Справа № 695/2904/24
Суддя: Середа Л. В.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2904/24
номер провадження 2-а/695/10/25

29 травня 2025 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.,
за участі: секретаря с/з Оніщенко Н.В.,
представника позивача адвоката Побиванця Ю.В.,
представника відповідача Котуха М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноша адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови Департаменту патрульної поліції про накладення на Плис Н.М. адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,
У липні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.
Свої вимоги мотивує тим, що 17.09.2023 поліцейським Департаменту патрульної поліції Мінченко С.О. було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП. У постанові зазначено, що 17.09.2023р. о 07 год. 55 хв. за адресою М 30 Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине 404+640, зафіксовано транспортний засіб Nissan Tiida, н.з. НОМЕР_1 . Особа, яка керувала транспортний засобом, перевищила встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 56 км/год, чим порушила пункт 12.9 (б) ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 122 КУпАП.
Позивач вважає, що відповідачем порушено право позивача на захист, оскільки оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення була направлена відповідачем за місцем реєстрації автомобіля, що не відповідає фактичному місцю проживання позивача, а тому позивачу органами ДВС було заблоковано пенсійний рахунок, що є єдиним джерелом для існування позивача.
Вказану постанову позивач вважає незаконною, оскільки остання не розкриває об`єктивної сторони правопорушення, зокрема у постанові не вказано з якою швидкістю рухався транспортний засіб, місце та законність встановлення дорожніх знаків, які обмежують швидкість, наявність попереджуючих знаків автоматичної фіксації порушень ПДР, тощо.
Крім того, матеріали не містять належних доказів вчинення правопорушення саме позивачем. Фактично автомобілем позивач не володіє, останнім ніколи не керувала та не має посвідчення водія. Додані до постанови докази не дають можливості однозначно ідентифікувати особу-водія, а в силу презумпції невинуватості всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягаються до відповідальності тлумачаться на її користь.
З урахуванням вказаних обставин, позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії 3АВ № 03546036 від 17.09.2023.
Ухвалою судді суду від 22.08.2024 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Відзив на адміністративний позов в порядку ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідачем було подано.
У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що відповідно до оспорюваної постанови, особа, яка керувала транспортним засобом Nissan Tiida, д.н.з. НОМЕР_1 , 17.09.2023 о 07:55 год. на 404 км. + 640 м. автодороги М30 «Стрий-Ізварине», перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 56 км/год., чим порушила п. 12.9 (б) ПДР України та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122 КУпАП. Вказане правопорушення зафіксовано технічним засобом Каскад 054-1120, який відповідає вимогам ДСТУ 8809:2018, має сертифікат відповідності №UA.TR.001 22 093-21. Інформація про правопорушення розміщена в мережі Інтернет, посилання не яке та ідентифікатор доступу до якого зазначену у відзиві на позовну заяву. На фотокартках та відео правопорушення, які містяться за вказаним посиланням чітко зафіксовано дата, час, місце вчинення правопорушення, швидкість руху автомобіля, обмеження (перевищення) швидкості, напрямок руху автомобіля, що є достатніми доказами для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП. Позивач посилаючись на те, що вона не могла керувати транспортним засобом, а тому не може бути суб`єктом відповідальності, не врахувала вимоги ст. 14-2 КУпАП відповідно до якої адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі несе відповідальна особа за якою зареєстровано транспортний засіб, або належний користувач транспортного засобу якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про такого користувача. За статтею 279-3 КУпАП відповідальна особа, зазначена в ч. 1 ст. 14-2 КУпАП звільняється від адміністративної відповідальності, якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення адміністративного правопорушення надасть документ, який підтверджує, що до моменту вчинення адміністративного правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння в наслідок протиправних дій інших осіб, або, якщо особа, яка на момент вчинення правопорушення ке6рувавла транспортним засобом особисто звернулась до органу із заявою про визнання факту правопорушення та надання згоди на притягнення її до адміністративної відповідальності, а також надала документ про сплату відповідного штрафу. Позивач не надає доказів дотримання жодних із вказаних умов, а тому є суб`єктом вказаного правопорушення. умов звільнення її від адміністративної відповідальності, тобто, що до моменту вчинення правопорушення транспортний засіб вибув з її володіння в наслідок протиправних дій інших осіб. Щодо доводів позивача про те, що постанова була направлена за адресою місця реєстрації транспортного засобу, а не місця проживання позивача, чим, нібито, порушено право особи на захист, відповідач зазначав, що внесення відомостей щодо зміни адреси особи за якою зареєстровано транспортний засіб не належить до компетенції відповідача. Згідно норм чинного законодавства позивач при зміні адреси проживання мав повідомити відповідні органи МВС для внесення інформації до ЄДРТЗ, проте цього не зробив, а тому постанова була направлена за останньою відомою відповідачу адресою місця проживання позивача.
