Справа № 361/194/25
Суддя: Василишин В. О.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2-а/361/4/25, cправа № 361/194/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» травня 2025 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 3 батальйону Управління патрульної поліції Закарпатської області лейтенанта поліції Русина Юрія Юрійовича, Департаменту патрульної поліції про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

в с т а н о в и в:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить скасувати винесену інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону в Закарпатській області лейтенантом поліції Русиним Юрієм Юрійовичем постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серія БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 122 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

В обґрунтування вимог зазначається про те, що громадянин Німеччини ОСОБА_2 (далі - Позивач), ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись на транспортному засобі марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, був зупинений особою у поліцейській формі, яка відповідно до службового посвідчення є працівником УПП в Закарпатській області «інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону в Закарпатській області лейтенант поліції Русин Ю.Ю.» (далі Поліцейський), який оголосив позивачу, що останній нібито рухався з перевищенням швидкості, а саме 86 км/год, чим порушив встановлені вимоги пункту 12.4 ПДР. На заяву позивача про те, що даний прилад, відповідно до ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», не може бути використаний працівниками поліції в ручному режимі, поліцейський не зважав і відповідно виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року.

Позивач, отримавши від поліцейського постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, побачив, що в ній зазначене інше ім?я особи, яка нібито винесла постанову, а саме ОСОБА_3 .

20 листопада 2024 року, представником позивача адвокатом Сівач І.А., було направлено на електрону адресу УПІІ в Закарпатській області заяву в електронній формі (підписану КЕП адвоката) про збереження відеозаписів з бодікамер поліцейських, які зупинили транспортний засіб позивача понад строк, передбачений чинним законодавством, оскільки дані відеозаписи є доказами у справі з оскарження винесеної постанови.

Тобто, адвокатом позивача було повідомлено УПП в Закарпатській області про намір оскарження постанови серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, в судовому порядку.

20 листопада 2024 року, за місцем проживання позивача було подано адміністративний позов до суду з позовними вимогами щодо скасування постанови і відповідно відкрите провадження (справа № 361/11899/24).

22 листопада 2024 року, адвокатом Сівач І.А., було проінформовано в електронній формі (повідомлення підписане КЕП адвоката) УПП в Закарпатській області про подачу позову до суду і надіслані сканкопії підтверджуючих документів. Після вищезазначених повідомлень, які надіслані адвокатом, позивач отримав лист від УПП в Закарпатській області від 22 листопада 2024 року, за вих № В-10867/е3/41/15/01-2024 про те, що «заява уважно розглянута відділом адміністративної практики УПП в Закарпатській області, встановлені порушення у винесенні постанови серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, яка скасована і справу направлено на новий розгляд».

Відповідно, УПП в Закарпатській області визнаючи, що постанова серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, була винесена з порушенням чинного законодавства самоуправно (без скарги позивача щодо скасування даної постанови і не у спосіб, передбачений чинним законодавством) скасували постанову серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, і направили справу на новий розгляд, з викликом позивача з місця його проживання до місцезнаходження УПП в Закарпатській області, і відповідно без присутності позивача винесли постанову серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року, яка була направлена засобами поштового зв?язку і отримана позивачем 24 грудня 2024 року.

Позивач з фактом скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, категорично не погоджується, вважає винесену поліцейським постанову серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року незаконною (як і постанову серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року) та необґрунтованою, винесеною із порушенням норм чинного законодавства, а отже такою, що має бути скасована, оскільки порушено порядок винесення постанови поліцейським і самоуправно скасовано первинну постанову УПП в Закарпатській області (без скарги позивача щодо скасування постанови) і винесено нову постанову серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року.

Постанова серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року, винесена поліцейським з порушенням норм чинного законодавства, (як і попередня постанова серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 р), оскільки УПП в Закарпатській області не мало права самостійно, за власною ініціативою, без скарги позивача до вищестоящого органу (скарги саме на скасування постанови) скасовувати попередню постанову і виносити нову, в тому числі після того, як позивач вже звернувся до суду з підстав скасування постанови серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, про що, адвокат позивача, попереджала УПП в Закарпатській області по електронній пошті.

Також в постановах міститься різна інформація стосовно часу скоєння правопорушення: в постанові серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, час скоєння правопорушення позивачем зазначений 10 листопада 2024 року о 13 год. 56 хв.; в постанові серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року, час скоєння правопорушення позивачем зазначено 10 листопада 2024 року о 13 год. 53 хв.

У постанові серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року (як і в попередній скасованій самовільно УПП в Закарпатській області) вказано, що швидкість автомобіля під керуванням позивача вимірювалась приладом «TruCam». Разом з тим прилад «TruCam» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу не може триматися руками інспектора поліції, а повинен бути стаціонарно вмонтованим, що доводиться приписами ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію».

