Справа № 607/6911/25
Суддя: Кіпчарський О. М.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 607/6911/25
Провадження № 2-а/445/37/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Золочівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кіпчарського О.М.

секретаря судового засідання Кшемінської О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золочеві за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в :

02 квітня 2025 року до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_1 із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 165 про накладення на позивача адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у розмірі 17 000,00 грн., оскільки він не з`явився за повісткою. Зазначає, що жодних повісток він не отримував, такі йому не вручались. 14.03.2025 він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в додатку «Резерв +» було відображено, що він перебуває у розшуку, де йому повідомили, що він перебуває у розшуку, оскільки не з`явився за повісткою від 08.11.2024 року. Вказує, що постанова винесена без його присутності, жодних повісток він не отримував.

Як наслідок, просить скасувати оскаржувану постанову № 165 від 19.03.2025 року, а провадження в адміністративній справі закрити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07.04.2025 року справу скеровано за підсудністю до Золочівського районного суду Львівської області, куди справа фактично надійшла 21.05.2025 року.

Ухвалою судді Золочівського районного суду Львівської області від 23.05.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи за правилами ст. 286 КАС України, у порядку спрощеного провадження, без виклику сторін, за наявними матеріалами. Надано відповідачу строк на подання відзиву щодо заявленого позову.

02.06.2025 року відповідачем подано до суду відзив щодо заявленого позову, відповідно до якого з позовними вимогами останній не погоджується. Вказує, що 14.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 прибув гр. ОСОБА_1 . При перевірці його документів встановлено, що останній перебуває у розшуку, оскільки не з`явився за повісткою від 08.11.2024 року. Вказує, що повістка скеровувалась позивачу за його зареєстрованим місцем проживання, вказану повістку позивач не отримав оскільки «адресат відсутній за адресою», за повісткою позивач не прибув, а отже вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а тому правомірно притягнутий до адміністративної відповідальності.

Відзив представником відповідача подано вчасно, із доказами надсилання їх позивачу, оскільки ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 28.05.2025 року.

Будь-які інші заяви від учасників справи не надходили.

Із аналізу зазначеного вище вбачається, що сторони у справі на власний розсуд розпорядились своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій.

У відповідності до ч. 4 ст. 229 КАС України, якщо розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Положеннями ст. 159 КАС України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно зі ст. 55 Конституції України, кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Приписами п.1, п.2, абз.6, 8 п.3 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», передбачено, що Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає виконання військового обов`язку в запасі та дотримання правил військового обліку.

У відповідності до ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015, в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

При цьому, Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 року (Указ затверджено Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію»), у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

Строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався згідно з Указами Президента України та продовжує діяти до даного часу.

Змістом мобілізаційної підготовки є: створення мобілізаційного резерву, підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Відповідно до положень пунктів 30-303 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 повістка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку, який заповнюється представником районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

У разі формування повістки за допомогою Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу накладає на повістку кваліфікований електронний підпис у день її формування. Реєстраційний номер повістки фіксується в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Кожна повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, містить унікальний електронний ідентифікатор у вигляді QR-коду (далі - QR-код). QR-код містить інформацію, зазначену в пункті 29 цього Порядку, а також реєстраційний номер поштового відправлення у разі відправлення повістки засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням.

Повістка, сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, може бути роздрукована. У такому разі її паперова форма повинна містити придатний для зчитування QR-код з відповідною інформацією.

Повістки, сформовані за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, можуть: централізовано друкуватися і надсилатися військовозобов`язаним та резервістам засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення; друкуватися та вручатися військовозобов`язаним та резервістам під час оповіщення у роздрукованому вигляді.

У разі надсилання повістки, сформованої за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення, на такому відправленні повинні зазначатися штриховий кодовий ідентифікатор оператора поштового зв`язку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається повістка.

В описі вкладення зазначається інформація про найменування поштового відправлення, власне ім`я та по батькові (за наявності), адреса громадянина, якому надсилається поштове відправлення, найменування вкладення із кількістю аркушів, власне ім`я та прізвище керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу, інформація про дату накладення кваліфікованого електронного підпису.

Позивачу за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку № 1051672, яку надіслано на його адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням та повідомленням про вручення 08.11.2024 року, та за якою позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 09 год 00 хв 25.11.2024 року.

Однак, позивач за вищезазначеною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув та про причини неприбуття не повідомив.

Повістка повернута до відправника, причина невручення повістки вказано «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до положень Пункту 23 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка). Відповідно до пункту 24 Порядку

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до положень пункту 41 «Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», що затверджений, Постановою Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

14.03.2025 року позивач прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 де складено адміністративні матеріали про вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП за №А/33/165 від 14.03.2025 року.

Позивачем у протоколі жодних пояснень не зазначено. Згідно протоколу, позивача ознайомлено про його права, інформовано, що розгляд справи відбуватиметься 19.03.2025 року о 11 год. 30 хв. у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ).

19.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову № 225, якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. На розгляд справи позивач не з`явився, копія постанова скерована йому засобами поштового зв`язку 20.03.2025 року та отримана останнім 27.03.2025 року.

