Справа № 560/9304/25
Суддя: Печений Є.В.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9304/25
УХВАЛА

06 червня 2025 рокум. Хмельницький

Суддя Хмельницького окружного адміністративного суду Печений Є.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 02.06.2025 звернулася до суду із позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої просить:

"- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання приписів абзацу 3 та 11 п. 60 Порядку, затвердженого Постановою КМУ 560 від 16.05.2024 року, що виражається у порушенні реалізації законного права на відстрочку;

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити заходи, спрямовані на реалізацію законного права на відстрочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та реалізацію моїх прав як адвоката, надавши відповідь на адвокатський запит від 19.05.2025".

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за цим позовом суд виходить з такого.

Відповідно до статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; позов подано у строк, установлений законом (якщо адміністративний позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 160 КАС України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Частиною 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Частиною першою статті 5 КАС України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1- 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Частина перша статті 2 КАС України встановлює, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, зокрема, на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС України).

У рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 Конституційний Суд України зазначив, що відносини, які виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Щодо "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 1 грудня 2004 року №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним і стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Із зазначеного вище випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Зі змісту позовної заяви, зокрема її прохальної частини, вбачається, що ОСОБА_1 , зокрема, просить суд: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання приписів абзацу 3 та 11 п. 60 Порядку, затвердженого Постановою КМУ 560 від 16.05.2024 року, що виражається у порушенні реалізації законного права на відстрочку; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснити заходи, спрямовані на реалізацію законного права на відстрочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Належить зазначити, що закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

При цьому, зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Наведений висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.02.2020 по справі № 640/7310/19.

З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання приписів абзацу 3 та 11 п. 60 Порядку, затвердженого Постановою КМУ 560 від 16.05.2024 року, що виражається у порушенні реалізації законного права на відстрочку; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити заходи, спрямовані на реалізацію законного права на відстрочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стосуються прав, свобод та інтересів саме ОСОБА_2 .

У той же час, зі змісту позовної заяви вбачається, що стороною у справі, а саме - позивачем, ОСОБА_1 позначено саме себе.

Докази представництва Томашевською Оленою Анатоліївною інтересів ОСОБА_2 матеріали позовної заяви не містять.

Натомість суд зазначає, що ОСОБА_2 не є стороною по справі у поданій позовній заяві.

Одночасно, ОСОБА_1 не обґрунтовано, чим оскаржувана бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання приписів абзацу 3 та 11 п. 60 Порядку, затвердженого Постановою КМУ 560 від 16.05.2024 року, що виражається у порушенні реалізації законного права на відстрочку ОСОБА_2 порушує її права, свободи, інтересів в контексті статті 2 КАС України.

При цьому, потрібно вказати на те, що, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 має навести, які правові наслідки безпосередньо для неї породжує бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання приписів абзацу 3 та 11 п. 60 Порядку, затвердженого Постановою КМУ 560 від 16.05.2024 року, що виражається у порушенні реалізації законного права на відстрочку ОСОБА_2 як суб`єкта владних повноважень саме при здійсненні ними владних управлінських функцій щодо позивачки, адже захисту у порядку адміністративного судочинства підлягають порушені права особи у публічно-правових відносинах, у яких відповідач реалізовує владні управлінські функції стосовно заявника.

За таких обставин і правових підстав, вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невиконання приписів абзацу 3 та 11 п. 60 Порядку, затвердженого Постановою КМУ 560 від 16.05.2024 року, що виражається у порушенні реалізації законного права на відстрочку; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити заходи, спрямовані на реалізацію законного права на відстрочку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не відповідають наведеним приписам норм процесуального права та позбавляють суд можливості встановити дійсний зміст і суть правовідносин, що виникли між позивачкою і відповідачем.

З урахуванням наведеного, позивачці слід привести позовну заяву у відповідність з процесуальним законодавством шляхом подання до суду виправленої позовної заяви із зазначенням обґрунтуванням порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_1 прав, свобод або законних інтересів позивачки із зазначенням доказів, що підтверджують вказані обставини, а також, у разі потреби, уточнити позивачів ( ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ) для цілей розгляду цієї справи.

Отже, позивачці необхідно: належним чином сформулювати свої позовні вимоги відповідно до вимог КАС України та уточнити сторін по справі.

Вказані вище недоліки позовної заяви перешкоджають вирішенню питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі.

Відповідно до частини 1 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, позовну заяву слід залишити без руху.

Недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом:

- належного формулювання своїх позовних вимог відповідно до вимог ст. 160 КАС України;

- у разі уточнення сторін у справі додати до уточненої позовної заяви її копії, а також копії доданих до позовної заяви документів відповідно до кількості учасників справи;

Керуючись статтями 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 5 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддяЄ.В. Печений