Справа № 212/12605/24
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2025 року м. Дніпросправа № 212/12605/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції

на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2025 року (головуючий суддя Борис О.Н.)

в адміністративній справі №212/12605/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідачів Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, заступника командира взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Самедулі Елмір Абастулу Огла про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 30.12.2024 до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до відповідачів: Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції, заступника командира взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Самедулі Елмір Абастулу Огла , просив:

- визнати протиправною та скасувати постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕНА №3662525 від 14.12.2024 та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Позов обґрунтований тим, що 14.12.2024 року відносно позивача ОСОБА_1 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3662525 за ч. 6 ст. 121 КУпАП через те, що 14.12.2024 року о 15:44:55 годин в м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA RAV WL 04287 WENK JASMIN, який був не зареєстрований протягом 10 діб з моменту його оформлення при обов`язковій його реєстрації, у зв`язку із чим водієм було порушено п.30.1. ПДР - керування водієм транспортним засобом не перереєстрованим в установленому порядку. Постанову було складено заступником командиру взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Самедулі Елмір Абастулу Огли. Позивач є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 з жовтня 2022 року, має посвідчення учасника бойових дій. Позивач вважає, що оспорювана постанова винесена із порушенням вимог чинного законодавства та з порушенням його прав. У зв`язку із чим змушений звернутися до суду для визнання вищевказаної постанови протиправною та її скасування, а також закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2025 року позов задоволено.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3662525 від 14.12.2024 року складену відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП скасовано, справу про адміністративне правопорушення за ч. 6 ст. 121 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрито.

Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що судом встановлені розбіжності між фактичними обставинами, вказаними у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 та змістом відеозапису події від 14.12.2024 року, який був наданий відповідачем на вимогу суду.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управлінням патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вказує, що оскаржена позивачем постанова є правомірною.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 14.12.2024 року відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3662525 за ч. 6 ст. 121 КУпАП через те, що 14.12.2024 року о 15:44:55 годин в м. Кривий Ріг, вул. Генерала Радієвського, 2 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом TOYOTA RAV4 НОМЕР_2 WENK JASMIN, який був не зареєстрований протягом 10 діб з моменту його оформлення при обов`язковій його реєстрації. Розгляд справи 475374. У зв`язку із чим було порушено п.30.1. ПДР - керування водієм транспортним засобом не перереєстрованим в установленому порядку. Постанову було складено заступником командира взводу 2 роти 2 батальйону 1 Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг УПП в Дніпропетровській області Самедулі Елмір Абастулу Огли. Вказане підтверджується копією постанови, що міститься в матеріалах справи. (а.с. 11)

Вказану постанову було направлено рекомендованим листом на поштову адресу ОСОБА_1 16.12.2024 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті та зазначено в п. 9 оспорюваної постанови. (а.с. 11, 12)

Лист, що містить оспорювану постанову, був отриманий представником позивача Папуша І.М. 25.12.2024 року. (а.с. 12)

На підтвердження викладених у позовній заяві обставин, в матеріалах справи містяться копії талонів ТСЦ МВС №1248 на ім`я ОСОБА_1 для здійснення перереєстрації транспортного засобу, з датами прийому на 10.12.2024 о 10:45 год, на 13.12.2024 о 10:46 год, а також Акт приймання-передачі транспортного засобу TOYOTA RAV4 НОМЕР_2 , що є гуманітарною допомогою від 14.12.2024 року, набувачем в якому зазначено ОСОБА_1 та інші реєстраційні документи на вказаний автомобіль. (а.с. 13-20)

Позивач є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 з жовтня 2022 року, що підтверджується відповідною довідкою ВЧ НОМЕР_1 №1936 від 19.06.2023 року. Також у позивача наявне посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 від 13.09.2023 року. (а.с. 9-10)

На виконання ухвали Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03.01.2025 року про витребування доказів, з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції до суду був наданий диск з відеозаписом події від 14.12.2024 року за участі ОСОБА_1 .

Позивач вважає вказану постанову протиправною.

Суд першої інстанції позов задовольнив.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпАП), Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року №3353-XII, Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII, норми Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України «Про Правила дорожнього руху» від 10.10.2001 р. №1306.

Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Приписами ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Так, відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено-числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

На зареєстровані транспортні засоби оформляються та видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України, та/або електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, таким транспортним засобам присвоюються номерні знаки (їх буквено-цифрова комбінація).

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно з п. 7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. №1388, власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях.

У разі припинення або скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях власники зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом дев`яноста днів.

Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають вимогам, установленим МВС, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється.

Відповідно до пункту 30.1 Правил дорожнього руху, статті 34 Закону України «Про дорожній рух» власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби в уповноваженому органі МВС незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту або виникнення інших обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» основним повноваженням патрульної поліції є, серед іншого, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, у тому числі, передбачені ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07листопада 2015 року (Інструкція), у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

За положеннями розділу III Інструкції постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, ч. 6 ст. 121 КУпАП, на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.п. 1-3 Розділу ІІІ Інструкції).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Приписами ч. 6 ст. 121 КУпАП визначено, що керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На думку колегії суддів апеляційної інстанції аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати учасників дорожнього руху до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку.

При цьому, ч. 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи;

відомості про особу, щодо якої розглядається справа;

опис обставин, установлених при розгляді справи;

зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення;

прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною 2 цієї статті, повинна містити відомості про:

дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис;

розмір штрафу та порядок його сплати;

правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З матеріалів адміністративної справи вбачається, що відповідачем, на підтвердження обставин події від 14.12.2024 року та на виконання вимог ухвали суду від 03.01.2025 року про витребування доказів, надано до суду відеозапис події від 14.12.2024 року за участі ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаного відеозапису, який був досліджений судом, встановлено, що 14.12.2024 року позивач керував транспортним засобом, який станом на 14.12.2024 року день зупинки транспортного засобу працівниками поліції, не був зареєстрований/перереєстрований в Україні.

Водночас, матеріали справи містять розбіжності між фактичними обставинами, вказаними у постанові про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 та змістом відеозапису події від 14.12.2024 року, який був наданий відповідачем на вимогу суду.

Так, при розгляді справи на місці працівником поліції ОСОБА_1 було озвучено про порушенням останнім вимог положень закону щодо реєстрації/перереєстрації транспортного засобу, однак зазначено про наявність в діях ОСОБА_1 ознак складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП (Порушення правил руху через залізничний переїзд), а також вирішено та озвучено ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності саме за ч. 1 ст. 123 КУпАП (clip-3, 08:48; clip-3, 11:16).

Окрім того, працівником поліції також було повідомлено ОСОБА_1 , що на нього за вчинення адміністративного правопорушення накладається штраф у розмірі 1190 грн (clip-3, 11:45), однак в оспорюваній постанові зазначена сума штрафу у розмірі 850 грн.

Вказане дає суду підстави вважати про наявність сумнівів щодо повного та об`єктивного з`ясування обставин даної справи, та вирішення її в точній відповідності з законом, оскільки відеозапис, яким зафіксовано обставини події, не узгоджується з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №3662525 за ч. 6 ст. 121 КУпАП, складеної відносно ОСОБА_1 .

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 73 КАС України).

Частиною 1 ст. 75 КАС України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 76 КАС України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною 1 статті 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Суд зазначає, що сама ж по собі наявність постанови про притягнення до адміністративної відповідальності не підтверджує факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Наявні у справі докази, зокрема, постанова, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, оскільки лише описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом учинення особою такого порушення.

Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Оскільки відповідачами під час розгляду справи не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 14.12.2024 року адміністративного правопорушення за ознаками ч. 6 ст. 121 КУпАП, то відсутні належні докази на підтвердження вчиненого провопорушення.

Бездоганне виконання суб`єктом владних повноважень процесуальних/процедурних норм є запорукою притягнення винної особи до відповідальності. Однак порушення таких приписів може бути покладено в основу скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності та скасування рішень суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

В силу ч. 3 ст. 272 КАС України справи, визначені статтею 286 КАС не підлягають оскарженню в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 286, 311, 316, 321, 322 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.01.2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття 22.05.2025 та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова