Справа № 140/2006/25
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2006/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Акціонерного товариства «Оснастка» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Оснастка» (далі АТ «Оснастка», товариство) звернулося з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області) про визнання протиправним та скасування рішення, оформленого листом від 29 січня 2025 року №1687/6/03-20-04-06-06, про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання АТ «Оснастка» як платника єдиного податку третьої групи; зобов`язання здійснити реєстрацію суб`єкта господарювання АТ «Оснастка» як платника єдиного податку шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Позов обґрунтований тим, що АТ «Оснастка» у період з 29 жовтня 1996 року по 21 травня 2022 року перебувало на загальній системі оподаткування, з 22 травня 2022 року по 31 липня 2023 року - на спрощеній системі оподаткування з особливостями оподаткування (третя група, ставка податку 2 відсотка). У 2021 році зменшена кількість штатних одиниць з 17 до 3 працівників та з 01 січня 2022 року товариство займається тільки господарською діяльністю, пов`язаною з наданням в оренду й експлуатацію власного нерухомого майна. Загальний дохід підприємства за 2024 рік склав 3142,9 тис. грн, а з врахуванням витрат, собівартості продукції, товариство отримало чистого доходу у зазначений період 775,8 тис. грн. Оскільки господарська діяльність стала малорентабельною, то 27 січня 2025 року АТ «Оснастка» звернулось до ГУ ДПС у Волинській області із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування, до якої було долучено розрахунок доходу за попередній календарний рік, що передує року переходу на спрощену систему оподаткування, та інформаційне повідомлення від 28 січня 2025 року №01/09. Однак листом від 29 січня 2025 року позивачу відмовлено в реєстрації як платника єдиного податку з тих підстав, що сукупна частка юридичних осіб - акціонерів АТ «Оснастка», які не є платниками єдиного податку, перевищує 25 відсотків.

Позивач вважає таку відмову ГУ ДПС у Волинській області протиправною. Вказав, що засновниками АТ «Оснастка» є ТзОВ «Волиньпродторг», який є платником єдиного податку (його частка - 50,0055% статутного фонду), та організація орендарів, яка складається з фізичних осіб - 26129 акціонерів (21,5693% статутного фонду), юридичних осіб - 56 акціонерів (28,4252% статутного фонду), з них 4 (ТзОВ «Торговий Центр», ТзОВ «Сонячні Інвестиції», ТзОВ «Харківське автотранспортне підприємство 16355», ТзОВ «Автосервіс-2227») є платниками єдиного податку (що становить 0,893304%), та 11 юридичних осіб, які припинили свою діяльність (ЗАТ «Торговий дім Гудвілл», ТзОВ «Смілянський цукровий завод», ТзОВ «Ріконі», ПАТ «Оснастка-Інструмент», ТзОВ Регіональна інвестиційна компанія «Рінком-Інвест», ТзОВ «Укрюгагро», ТОВ «Уінденерго ЛТД», ПРАТ СК «Аванте», ЗАТ «Надинівське», ВАТ «Бердичівський молокозавод», ВАТ «Діоніс»), що сукупно становить 2,801998% статутного фонду. З врахуванням цього, на думку позивача, сукупна частка у статутному капіталі акціонерів юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, становить 24,729898% статутного фонду (тобто без врахування частки акцій у статутному фонді юридичних осіб, які є платниками єдиного податку, та юридичних осіб, які припинили свою діяльність), що дає АТ «Оснастка» можливість згідно з підпунктом 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України (далі - ПК України) переходу на спрощену систему оподаткування.

З наведених підстав просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05 березня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечив (а.с.55-56). В обґрунтування цієї позиції вказав, що відповідно до підпункту 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 ПК України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп суб`єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків. Позивач разом із заявою від 27 січня 2025 року про застосування спрощеної системи оподаткування надав інформаційне повідомлення №1, зазначивши, що частка у статутному капіталі акціонерів юридичних осіб в складі організації орендарів становить 28,4252% статутного фонду, з них частка юридичних осіб, які є платниками єдиного податку, - 0,893304%. Тобто, частка у статутному капіталі юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, становить 27,531896%, що є недостатнім для задоволення заяви.

