Справа № 591/476/25
Суддя: Ніколаєнко О. О.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 591/476/25
Провадження № 2-а/591/34/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі головуючого судді Ніколаєнко О.О., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Суми справу № 591/476/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивач звернувся до суду із позовом, мотивуючи вимоги тим, що постановою від 06.01.2025 його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв?язку з тим, що він керував транспортним засобом за відсутності полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вважає цю постанову протиправною.

Зазначає, що особа, яка здійснювала розгляд справи про адміністративне правопорушення, не надала посвідчення поліцейського та спеціального жетону. Будучи незгодним з підставами зупинки, заявив відповідачу клопотання про бажання скористатися правовою допомогою, у задоволенні якого безпідставно було відмовлено, що є істотним порушенням прав позивача. Відповідальною особою за відсутність полісу обов`язкового страхування є власник транспортного засобу. Він не є власником транспортного засобу, яким керував. У постанові неправильно зазначено його прізвище. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕМА № 3802933 від 06.01.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за ч. 1 ст. 126 КУпАП, справу про адміністративне правопорушення закрити.

Ухвалою від 18.02.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував. Пояснив, що під час несення служби у відповідності до вимог п 11 ч 1 т 23 Закону України «Про Національну поліцію» здійснювався контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правильністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Зупинено транспортний засіб за керуванням позивача, оскільки позивач керував транспортним засобом за відсутності чинного поліса. Правопорушення та розгляд справи зафіксовано на нагрудні камери. Зупинка транспортного засобу відбулась на підставі п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про національну поліцію». На законну вимогу надати поліс позивач повідомив, що такий відсутній. Позивачу було роз`яснено його права. Позивач заявив клопотання про перенесення розгляду справи за місцем мешкання до суду, у задоволенні якого було відмовлено. Після чого було винесено постанову, вручено її позивачу. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА №3802933 від 06.01.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425грн. Відповідно до змісту постанови позивач здійснював керування транспортним засобом Toyota Land Cruiser, д.н.з НОМЕР_1 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушено п. 2.1 г ПДР. За такі дії передбачена відповідальність за ст. 126 ч. 1 КУпАП. Додатком до постанови вказано відеозапис (а.с. 2).

З наданого відеозапису вбачається, що на вимогу співробітників УПП позивач зупинився, у зв`язку з відсутністю полісу страхування співробітником УПП було розпочато розгляд справи про адміністративне правопорушення. Після роз`яснення прав позивач заявив клопотання про розгляд справи у суді, у задоволенні цього клопотання інспектором було відмовлено. Одразу після цього позивач заявив нове клопотання про надання йому можливості скористатися правовою допомогою. Інспектор повідомила, що постанова вже винесена і у випадку незгоди позивач може її оскаржити.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідальність настає за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Пункт 2.1 ґ ПДР передбачає, що чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п. п. 21.2, 21.3 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат).

Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Пунктом 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, в тому числі відповідним підрозділом Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Аналіз наведених вище положень нормативно-правових актів дає підстави для висновку, що поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів, в тому числі страхового полісу є неправомірними.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова відповідачем складена щодо порушення позивачем лише п. 2.4 «г» ПДР України, що виявилось у непред`явленні полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Складу іншого адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем , матеріали справи не містять. Відповідачем не надано доказів складання протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод стосовно позивача.

З наданого представником відповідача до відзиву на позовну заяву відеозапису судом не було встановлено порушення правил дорожнього руху позивачем

З огляду на це, суд вважає, що у інспектора поліції в силу п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстав для перевірки полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за вказаних обставин не було.

Згідно зі ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 271 КУпАП, у розгляді справи про адміністративне правопорушення можуть брати участь адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи. Ці особи мають право знайомитися з матеріалами справи; заявляти клопотання; за дорученням особи, яка його запросила, від її імені подавати скарги на рішення органу (посадової особи), який розглядає справу, а також мають інші права, передбачені законами України.

Оглядом наданого відповідачем відеозапису з нагрудної камери встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач заявив інспектору патрульної поліції про бажання скористатись правовою допомогою та потребу у зв`язку з цим відкладення розгляду справи. Водночас, відповідачем не вжито дій щодо надання реальної можливості позивачу реалізувати право на отримання правової допомоги, розгляд справи відкладено не було та повідомлено про винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що унеможливило реалізацію даного права позивачем.

Приведені обставини вказують на порушення інспектором патрульної поліції порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, відтак, оскаржувана постанова не може бути визнана такою, що винесена правомірно.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав для зупинки транспортного засобу, а також для надання реальної можливості позивачу реалізувати право на отримання правової допомоги, розгляд справи відкладено не було та одразу винесено спірну постанову.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що постанова про адміністративне правопорушення є неправомірною.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб?єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За таких обставин, постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню як протиправна, а провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції, як юридичної особи, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605,60 грн., сплачений при зверненні до суду.

Позивачем заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 грн. На підтвердження вказаних витрат надано копію договору про надання правничої допомоги, пунктом 3 якого визначено розмір гонорару 4 000 грн. (500 грн. консультація, 3500 грн. вартість послуги зі складання позовної заяви), опис виконаних робіт та наданих послуг, акт здачі приймання виконаних робіт на суму 4 000 грн.

Заявлені витрати підтверджені належними доказами, відтак, вони підлягають розподілу за результатами розгляду справи.

Представник відповідача просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, зазначивши, що заявлені витрати є неспівмірними, не доведеними.

Враховуючи наявність відповідного клопотання відповідача, обсяг фактично виконаних адвокатом робіт та наданих послуг, той факт, що справа є нескладною, ціна позову становить 425 грн., суд вважає необхідним зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає стягненню з відповідача до 1000 грн.

Керуючись ст. ст. 5, 8, 14, 22, 72-79, 136, 139, 211, 220, 241-246, 250, 271, 286 КАС України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в Сумській області про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3802933 від 06 січня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн., справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (місцезнаходження м. Київ, вул.Федора Ернста, 3, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О.Ніколаєнко