Положеннями ч.3 ст.210-1КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення в особливий період порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Адміністративні справи про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.210,210-1,211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України) згідно ст.235КУпАП розглядають територіальні центри комплектування та соціальної підтримки.

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП, є бланкетною нормою, а тому серед ознак, які мають бути відображені при викладенні суті даного правопорушення, обов`язковим є наведення конкретного нормативно-правового акту, яким встановлюються відповідні правила, за порушення яких особа притягається до адміністративної відповідальності.

Так, оскаржувана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача містить відомості, про порушення вимог ч.3 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Абзацом 2 ч.5 вказаної статті зазначено, що порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період визначається КМУ. Порядок надіслання повісток визначено "Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період", затвердженим Постановою КМУ №560 від 16.05.2024р. (надалі - Порядок).

Зокрема, абз.3 пп.2 ст.41 вказаного Порядку, визначено, що належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку день проставлення у поштовому повідомленні, зокрема, відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Враховуючи вказану норму, суд вважає посилання позивача на необізнаність щодо необхідності явки до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки та неотримання повістки про це необґрунтованими та хибними.

Нормами вказаного Порядку, прийнятого на виконання ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чітко закладено презумпцію обізнаності військовозобов`язаного у разі надіслання повісток підрозділами ТЦК та СП за зареєстрованим (зазначеним військовозобов`язаним) місцем проживання.

Відповідно до п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2023 р. № 1071) рекомендовані листи з позначкою Повістка ТЦК під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою Повістка ТЦК, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Відповідно до п. 73,76 згаданих Правил інформація про надходження реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу надсилається адресату у вигляді текстового повідомлення за номером телефону мобільного зв`язку, зазначеним на поштовому відправленні, поштовому переказі, а в разі відсутності номера телефону мобільного зв`язку - шляхом вкладення до абонентської поштової скриньки бланка повідомлення про надходження поштового відправлення або в інший спосіб, встановлений оператором поштового зв`язку. Для отримання поштових відправлень користувачі послуг поштового зв`язку повинні забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України Про поштовий зв`язок, цих Правил.

При цьому, суд зазначає, що органи територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки несуть відповідальність за надсилання військовозобов`язаному відповідних повісток. Той факт, що позивач не отримав кореспонденцію, надіслану йому на зареєстровану адресу місця проживання, сам по собі не є достатнім для того, щоб стверджувати, що права військовозобов`язаного були порушені.

ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином та у спосіб передбачений Законом надіслав на адресу позивача відповідну повістку про виклик до органу комплектування. Повістка скеровувалась позивачу за його зареєстрованим місцем проживання.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивач сам вказує, що за зареєстрованим місцем проживання не проживає, а проживає без реєстрації у АДРЕСА_2 .

Про місце свого фактичного проживання позивач відповідача не інформував, що може свідчити про його потенційний намір приховати своє дійсне місце перебування.

Таким чином, судом встановлено, що позивач допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в умовах особливого періоду, а саме не прибув за повісткою у визначений час та місце, що мало наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Решта доводів, викладених у позовній заяві, суд відхиляє, оскільки позивач був належним чином інформований про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується його власноручним підписом у протоколі про адміністративне правопорушення, що в свою чергу повністю спростовує його доводи про неповідомлення про дату, час та місце розгляду справи; на розгляд справи до органу ТЦК позивач не прибув, доказів зворотного ним не представлено; постанова винесена того дня, на коли здійснено виклик позивача; позивач вказує, що повістку про виклик до органу ТЦК та СП не отримував, хоча постійно проживає за адресою реєстрації, при цьому ж надає довідку, що за місцем реєстрації він не проживає; строки визначені ст. 38 КУпАП про накладення стягнення не спливли, оскільки за положеннями ст. 38 КУпАП, адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення; відповідно до положень ст. 268 КУпАП, участь особи в розгляді справи за ст. 210-1 КУпАП не є обов`язковою, позивач мав можливість надати пояснення по суті правопорушення, у випадку його явки за відповідним викликом, чого позивач не зробив, правом участі при розгляді справи не скористався.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише у тому разі, якщо її вину у вчиненні правопорушення буде доведено «поза розумним сумнівом», на підставі належних та допустимих доказів із дотриманням встановленої законом процедури.

Відтак, постановляючи оскаржуване рішення, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Згідно із приписами ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Згідно з ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає серед іншого рішення про скасування постанови і закриття справи.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, залишивши оскаржувану постанову без змін.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що оскаржувана постанова скерована позивачу засобами пощтового зв`язку 20.03.2025 року та отримана останнім 27.03.2025 року. Строк на оскарження постанови завершився 29.03.3025 року, із позовом до суду позивач звернувся 02.04.2025 року, тобто пропустив строк на оскарження постанови, що пов`язано в свою чергу із отриманням постанови 27.03.2025 року, відтак, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку звернення до суду із позовом про оскарження вищевказаної постанови.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 77, 90, 139, 143, 242-246, 286 КАС України, статтями 247, 268, 279 , 280, 293 КУпАП, суд

п о с т а н о в и в :

поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду за його позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 165 від 19 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 - залишити без змін.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 09 червня 2025 року.

Суддя О. М. Кіпчарський