Відповідач зауважив, що для встановлення фактичного підтвердження частки засновників фізичних та юридичних осіб АТ «Оснастка» (в т.ч. таких, що припинили свою діяльність і на яких припадало 2,801998% статутного капіталу) потрібен повний перелік засновників-акціонерів фізичних та юридичних осіб, їх часток у відсотковому та грошовому еквіваленті, а також відомості про те, кому і на підставі чого у власність передано частки юридичних осіб, які припинили свою діяльність.

У відповіді на відзив позивач підтримав доводи позову (а.с.77-78) та вказав, що за приписами Закону України «Про акціонерні товариства» облік акцій товариств та обслуговування обігу здійснюються депозитарними установами та/або центральним депозитарієм (Національний депозитарій України); після укладення договору купівлі продажу (дарування, спадкування чи правонаступництва) цінних паперів, особа, яка набула права власності, повинна зареєструвати право власності на набуті акції. Тобто, якщо юридична особа в момент припинення своєї діяльності продала чи передала акції іншій особі, в реєстрі зазначатиметься новий власник цінних паперів.

Позивач стверджує, що ним був наданий перелік акціонерів, перевірку яких зобов`язаний здійснити контролюючий орган, маючи всі дані в Інформаційно-комунікаційній системі (ІКС) «Податковий блок».

Відповідач заперечення на відповідь на відзив не надав.

Також від сторін не надходили у встановленому порядку клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд звертає увагу представника відповідача, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову; відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Тому клопотання у відзиві на позовну заяву про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не підлягало вирішенню судом по суті.

Суд перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

АТ «Оснастка» зареєстроване як юридична особа 28 серпня 1996 року; засновником юридичної особи є: організація орендарів, розмір внеску до статутного фонду - 36848608,00 грн, ТзОВ «Волиньпродторг», розмір внеску до статутного фонду 36856661,75 грн; товариство перебуває на обліку в ГУ ДПС у Волинській області як платник податків, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.7-10).

АТ «Оснастка» звернулося із заявою про застосування спрощеної системи оподаткування від 27 січня 2025 року, в якій просило перевести на спрощену систему оподаткування, обліку та звітності з 01 квітня 2025 року, зареєструвавши платником єдиного податку третьої групи (а.с.29).

До заяви позивач додав інформаційне повідомлення №1 (вих. №01/09 від 28 січня 2025 року), в якому зазначив, що засновниками АТ «Оснастка» є ТзОВ «Волиньпродторг» 50,0055% статутного фонду, який станом на 01 квітня 2024 року є платником єдиного податку, що підтверджено базою даних Державної податкової служби, а також організація орендарів, яка складається з фізичних осіб в кількості 26132 акціонера (21,5693% статутного фонду), юридичні особи в кількості 56 акціонерів (28,4252% статутного фонду), з них 4 є платниками єдиного податку (0,893304% статутного фонду), а саме: ТзОВ «Торговий центр» - 0,759782%, ТзОВ «Сонячні інвестиції» - 0,023431%, ТзОВ «Харківське автотранспортне підприємство 16355» - 0,044248%, ТзОВ «Автосервіс-2227» - 0,065843%, та 11 юридичних осіб, які припинили свою діяльність (2,801998% статутного фонду): ЗАТ «Торговий дім Гудвілл» - 0,033918%, ТзОВ «Смілянський цукровий завод» - 0,253252%, ТзОВ «Ріконі» - 0,009259%, ПАТ «Оснастка - Інструмент» - 0,044892%, ТзОВ Регіональна інвестиційна компанія «Рінком-Інвест» - 0,020461%, ТзОВ «Укрюгагро» - 0,011902%, ТОВ «Уінденерго ЛТД» - 0,328430% , ПРАТ СК «Аванте» - 0,067837%, ЗАТ «Надинівське» - 0,231543% , ВАТ «Бердичівський молокозавод» - 0,825913%, ВАТ «Діоніс» - 0,974591% статутного фонду (а.с.31). За розрахунками позивача, сукупність часток, які належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, становить 24,729898% статутного фонду. До цього повідомлення позивач додав: реєстр платників податків; перелік акціонерів; витяг про юридичну особу.