В постановах: серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року, так і попередній скасованій серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року) є загальне посилання на пристрій, який нібито було використано для вимірювання швидкості - «TruCAM 000618», але під час зупинки позивача на підставі нібито перевищення швидкості, позивачу не було надано підтвердження сертифікації даного приладу для використання в Україні та сертифікат проходження повірки (експертний висновок Держспецзв`язку, у додатку до якого повинен бути зазначений конкретний номер саме того пристрою, на який було нібито зафіксовано швидкість руху транспортного засобу позивача). Жодного доказу, які б підтвердили наявність пломб та проходження періодичної повірки «TruCAM 000618», позивачу надано не було. Прохання надати перекладача, так як позивач є громадянином Німеччини, поліцейським було проігноровано.

З перерахованих вище причин позивач не погоджується із рішенням поліцейського про притягнення його до адміністративної відповідальності та вважає постанову такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 січня 2025 року відкрито спрощене провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін.

27 січня 2025 року від представника Департаменту патрульної поліції Вовканич А.І. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначав, що 10 листопада 2024 року під час несення служби працівниками управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam LTI 20/20» серійний номер ТС 000618, за адресою: Закарпатська область, автомобільна дорога М-06 «Київ-Чоп», 745 км, було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 86 км/год в населеному пункті Неліпино, чим перевищив встановлене обмеження максимальної швидкості руху в населеному пункті на 36 км/год та порушив п. 12.4 ПДР України.

На підставі ст. 35 ЗУ "Про Національну поліцію" транспортний засіб було зупинено. Інспектор підійшов до водія, яким виявився позивач, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу зупинки та перевірки документів, попросив пред?явити документи, зазначені в п. 2.1 ПДР України на підставі ст. 32 ЗУ «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР України. Водій виконав законну вимогу патрульного та надав запитувані документи для перевірки.

За дане правопорушення позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та винесено постанову серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року.

Дану постанову було скасовано рішенням начальника УПП в Закарпатській області ДПП від 21 листопада 2024 року, та направлено на новий розгляд 03 грудня 2024 року.

03 грудня 2024 року відбувся новий розгляд справи про порушення пункту 12.4. ПДР (перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населених пунктах) скоєного позивачем 10 листопада 2024 року.

За результатом розгляду справи інспектором Русиним Ю.Ю., повторно винесено постанову серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року, та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

В позовній заяві позивач звертає увагу на тому, що в постанові серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року в якості доказу зазначено «Фото з Трукам», проте не вказано якої моделі.

Просив звернути увагу суду, що в постанові серії БАВ № 228103, інспектор Русин Ю.Ю. зазначив в п. 5 технічний засіб яким велась фіксація «TruCam 00618», а в п. 7 зазначеної постанови вказано, що до постанови додається «Фото з Трукам». Тому вважає, що даний аргумент позивача спростованим щодо того, що не зазначено з якого саме TruCam додається фото.

Щодо часу скоєння правопорушення позивачем, то в п. 5 постанови серії БАВ № 228103, Русин Ю.Ю. зазначає, що «...керуючи Т3 «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 10 листопада 2024 року о 13 год. 53 хв....». Даний час скоєння правопорушення узгоджується з часом фіксації правопорушення зазначеним на фотокартці з «TruCam 00618», тому вважає, що постанова серії ЕНА № 228103 від 03 грудня 2024 року відповідає всім вимогам зазначеним в ст. 283 КУпАП.

Прилад «TruCam» конструктивно розроблений таким чином, що дозволяє його використання без спеціалізованих стаціонарних підставок, про що свідчить спеціальна ручка, накладка та відсутність у технічній документації та інструкціях інформації про необхідність їх застосування.

Лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань, Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України від 05.06.2014 № 1314-VI «Про метрологію та метрологічну діяльність» (набрав чинності 01.01.2016), законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.

Таким чином, згідно з наведеними положеннями чинного законодавства України, лазерні вимірювачі швидкості «TruCam LTI 20/20», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для «TruCam» визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08 лютого 2016 року № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/23817, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 01 грудня 2023 року та чинного до 01 грудня 2024 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCAM LTI 20/20» № TC000618, є придатним до застосування.

Також зазначав, що можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв?язку та захисту інформації України експертного висновку від 27 вересня 2018 року № 04/02/03/-3008, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Вважає недоцільним посилання позивача на те, що прилад «TruCam» має застосовуватися працівниками поліції на підставі ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» з триноги чи монтуватись на території. Дане ствердження є хибним з тих підстав, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Разом з тим, оскаржувана постанова накладає адміністративне стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зазначав, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam LTI 20/20» є засобом вимірювальної техніки, а не пристроєм, що здійснює автоматичну фото та відеозйомку.

Застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото і відеозйомки, відеозапису є одним із превентивних заходів, визначених статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію».