У судовому засіданні представник позивача, адвокат Побиванець Ю.В. на задоволенні позову наполягав повністю з підстав, які вказані у позовній заяві. Крім вказаного зазначав, що із матеріалів справи не вбачається, що на вказаній ділянці руху встановлені дорожні знаки, які обмежують швидкість руху, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони.
Представник відповідача Котух М.В. у судовому засідання проти задоволення позову заперечував з підстав, які вказані у відзиві на позовну заяву. Щодо доводів представника позивача про відсутність дорожніх знаків, які обмежують швидкість руху, вказував, що автомобіль позивача рухався в населеному пункті, що стверджується даними місця вчинення правопорушення, які вказані в оспорюваній постанові та наведеними даними координат, а саме в межах с. Писарівка Вінницької області, що позначено відповідним дорожнім знаком, а обмеження швидкості руху в 50 км/ год є загальним правилом.
Суд, заслухавши пояснення сторін, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті на предмет їх належності, допустимості, достовірності у їх сукупності, вважає необхідним відмовити в задоволенні позову , виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17.09.2023 відносно позивача поліцейським Департаменту патрульної поліції Мінченко С.О. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серія 3АВ №03546036 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700,00 грн. В зазначеній постанові вказано, що водій, керуючи транспортним засобом Nissan Tiida, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: 404 км. + 640 м. автодороги М30 «Стрий-Умань-Дніпро-Ізварине», перевищила встановлені обмеження швидкості руху на 56 км/год., чим порушила п. 12.9 (б) ПДР України та вчинила правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 4 ст. 122 КУпАП
Пункт 1.1 ПДР відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлює єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР, згідно із п. 1.3 ПДР.
Разом з тим, п. 1.9 ПДР зазначає, що особи, які порушують ПДР, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Розділом 12 ПДР, а саме п. 12.1 ПДР визначено, що водій під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху повинен враховувати дорожню обстановку, особливості вантажу, який перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Загальні обмеження швидкості, зокрема п. 12.4 ПДР, поширюється на всю територію України. У населених пунктах, рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю 50 км/год. Таке обмеження стосується населених пунктів, позначених дорожнім знаком 5.45 «Початок населеного пункту», і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».
Пунктом 12.9 (б) ПДР, визначено, що водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих правил.
Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП України, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.
Частиною 4 ст. 122 КУпАП передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно ст. 10 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Законом України від 14 липня 2015 року № 596-УІІ «Про внесення змін де деякий законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» статтю 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.
Так, відповідно до частини другої статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Водночас, за приписами частини четвертої статті 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Згідно зі статтею 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, зокрема і передбачених частиною четвертою статті 122 КУпАП.
Статтею 14-2 КУпАП закріплено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.
Крім того, ч. 7 ст. 258 КУпАП визначено, що у разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.
Особливості розгляду справ про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі встановлюються статтями 279-1 - 279-4 КУпАП та «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою наказом №13 Міністерства внутрішніх справ України від 13 січня 2020 року (далі-Інструкція № 13).
Згідно зі ст. 279-1 КУпАП, у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу.
Відповідно до абзацу 2 пункту 9 розділу II Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі» затвердженою наказом № 13 Міністерства внутрішніх справ України від 13 січня 2020 року винесена уповноваженим поліцейським адміністративна постанова друкується з використанням засобів Системи та протягом трьох днів із дня її винесення передається національному оператору поштового зв`язку для доставлення на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів справи позивач на підтвердження своїх вимог надав оспорювану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Разом з цим, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів які б свідчили про протиправність оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень.
У свою чергу відповідачем надано до суду достатньо доказів, що підтверджують обґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Зокрема, момент вчинення правопорушення чітко зафіксований засобами автоматичної фіксації. Посилання з ідентифікатором доступу на зображення та відеозапис правопорушення, зазначено у оспорюваній постанові.
Зазначені зображення однозначно фіксують місце, час вчинення правопорушення, а також швидкість руху транспортного засобу, яка перевищує дозволену більш як на п`ятдесят кілометрів на годину.