Листом від 29 січня 2025 року №1687/6/03-20-04-06-06 ГУ ДПС у Волинській області повідомило про відмову у реєстрації позивача як платника єдиного податку третьої групи з 01 квітня 2025 року на підставі підпункту 1 пункту 299.6 статті 299 ПК України (невідповідність суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 Кодексу). При цьому відповідач виходив з того, що згідно з інформаційним повідомленням №1 організація орендарів складається, зокрема, з 56 акціонерів-юридичних осіб (28,4252% статутного фонду), з яких платниками єдиного податку є 4 юридичні особи (0,893304% статутного фонду). Копії підтверджуючих документів, у яких би значилися відомості про передачу у власність частки у відсотковому та грошовому еквіваленті суб`єктів господарської діяльності юридичних осіб, які були акціонерами та припинили свою господарську діяльність, АТ «Оснастка» не надано. Звідси сукупна частка юридичних осіб-акціонерів, які не є платниками єдиного податку, становить 27,531896% (28,4252% - 0,893304%), а відповідно до підпункту 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 ПК України суб`єкт господарювання може бути платником єдиного податку першої третьої групи, якщо належна у статутному капіталі частка юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, не перевищує 25 відсотків (а.с.33).

При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю.

Главою 1 розділу XIV визначено умови та порядок застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності.

Спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності (пункт 291.2 статті 291 ПК України).

Юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою (пункт 291.3 статті 291 ПК України).

За змістом пункту 291.4 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку (з першої по четверту), до кожної з яких встановлюються свої умови (щодо виду господарської діяльності, використання праці найманих осіб, обсягу доходу та ін.).

Право на застосування спрощеної системи оподаткування в наступному календарному році мають платники єдиного податку за умови неперевищення протягом календарного року обсягу доходу, встановленого для відповідної групи платників єдиного податку (пункт 292.16 статті 292 ПК України).

За приписами підпункт 298.1.1 пункт 298.1 статті 298 ПК України для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу за місцем податкової адреси заяву.

Згідно з пунктом 298.3 статті 298 ПУ України у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості:

найменування суб`єкта господарювання, код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи підприємця, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків);

податкову адресу суб`єкта господарювання;

місце провадження господарської діяльності;

обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010;

обрані суб`єктом господарювання група та ставка єдиного податку або зміна групи та ставки єдиного податку;

кількість осіб, які одночасно перебувають з фізичною особоюпідприємцем у трудових відносинах, та середньооблікова чисельність працівників у юридичної особи;

дата (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування.

Підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 ПК України передбачено, що суб`єкт господарювання, який є платником інших податків і зборів відповідно до норм цього Кодексу, може прийняти рішення про перехід на спрощену систему оподаткування шляхом подання заяви до контролюючого органу не пізніше ніж за 15 календарних днів до початку наступного календарного кварталу. Такий суб`єкт господарювання може здійснити перехід на спрощену систему оподаткування один раз протягом календарного року.

Перехід на спрощену систему оподаткування суб`єкта господарювання, зазначеного в абзаці першому цього підпункту, може бути здійснений за умови, якщо протягом календарного року, що передує періоду переходу на спрощену систему оподаткування, суб`єктом господарювання дотримано вимоги, встановлені в пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу.

До поданої заяви додається розрахунок доходу за попередній календарний рік, який визначається з дотриманням вимог, встановлених цією главою.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначено статтею 299 ПК України.

Згідно з пунктом 299.1 статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

За встановленими у пунктах 299.3, 299.4 статті 299 ПК України правилами у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний протягом двох робочих днів від дати надходження заяви щодо переходу на спрощену систему оподаткування зареєструвати таку особу платником єдиного податку.

У випадках, передбачених підпунктом 298.1.2 пункту 298.1 та підпунктом 298.8.5 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу, контролюючий орган, у разі відсутності визначених цим Кодексом підстав для відмови, здійснює реєстрацію суб`єкта господарювання як платника єдиного податку з дати, визначеної відповідно до зазначеного підпункту, протягом двох робочих днів з дати отримання контролюючим органом заяви щодо обрання спрощеної системи оподаткування або отримання цим органом відповідної заяви або відомостей у порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань».

Натомість відповідно до пункту 299.5 статті 299 ПК України у разі відмови у реєстрації платника єдиного податку контролюючий орган зобов`язаний надати протягом двох робочих днів з дня подання суб`єктом господарювання відповідної заяви письмову вмотивовану відмову, яка може бути оскаржена суб`єктом господарювання у встановленому порядку.

