також у постановах від 14.09.2022 року у справі № 817/1943/17 та від 26.10.2022 року у справі № 812/1231/17.

Тобто, розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій є підставою для стягнення заборгованості.

Водночас, це стягнення не є безумовним, якщо органом Пенсійного фонду допущено помилки в проведенні обрахунку або включено будь-які додаткові суми до стягнення.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 08.11.2023 у справі № 818/763/18.

Разом з тим, на відміну від обставин справи №818/763/18, у справі, у даній справі, відповідачем не наводяться конкретні докази чи посилання на допущення позивачем помилок при проведенні обрахунку належної до стягнення суми. У свою чергу, направлення страхувальнику будь-яких інших документів, ніж розрахунки фактичних витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, призначених відповідно до частини 2 «Прикінцевих положень» Закону, вимоги Інструкції №21-1 не містять.

Також, суд зауважує, що наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву обґрунтування, зводяться до відсутності у підприємства коштів на покриття спірних витрат у зв`язку з відсутністю провадження господарської діяльності, проте, такі обставини не нівелюють обов`язку підприємства щодо виконання наявних у нього фінансових зобов`язань.

Відповідно до частини третьої статті 2 КАС України однією з основних засад (принципів) адміністративного судочинства є змагальність сторін.

Частиною першою статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином, засади змагальності покладають на відповідача обов`язок довести суду правомірність його заперечень та надати суду докази відсутності у нього заборгованості перед позивачем з відшкодування витрат на виплату та доставку пільгових пенсій, або докази відсутності у нього обов`язку такого відшкодування.

Натомість, під час розгляду справи такі докази відповідач суду не надав, як і не надав взагалі доказів відшкодування позивачеві витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах, у будь-якому розмірі.

Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів погашення ним заборгованості перед позивачем з відшкодування сум фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, суд дійшов висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову повністю.

Суд також враховує, що відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

При цьому, до основних завдань, які стоїть перед органами Пенсійного фонду України, відноситься забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплата пенсій.

Одним із джерел наповнення бюджету Фонду є надходження від відшкодування фактичних витрат Пенсійного фонду України на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах.

Добросовісне виконання суб`єктами господарювання свого обов`язку відповідно до закону брати участь у соціальному захисті громадян України є проявом соціальної відповідальності бізнесу, який враховує інтереси суспільства та бере на себе певну частину відповідальності за соціальний захист осіб, які його потребують.

Саме такий правовий висновок викладено у вищевказаній постанові Верховного Суду від 05.01.2021 у справі №640/18421/19.

Відповідно до частини другої статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Отже, сума сплаченого позивачем судового збору не підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікарня сімейної медицини» про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лікарня сімейної медицини» адреса: вул. Банківська, буд. 85, м. Слов`янськ, Донецька область, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (місцезнаходження: Донецька область, м. Слов`янськ, пл.. Соборна, буд. 3; ) заборгованість по відшкодуванню фактичних витрат на виплату та доставку пенсій, призначених на пільгових умовах відповідно до пункту «а» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» до набрання чинності Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та призначених відповідно до частини другої статті 114 Закону України 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком № 1) за період з 25 жовтня 2022 року 31 січня 2025 року у сумі 113 945 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот сорок п`ять ) гривень 16 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя М.М. Крилова