Використавши вказаний у постанові ідентифікатор доступу до Сервісу перевірки адміністративних правопорушень, можливо встановити координати вчинення правопорушення, що дозволяє з точністю визначити місцезнаходження транспортного засобу.
Судом встановлено, що транспортний засіб позивача знаходився саме в межах населеного пункту, позначеного дорожнім знаком 5.49 "Початок населеного пункту", а саме в с. Писарівка Вінницької області.
Таким чином, докази, що вказують на вчинення правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 122 КУпАП, є достатніми та належними.
Представник відповідача правомірно посилається на норми статті 14-2 та статті 279-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП) щодо визначення особи, відповідальної за вчинення правопорушення, оскільки вказаний транспортний засіб належить позивачу, що не заперечується останньою.
Доводи позивача про те, що транспортний засіб фактично перебуває у володінні її сина, який ним користується, не спростовують її відповідальності. Син позивача не скористався передбаченою статтею 279-3 КУпАП можливістю особистого звернення до органу (посадової особи), уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, або в будь-який інший спосіб.
Адреса за якою направлено вказану постанову відповідає адресі, за якою зареєстровано транспортний засіб, що стверджується копією витягу з Інформаційного порталу Національної поліції для підтвердження адреси реєстрації власника транспортного засобу, що доданий до відзиву на позовну заяву.
Нормами ст. 279-1 КУпАП визначено, що у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.
Згідно вказаної вище статті КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення, що не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, надсилається відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи). За зверненням особи постанова про накладення адміністративного стягнення, що вважається виконаною, надсилається рекомендованим листом на її адресу протягом п`яти днів з моменту отримання звернення.
Днем отримання постанови є дата, зазначена в поштовому повідомленні про вручення її відповідальній особі, зазначеній у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, або повнолітньому члену сім`ї такої особи.
У разі якщо відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, відмовляється від отримання постанови, днем отримання постанови є день проставлення в поштовому повідомленні відмітки про відмову в її отриманні.
У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.
Порядок внесення відомостей до Єдиного державного реєстру транспортних засобів врегульовано Порядком, який затверджений Наказом Міністерства внутрішніх справ №779 від 06.11.2020р., який визначає процедуру ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів (далі - ЄДРТЗ).
Згідно п. 5 вказаного Порядку в ЄДРТЗ формуються та реєструються заяви власників транспортних засобів у сфері державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку транспортних засобів, у тому числі заяви про внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу з обов`язковим присвоєнням програмними засобами ведення ЄДРТЗ кожній окремій заяві реєстраційного номера та фіксуванням дати і часу реєстрації.
За потреби внесення змін до реєстраційних документів на транспортні засоби, у випадках передбачених законодавством, а також з метою виправлення технічних помилок та описок, недостовірних відомостей уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС здійснюється зміна відповідної інформації в ЄДРТЗ (п.5 Порядку).
Із викладеного слідує, що постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відомості про особу, яка є власником транспортного засобу можуть бути використані із даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів де містяться відомості про власника транспортного засобу, в тому числі і адреса його проживання.
Згідно вказаного вище Порядку ведення такого реєстру, власник транспортного засобу може внести відповідні зміни з метою відображення дійсної та належної інформації про себе.
Направлення оспорюваної постанови за адресою місця реєстрації транспортного засобу , а не за місцем проживання позивача, яка не внесла відповідні зміни до даних реєстру транспортних засобів не може бути підставою для скасування вказаної оскаржуваної постанови та не свідчить про її незаконність, тим більше з урахуванням вимог ч. 10 ст. 279-1 КУпАП.
Таким чином, у відповідності до ст. 14-2 КУпАП саме позивач, як відповідальна особа, за якою зареєстровано транспортний засіб нестиме адміністративну відповідальність за дане правопорушення.
Із урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку, що оскільки позивач є власником транспортного засобу Nissan Tiida, д.н.з. НОМЕР_1 , який не вибував поза волі останньої з її володіння, а керування яким було добровільно передано іншому водієві, та з урахуванням доведеного факту перевищення встановленого обмеження швидкості руху даним автомобілем то, у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 72, 73, 74, 75, 76, 241, 242, 286 КАС України, ст.ст. 9, 14-2, ч. 4 ст. 122, 222, 279-3 КУпАП, ст.ст. 23, 40 Закону України «Про Національну поліцію», суд
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови Департаменту патрульної поліції про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 03 червня 2025 року.

Суддя Середа Л.В.