Як передбачено пунктом 299.6 статті 299 ПК України, підставами для прийняття контролюючим органом рішення про відмову у реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку є виключно:

1) невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу;

2) наявність у суб`єкта господарювання, який утворюється у результаті реорганізації (крім перетворення) будь-якого платника податку, непогашених податкових зобов`язань чи податкового боргу, що виникли до такої реорганізації;

3) недотримання таким суб`єктом вимог, встановлених підпунктом 298.1.4 пункту 298.1 статті 298 цього Кодексу.

Рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному чи судовому порядку (пункт 56.1 статті 56 ПК Укранїи).

Аналіз наведених норм ПК України (пунктів 299.5, 299.6 статті 299) дає підстави для висновку, що відмова в реєстрації створює юридичні наслідки, оскільки позбавляє платника права на застосування спрощеної системи, й тому повинна мати форму вмотивованого рішення за підписом керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) контролюючого органу, яке містить підстави, визначені ПК України, та фактичні обставини, які призвели до відмови. Лист є формою листування, а не формою рішення. Оформлення відмови листом (у цьому разі за підписом начальника відділу податків і зборів з юридичних осіб у галузях переробної та добувної промисловості управління оподаткування юридичних осіб ГУ ДПС у Волинській області) свідчить, що відповідач діяв не у спосіб, встановлений законом. При цьому у відзиві на позов відповідач підтвердив, що позивачу відмовлено у задоволенні заяви, тобто у реєстрації платником єдиного податку, листом від 29 січня 2025 року №1687/6/03-20-04-06-06.

Недотримання вимог ПК України щодо прийняття рішення створює певну правову невизначеність для платника податків.

Відмовляючи позивачу листом у задоволенні заяви про реєстрацію платником єдиного податку, податковий орган послався на підпункт 1 пункту 299.6 статті 299 ПК України, тобто, невідповідність такого суб`єкта вимогам, встановленим статтею 291 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 ПК України суб`єкти господарювання, у статутному капіталі яких сукупність часток, що належать юридичним особам, які не є платниками єдиного податку, дорівнює або перевищує 25 відсотків не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп.

Тобто, обмеженням права на перебування особи на спрощеній системі оподаткування є наявність в особи статутного капіталу, сукупна частка якого у розмірі 25 або більше відсотків належить суб`єктам господарювання - неплатникам єдиного податку.

Як слідує з листа від 29 січня 2025 року №1687/6/03-20-04-06-06, ГУ ДПС у Волинській області при визначенні частки у статутному капіталі акціонерів - юридичних осіб було враховано, що частка акцій ТзОВ «Волиньпродторг», який є платником єдиного податку, становить 50,0055%. Між тим інший засновник організація орендарів (частка становить 49,994% від загальної суми статутного фонду) складається як з фізичних осіб (26129 акціонерів), яким згідно з повідомленням №1, долученим до заяви позивача, належить 21,5693% акцій, так і з юридичних осіб - 56 акціонерів (їх сукупна частка 28,4252%). Із цих 56 юридичних осіб платниками єдиного податку є ТзОВ «Торговий Центр» - 0,759782% акцій статутного фонду; ТзОВ «Сонячні Інвестиції» - 0,023431% акцій; ТзОВ «Харківське автотранспортне підприємство 16355» - 0,044248% акцій; ТзОВ «Автосервіс-2227» - 0,065843% акцій, тобто, сукупний відсоток їх акцій у статутному капіталі позивача становить 0,893304%, з чим погодився відповідач. Крім того, ці відомості підтверджено даними Реєстру платників єдиного податку (а.с.40-48). Ще 11 юридичних осіб припинено (9 з них - на підставі рішень господарського суду у зв`язку із визнанням їх банкрутом), про що позивач надав витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.40-45). Указаним підприємствам (ЗАТ «Торговий дім Гудвілл», ТзОВ «Смілянський цукровий завод», ТзОВ «Ріконі», ПАТ «Оснастка - Інструмент», ТзОВ Регіональна інвестиційна компанія «Рінком-Інвест», ТзОВ «Укрюгагро», ТзОВ «Уінденерго ЛТД», ПРАТ СК «Аванте», ЗАТ «Надинівське», ВАТ «Бердичівський молокозавод», ВАТ «Діоніс») належало сукупно 2,801998% акцій АТ «Оснастка».