Як вбачається з листа ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 лазерний вимірювач «TruCam LTI 20/20» відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань, тобто без триноги.

Державне підприємство «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») засноване на державній власності і входить до сфери управління Мінекономрозвитку України.

Даний лист ДП «Укрметртестстандарт» від 01 жовтня 2019 року № 22-38/49 не скасовано та не оскаржено в судовому порядку.

Оскільки в даному випадку порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості «TruCAM» в ручному режимі, а не в автоматичному, то представник відповідача вважає, що вимоги ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

04 лютого 2025 року від представника позивача Сівач І.А. на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначала, що просила взяти до уваги той факт, що при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, посадовою особою відповідача було допущено не формальну помилку/описку/одруківку тощо, а була повністю порушена процедура розгляду справи і винесення постанови.

В даному випадку, постанова серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, була винесена зовсім іншою особою - Кульмент`євою О.С., яка не розглядала справу, не роз`яснювала позивачу права та обов`язки, не оцінювала докази, а просто винесла постанову (поставила свій підпис).

Також просила взяти до уваги, що УПП в Закарпатській області (без скарги позивача щодо скасування постанови серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року), були відсутні підстави для скасування вищезазначенної постанови і винесення нової постанови за тим самим фактом серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року, без участі позивача.

Чинним законодавством, на підставі якого, в межах і у спосіб до якого повинні діяти органи державної влади і їх посадові особи не передбачена процедура скасування винесеної постанови органом який її виніс з власної ініціативи (без скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності). Тому вважає, що постанова серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року не є такою, яка винесена з дотриманням норм і процедур, передбачених чинним законодавством.

В ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію» чітко зазначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення ПДР.

Отже, відповідно до наведеної норми працівники поліції можуть розміщувати автоматичну фото та відеотехніку по периметру доріг, зокрема стаціонарно встановлювати вимірювальний пристрій, оскільки термін «монтувати/розміщувати» не можна ототожнювати із використанням в інший спосіб, зокрема тримати в руках.

Також зазначала, що на адвокатський запит, направлений на адресу Департаменту патрульної поліції після винесення судом ухвали про відкриття провадження по справі, було отримано інструкції з використання «TruCam», і зокрема передбачає (розділ 4) «ефект косинуса», який завжди присутній при вимірах цим приладом. Більш того, у цьому розділі дані таблиці перерахунку швидкості, яка показана на «TruCam» у реальну швидкість (залежно від кута між позицією приладу і напрямком руху автомобіля). Даний кут залежить від кривизни дороги, відстані на якому розташований прилад від краю дороги і відстані між приладом і автомобілем.

Суть використання вказаного ефекту полягає у можливості внесення особою, яка використовує «TruCam» автоматичної правки з метою «накручування» швидкості руху автомобіля, що не відображається на моніторі приладу, а тому встановити факт застосування або незастосування вказаного ефекту не представляється можливим для водія, та відомо лише особі, яка використовує «TruCam». Таким чином, якщо не була зафіксована відстань від приладу до транспортного засобу та від приладу до краю дороги, може мати місце при значних відстанях суттєва похибка у визначенні швидкості і розсіювання лазерного проміння, що веде за собою попадання в зону вимірювання інших транспортних засобів і, відповідно некоректне вимірювання швидкості саме його транспортного засобу.

Не зазначення поліцейськими в адміністративних матеріалах кута між напрямком руху автомобіля та положенням приладу «TruCAM» призводить до унеможливлення вирахувати реальну швидкість автомобіля за обставин «ефекту косинусу».

26 лютого 2025 року від представника Департаменту патрульної поліції Вовканич А.І. на адресу суду надійшли додаткові пояснення, в яких він надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 10 листопада 2024 року, Вайссгаппель Штефан рухаючись на транспортному засобі марки «Hyundai Tucson», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві приватної власності, був зупинений інспектором взводу № 1 роти № 3 батальйону в Закарпатській області лейтенантом поліції Русиним Ю.Ю., який оголосив, що він нібито рухався з перевищенням швидкості, а саме 86 км/год, чим порушив встановлені вимоги пункту 12.4 ПДР, та виніс постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року.

Отримавши від поліцейського постанову про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, Вайссгаппель Штефан побачив, що в ній зазначене інше ім?я особи, яка нібито винесла постанову, а саме ОСОБА_3 .

20 листопада 2024 року, представником ОСОБА_1 адвокатом Сівач І.А,, було направлено на електрону адресу УПІІ в Закарпатській області заяву в електронній формі (підписану КЕП адвоката) про збереження відеозаписів з бодікамер поліцейських, які зупинили транспортний засіб Вайссгаппель Штефана понад строк, передбачений чинним законодавством, оскільки дані відеозаписи є доказами у справі з оскарження винесеної постанови.

