Справа № 400/3910/25
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 р. № 400/3910/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Брагар В. С. за правилами спрощеного позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачівІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ,

провизнання протиправним та скасування рішення, оформлене протоколом від 09.04.2025 року № 15; зобов`язання вчинити певні дії,

До Миколаївського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі-позивач) із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі- відповідач1) та просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення комісії з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене протоколом №15 від 09.04.2025 року, в частині відмови у наданні відстрочки;

-зобов`язати комісію з питань надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 повтрно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 1 частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» з прийняттям відповідного рішення, враховуючи висновки суду.

В обґрунтування позову вказує, що подав на ім`я голови комісії заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку. Після чого отримав повідомлення, де вказано, що ухвалено рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Позивачу повідомлено, що на нього не розповсюджується дія пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», оскільки він є резервістом бойового резерву та підлягає призову на військову службу на загальних підставах.

Ухвалою суду від 22.04.2025 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано у десятиденний строк з дня вручення ухвали подати до Миколаївського окружного адміністративного суду уточнену позовну заяву, у якій уточнити склад відповідачів.

28.04.2025 року позивачем було подано до суду уточнену позовну заяву, в якій вказав другого відповідача по справі - Комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 . Змін до позовних вимог внесено не було.

Ухвалою від 02.05.2025 року судо було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та залучено другого відповідача - Комісію з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі відповідач2).

14.05.2025 року відповідачем1 було подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що вважає за необхідне визнати позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Наголосив на тому, що позивач не має статусу військовозобов`язаного та знаходиться у військовому резерві, та пояснив, що відповідно до ч. 8 ст. 39-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» позивач не має права на відстрочку від призову на тій підставі, що він вказав у заяві та підтвердних документах.

21.05.2025 року позивач подав до суду відповідь на відзив, де вказав, що не заперечує проти свого статусу резервіста оперативного резерву першої черги та обізнаний, що питання призову на військову службу осіб із числа резервістів в особливий період регулюється статтею 39-1 Закону №2232-XII. Позивачу відомо, що дана стаття не містить посилання на частину 3 статті 23 Закону №3543-XII та водночас вважає, що був протиправно позбавлений права на відстрочку. Також вважає, що до статті 39-1 Закону №2232-XII суб`єктом правотворчої діяльності не були внесені належні зміни у зв`язку із перенесенням норми про право на відстрочку здобувачів освіти з частини другої до частини третьої статті 23 Закону №3543-XII.

23.05.2025 року відповідачем1 було подано до суду заперечення на відповідь на відзив, де вказав, що відповідач як орган військового управління повинен діяти лише у межах своїх повноважень та керуватися лише діючим законодавством. Вказав, що із доводів позивача у позові та відповіді на відзив відповідач зробив висновок, що позивача не влаштовують чинні редакції законів України та пояснив, що відповідно до ст. 75 Конституції України єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України.

Дослідивши докази, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач знаходиться на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 104 від 23.04.2025 року позивача було зараховано до військового оперативного резерву військової частини НОМЕР_1 . Того ж дня позивачу було доведено вимоги законодавства з питань оборони, мобілізації та військового обов`язку. Позивач був зарахований до відокремленого структурного підрозділу «Фаховий коледж корабелів Національного університету кораблебудування імені адмірала Макарова», у зв`язку із чим ним було подано до відповідача2 заяву про надання йому відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

За результатами розгляду заяви відповідачем1 було підготовлено та видано позивачу повідомлення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації №11/2244 від 10.04.2025 року. Причина відмови: «Гр. ОСОБА_1 є резервістом бойового резерву, наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 №104 від 23.04.2025 зарахований до військового оперативного резерву військової частини НОМЕР_2 . Дія пункту 1 частини 3 статті 23 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не розповсюджується на зазначену категорію осіб».

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України "Про військову службу і військовий обов`язок" від 25.03.1992 №2232-XII (далі - Закон №2232-XII).

За змістом частини дев`ятої статті 1 №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

За приписами частини першої статті 39 Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Так відповідно до ч. 8 ст. 39-1 даного Закону №2232-XII призову на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період не підлягають також громадяни України, визначені абзацами четвертим - дванадцятим частини першої та частиною другою статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів встановлює Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-XII (далі - Закон №3543-XII).

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Закону №3543-XII призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, забезпечують місцеві органи виконавчої влади та здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів розвідувальних органів України - відповідний підрозділ розвідувальних органів України, осіб, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Статтею 23 Закону №3543-ХІІ для деяких категорій громадян встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.

Зокрема, відповідно до пункту 1 частини 3 призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту", а також докторанти та особи, зараховані на навчання до інтернатури.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається Кабінетом Міністрів України.

Цей порядок визначає, серед іншого, порядок надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.

Так, 18.05.2024 набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України, якою затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі постанова №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.

Відповідно до пункту 60 Постанови № 560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.

Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.

На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.

Згідно з пунктом 11 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.

Так, вивчивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідачем було виконано перевірку наявності підстав надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації позивачу та встановлено, що для такої категорії громадян як резервісти можливість надання відстрочки від призову на підставі пункту 1 частини 3 статті 23 Закону України №3543-XII ( здобувач освіти) законодавцем не передбачено.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням вищезазначеного, суд на підставі наданих письмових доказів, системного аналізу положень законодавства України, дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову, в силу вимог статті 139 КАС України судовий збір не підлягає стягненню із відповідача - суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) та Комісії з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого протоколом від 09.04.2025 року № 15 та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. С. Брагар