Якщо проаналізувати склад засновників АТ «Оснастка», то частка ТзОВ «Волиньпродторг» (частка 50,0055%), яке є платником єдиного податку, як і частка фізичних осіб (21,5693% акцій), не впливають на обмеження, встановлені підпунктом 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 ПК України (стосуються частки, що належать юридичним особам - неплатникам єдиного податку). Із загального відсотка акцій решти юридичних осіб - 28,4252% ГУ ДПС у Волинській області відняло частку акцій чотирьох юридичних осіб, які є платниками єдиного податку (0,893304%), що в підсумку перевищило 25 відсотків (28,4252% - 0,893304% = 27,531896%).

Поряд з тим позивач стверджує, що обмеження, встановлені підпунктом 291.5.5 пункту 291.5 статті 291 ПК України, не застосовуються, оскільки сукупна частка у статутному капіталі акціонерів юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, становить 24,729898% (28,4252% - 0,893304% - 2,801998%), адже має бути врахована частка юридичних осіб, які припинили свою діяльність.

Натомість за позицією відповідача у листі від 29 січня 2025 року №1687/6/03-20-04-06-06 позивачем не надано копії підтверджуючих документів, у яких би значилися відомості про передачу у власність частки у відсотковому та грошову еквіваленті юридичних осіб, які були акціонерами та припинили свою господарську діяльність.

Суд зазначає, що у разі ліквідації юридичної особи (а визнання банкрутом і подальша ліквідація є саме таким процесом), така втрачає статус платника податків (не має іншого статусу, крім статусу ліквідованої особи). Це означає, що юридичні особи, які припинили свою діяльність, не є платниками єдиного податку (хоч вони, можливо, такими раніше були). Тож їхня частка (2,801998%) мала б бути додана до сукупної частки юридичних осіб - неплатників єдиного податку.

Натомість акції, що належали припиненим підприємствам, могли бути або продані іншим юридичним чи фізичним особам, або розподілені між кредиторами або засновниками юридичної особи. Саме податковий статус цих нових власників акцій може відігравати значення для розрахунку 25-відсоткового ліміту. З огляду на це на користь позивача можуть свідчити копії підтверджуючих документів, у яких би значилися відомості про передачу у власність частки у відсотковому та грошовому еквіваленті суб`єктів господарської діяльності юридичних осіб, які були акціонерами АТ «Оснастка» та припинили свою господарську діяльність (а такі в матеріалах справи відсутні і відповідачу надані також не були).

Крім того, з юридичних осіб, частка яких становить сукупно 28,4252%, лише щодо чотирьох відомо, що вони є платниками єдиного податку (0,893304%), та відомо, що одинадцять підприємств припинили статус юридичної особи і платника податків (2,801998%). Залишається 24,7299% акцій, які належать юридичним особам (28,4252% - 0,893304% - 2,801998%), про податковий статус яких не вказано. Якщо ці юридичні особи не є платниками єдиного податку, то їх частка додається до частки припинених підприємств.

Але якщо всі решта юридичних осіб (сукупна частка 24,7299% акцій) є платниками єдиного податку, а одинадцять юридичних осіб, які припинили діяльність (їх сукупна частка 2,801998%) не є платниками єдиного податку, то обмеження не застосовуються (менше 25 відсотків). Однак якщо серед цих інших юридичних осіб з сукупною часткою 24,7299% є неплатники єдиного податку, то сукупна частка юридичних осіб - неплатників єдиного податку може перевищити 25 відсотків (у тому разі, коли позивачем не буде надана інформація стосовно того, кому перейшли акції припинених підприємств: фізичним особам, що не впливає на обмеження, чи іншим юридичним особам, тоді важливим є їх податковий статус).

Суб`єкт господарювання, приймаючи рішення про перехід на спрощену систему оподаткування, має самостійно оцінити відповідність всім критеріям, встановленим ПК України, у тому числі обмеження щодо складу засновників. Обов`язок з надання повної та достовірної інформації для реєстрації платником єдиного податку покладається саме на суб`єкта господарювання у цьому випадку на АТ «Оснастка».