22 листопада 2024 року, адвокатом Сівач І.А., було проінформовано в електронній формі (повідомлення підписане КЕП адвоката) УПП в Закарпатській області про подачу позову до суду і надіслані сканкопії підтверджуючих документів.

22 листопада 2024 року, за вих № В-10867/ез/41/15/01-2024 від УПП в Закарпатській області надійшов лист про те, що заява уважно розглянута відділом адміністративної практики УПП в Закарпатській області, встановлені порушення у винесенні постанови серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, яка скасована і справу направлено на новий розгляд.

Відповідно до повідомлення про запрошення до підрозділу патрульної поліції, Вайссгаппель Штефана запрошували з`явитись 03 грудня 2024 року о 15 год. 00 хв. в управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП: м. Ужгород, вул. Максима Польового, буд. 2, для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням начальника УПП в Закарпатській області ДПП полковником поліції Найман В. від 21 листопада 2024 року, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року було скасовано та направлено на новий розгляд.

За результатом розгляду справи інспектором Русиним Ю.Ю., повторно винесено постанову серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року, та притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

У статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до ст. 14 вказаного Закону учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, особи, які рухаються в кріслах колісних, велосипедисти, погоничі тварин.

Учасники дорожнього руху зобов`язані, у тому числі, знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).

Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Згідно п. 12.9 «б» ПДР України водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31 або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «й» пункту 30.3 цих Правил.

Положення ст. 251 КпАП України закріплюють, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КпАП України орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За правилами ч. ч. 1-3 ст. 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до абзаців 1-2 ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою, зокрема, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

На думку суду положеннями ст. ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено можливість використання поліцією застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Суд звертає увагу, що лазерний вимірювач швидкості TruCam є, насамперед, засобом вимірювання із допоміжною функцією фото- та відеофіксації, який конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань, що випливає із змісту листа ДП «Укрметтестстандарт» від 01.10.2019 №22-38/49, а тому відхиляє доводи позову про те, що даний засіб не може використовуватися шляхом тримання в руках.

У даному випадку вимірювання швидкості здійснювалося за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCAM LTІ 20/20 № ТС 000618, який отримав сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки від 26.12.2018 № 22/3/В/21/376-18, сертифікат відповідності від 23.12.2020 №22/3/F/21/036-20 та пройшов повірку, чинну до 01.12.2024, що підтверджується свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №22-01/29750.

Відповідно до Переліку засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437, вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCAM фірми Laser Technology, Inc., США, (номер за Державним реєстром засобів вимірювальної техніки) У3197-12 міжповірочний інтервал становить 1 рік.

Крім того, можливість використання виробу TruCAM LTІ 20/20 № ТС 000618 виробництва Laser Technology Inc., США, підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 07.09.2021.

Так, лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Правильність реалізації у приладі TruCAM зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCAM, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCAM.

Разом з тим, суд вважає, доречними доводи позову про те, що постанову серії ЕНА № 3450028 від 10 листопада 2024 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП винесено з повністю порушеною процедурою розгляду справи, оскільки постанова була винесена іншою особою - ОСОБА_4 , яка не розглядала справу, не роз`яснювала ОСОБА_1 права та обов`язки, та не оцінювала докази.

Також було встановлено, що 22 листопада 2024 року представником ОСОБА_1 адвокатом Сівач І.А. проінформовано в електронній формі (повідомлення підписане КЕП адвоката) УПП в Закарпатській області про подачу позову до суду і надіслані сканкопії підтверджуючих документів.

Відповідач зазначав, що повідомленням про запрошення до підрозділу патрульної поліції, Вайссгаппель Штефана запрошували з`явитись 03 грудня 2024 року о 15 год. 00 хв. в управління патрульної поліції в Закарпатській області ДПП: м. Ужгород, вул. Максима Польового, буд. 2, для розгляду вчиненого адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 122 КУпАП, однак в даному повідомленні відсутня дата складання повідомлення, та неможливо встановити коли воно направлялось.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Отже, чинним законодавством, на підставі якого, в межах і у спосіб до якого повинні діяти органи державної влади і їх посадові особи не передбачена процедура скасування винесеної постанови органом який її виніс з власної ініціативи (без скарги особи, яка притягається до адміністративної відповідальності).

Тому постанова серії БАВ № 228103 від 03 грудня 2024 року про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності, передбаченої за ч.1 ст. 122 КУпАП не є такою, яка винесена з дотриманням норм і процедур, передбачених чинним законодавством та підлягає скасуванню.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справ з приводу рішень, дії чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З підстав скасування постанови про накладення адміністративного стягнення провадження у справі про адміністративне правопорушення слід закрити.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп., який слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції

Керуючись статтями 242, 244, 245, 246, 271, 286 КАС України, Броварський міськрайонний суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 грудня 2024 року серії БАВ № 228103 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Закрити справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя В.О.Василишин