Справа № 947/10205/25
Суддя: Луняченко В. О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/947/136/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року

Київський районний суд м. Одеси в складі головуючого судді Луняченка В.О.

за участю секретаря Макаренко Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси, шляхом формування в системі « Електронний суд» 18.03.2025 року, в інтересах ОСОБА_1 його представник адвокат Бандиш Ганна Іванівна, подала позовну заяву про визнання протиправною скасування постанови № 294 винесену 30.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст.210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу а також закрити провадження по вказаної адміністративної справи у звязку із відсутність події та складу адміністративного правопорушення.

Також заявник просив суд поновити строк на оскарження даної постанови, так як під час її винесення не був присутній, копії не отримував а про її існування йому стало відомо лише у звязку з примусовим виконанням стягнення штрафу виконавчою службою та блокуванням банківського карткового рахунку.

Як на адвокатські запити, копії яких надані до позову так і на ухвали суду відповідачем копії постанови яка є предметом оскарження а також матеріалів адміністративної справи не надано.

Відповідна копія постанови № 294 від 30.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відносно ОСОБА_1 надана лише виконавчою службою як виконавчий документ на підставі якого 03.03.2025 було відкрито виконавче провадження №77367577 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу у подвійному розмірі 51 000 грн.

За змістом постанови ОСОБА_3 порушив вимоги частини першої-другою статті 17 Закону України « Про оборону України». Встановлено порушення норм законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині не виконання конституційного обов`язку громадянина щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, невиконання військового обов`язку згідно з законодавством. Військовозобов`язаний громадянин ОСОБА_3 постановою військово-лікарської комісії будучи визнаний придатним до проходження військової служби, не надав документальних підтверджень, які надають право на відстрочку від військової служби передбачених частиною першою статті 23 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відмовився від проходження військової служби по мобілізації.

Враховуючи що ОСОБА_3 скоїв адміністративне правопорушення , передбачене частиною третьою статті 210-1 КУпАП , на нього було накладено штраф у розмірі 25 000 грн. На постанові мається напис що копія постанови направлена особі поштою 01.11.2024 р.

Таким чином , не маючи інших матеріалів справи які не були надані відповідачем на вимогу суду, вбачається що особа яка пройшла військово-лікарську комісію, та була визнана придатною для проходження військової служби, якимось чином відмовилась від проходження військової служби.

У чому саме виглядала відмова з наданої постанови встановити неможливо. Відсутні відомості про виклик на якусь дату до центру комплектування для направлення на проходження військової служби, дата виклику як і дати проходження військово-лікарської комісії, або надання військовозобов`язаному часу за для надання додаткових медичних документів який він порушив.

З пояснень самого позивача, викладених у позовної заяві, він був затриманий співробітниками поліції та центру комплектування під час керування власним транспортним засобом у місці наприкінці жовтня та після утримання певного часу на території ІНФОРМАЦІЯ_1 його потім відпустили без проходження військово-лікарської комісії та розгляду будь-яких адміністративних справ. З 16.07.2024 року позивач, через інтернет ресурс Міністерства оборони України « Резерв+» оновив власні данні військовозобов`язаного , що було з`ясовано у приміщенні центру комплектування. Повісток на інші дати до центру або інших направлень не отримував як і копій постанови.

Відповідно до ст. 8 Основного Закону Україна є правовою державою, де визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з положеннями ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Ст. 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( скорочене КУпАП ) передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Згідно Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію» прийнятого Верховного Радою України 09.05.2024 року ( скорочене ЗУ № 3696-IX ) до статті 210-1 КУпАП внесено зміни у вигляді додання частини третьою.

Так частиною третій статті 210-1 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням є порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період.

Згідно ч.1,2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, поширено ЄСПЛ й на провадження у справах про адміністративні правопорушення, оскільки «кримінальним обвинуваченням» у розумінні Конвенції слід розглядати й протокол ( або постанову у випадку відсутності протоколу ) про адміністративне правопорушення (справа «Лучанінова проти України» (рішення від 09.06.2011 р., заява № 16347/02).

Судом визнається обов`язкова відповідність судового процесу у справах про притягнення особи до адміністративної відповідальності таким засадам, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, безпосередність дослідження доказів.

Так, ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція ) передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення». Відповідно до ч.2 ст.6 Конвенції «кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку».

Частинами 1 та 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У п. 110 рішення Європейського суду з прав людини "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" N 36985/97 суд визначив, що адміністративні справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення штрафних санкцій може суб`єкт владних повноважень.

Аналогічну правову позицію визначив у Постанові від 31.01.2019 року Верховний суд у справі №760/10803/15-а зазначивши, що один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки в протилежному випадку презюмується, що вони є протиправними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що допустимість доказів є прерогативою національного права і за загальним правилом, саме національні суди уповноважені оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією про захист прав і основоположних свобод (п.34 рішення у справі «Тейксейра де Кастор проти Португалії» від 09.06.1998 року; п. 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року).

Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до положень ст. 8, ст. 62 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспаніі» ЄСПЛ зазначив, що п.2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив протиправне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Таким чином під час розгляду справи судом визнається відсутність належних та допустимих доказів якими доводиться факт здійснення 30.10.2024 ОСОБА_3 адміністративного правопорушення , передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Згідно вимог п.1 ст. 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Питання, пов`язані з оцінкою поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, неодноразово вирішувалось й Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постанові від 27.05.2020 у справі №9901/546/19 висловлено правову позицію про те, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

У даному випадку відсутність у постанові відомостей про участь при розгляді справи особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та відсутність доказів вручення ОСОБА_3 копії вказаної постанови , дозволяє суду прийти до висновку про наявність підстав для поновлення позивачу строку звернення до суду

Відповідно до вимог ч.1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Керуючись ст. ст. 241-243,245,246,250,295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з позовом про скасування постанови від 30 жовтня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .) про визнання протиправною скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності - задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_4 № 294 від 30.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу відносно ОСОБА_1 .

Закрити провадження в адміністративній справі щодо притягнення ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення по обставинами викладеним у постанові серії №294 від 30.10.2024.

Повний текст рішення буде складено протягом п`яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржено, шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги, протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складно 06.06.25.

Суддя В. О. Луняченко