Податкові органи мають повний і прямий доступ до Реєстру платників єдиного податку, а тому вони можуть перевіряти статус будь-якої юридичної особи на предмет перебування на спрощеній системі оподаткування та групі єдиного податку. Також Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, доступ до якого мають податкові органи, містить інформацію про засновників, їхні частки у статутному капіталі. Тобто, коли акціонерне товариство подає заяву на реєстрацію платником єдиного податку, податковий орган звіряє інформацію про його засновників із даними, що містяться у такому Реєстрі, та своїми внутрішніми реєстрами щодо податкового статусу засновників.

Для податкового органу, а також для самого позивача, витяг з Національної депозитарної системи є офіційним підтвердженням структури власності та розподілу часток у статутному капіталі. Хоча Національна депозитарна установа сама по собі не вказує, чи є акціонер платником єдиного податку, вона надає вичерпну інформацію, яка дозволяє податковому органу перевірити цей статус у Реєстрі платників єдиного податку.

Відповідач не прийняв у встановленому порядку рішення про відмову у реєстрації АТ «Оснастка» платником єдиного податку за заявою останнього, а з листа не можливо встановити, чи податковий орган перевірив наявну у нього інформацію щодо решти юридичних осіб (крім ліквідованих підприємств, яким належало 2,801998% акцій, та підприємств платників єдиного податку, яким належить 0,893304%) й з цих підстав дійшов висновку про те, що сукупна частка юридичних осіб - неплатників єдиного податку у статутному капіталі акціонерного товариства дорівнює або перевищує 25 відсотків.

Здійснюючи розгляд заяви АТ «Оснастка» про застосування спрощеної системи оподаткування, ГУ ДПС у Волинській області мало б перевірити за даними доступних йому реєстрів та наданих позивачем документів, чи перевищує сукупна частка засновників юридичних осіб, які не є платниками єдиного податку, 25 відсотків, і якщо так, то у встановлений спосіб прийняти вмотивоване рішення про відмову у реєстрації платником єдиного податку; в іншому випадку внести позивача до реєстру платників єдиного податку третьої групи згідно з поданою заявою.

Встановлені у справі обставини не вказують, що відповідач діяв у такий спосіб, то ж його відмова у реєстрації АТ «Оснастка» платником єдиного податку третьої групи, оформлена листом від 29 січня 2025 року №1687/6/03-20-04-06-06, з наведених підстав не може вважатися правомірною.

Відповідно до статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З рахуванням наведеного та з метою захисту порушених прав позивача, суд на підставі пункту 10 частини другої статті 245 КАС України вважає за необхідне зобов`язати ГУ ДПС у Волинській області повторно розглянути заяву АТ «Оснастка» від 27 січня 2025 року про застосування спрощеної системи оподаткування з урахування правової оцінки, наданої судом у рішенні. Задоволення позову у спосіб зобов`язання здійснити реєстрацію платником єдиного податку, як про це позивач просив у позові, є передчасним, оскільки перевірку виконання усіх умов для цього є повноваженням ГУ ДПС у Волинській області, яку останньому і належить здійснити.

Отже, позовні вимоги задоволено частково.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Приписами підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України від 08 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон №3674-VI) визначено ставки судового збору у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, - 1 розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Позов немайнового характеру повинен бути оплачений судовим збором у сумі 3028,00 грн.

Водночас частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Цей позов подано до суду в електронній формі через систему «Електронний суд», що передбачає застосування коефіцієнта для пониження відповідного розміру ставки судового збору. У цьому разі розмір судового збору становить 2422,40 грн (3028,00 грн х 0,8).

Позивач сплатив судовий збір у сумі 6056,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 28 лютого 2025 року №1728 (а.с.5), випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.51).

У зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у сумі 1211,20 грн (при необхідних 2422,40 грн). Питання про повернення надміру сплаченого судового збору може бути вирішено за клопотанням особи, яка його сплатила, відповідно до статті 7 Закону №3674-VI.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Оснастка» (45401, Волинська область, місто Нововолинськ, вулиця Луцька, будинок 25, ідентифікаційний код юридичної особи 05797977) до Головного управління ДПС у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44106679) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління ДПС у Волинській області, оформлену листом від 29 січня 2025 року №1687/6/03-20-04-06-06, у реєстрації Акціонерного товариства «Оснастка» платником єдиного податку третьої групи.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Волинській області повторно розглянути заяву Акціонерного товариства «Оснастка» від 27 січня 2025 року про застосування спрощеної системи оподаткування з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Акціонерного товариства «Оснастка» за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області судові витрати у сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ж.В. Каленюк