Справа № 320/7468/25
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Справа № 320/7468/25

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства у справах ветеранів України

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Міністерства у справах ветеранів України (далі відповідач, Мінветеранів), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України (міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») щодо нездійснення перерахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , виходячи з розміру грошової допомоги, передбаченої п. 3 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та нездійснення доплати до одноразової грошової допомоги мені як матері загиблого Захисника України ОСОБА_2 , з врахуванням раніше виплаченої мені одноразової грошової допомоги на підставі рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» оформленого протоколом №3 від 07 березня 2024 року.

- зобов`язати Міністерство у справах ветеранів України (міжвідомчу комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , виходячи з розміру грошової допомоги, передбаченої п. 3 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та здійснити доплату до одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , як матері загиблого Захисника України ОСОБА_2 , з врахуванням раніше виплаченої мені одноразової грошової допомоги на підставі рішення міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» оформленого протоколом №3 від 07 березня 2024 року.

Позиції сторін

Позивач вказує, що рішенням Міністерства ветеранів України, оформленим протоколом №3 від 07 березня 2024 року їй призначено одноразову грошову допомогу відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» у зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_2

18.10.2024 позивач звернулась до відповідача з заявою з проханням здійснити перерахунок та здійснити доплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , виходячи з розміру грошової допомоги, передбаченої пунктом 3 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», тобто в розмірі 15 000 000 грн та здійснити доплату членам сім`ї загиблого Захисника України.

Листом від 22.11.2024 відповідач повідомив про неможливість здійснення відповідного перерахунку та доплати у зв`язку з тим, що Мінветеранів не проводить виплату спірної одноразової грошової допомоги, не відноситься до розпорядників відповідних бюджетних коштів, видатків на цю мету Мінветеранів не передбачено, зазначив, що при призначенні одноразової грошової допомоги її розмір визначався відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», затвердженого постановою КМУ від 29.04.2016 №336 та складає 750 прожиткових мінімумів, тому прийняте рішення про призначення мені одноразової грошової допомоги в розмірі 1 860 750 грн.

Позивач вказує, що її син загинув у 2022 році під час виконання обов`язків із захисту Батьківщини.

Після введеного в країні Указом Президента воєнного стану, КМУ було прийнято постанову від 28.02.2022 №168 пункт 2 якої установлено виплату членам сім`ї загиблого військовослужбовця у вигляді одноразової грошової допомоги в розмірі 15 млн гривень.

Відповідні зміни були внесені в статтю 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», абзац 1 пункт 3 якої встановлює що розмір спірної допомоги визначається КМУ, виплачується у разі загибелі військовослужбовця та не може становити менше 15 млн гривень.

Позивач наполягає на протиправній бездіяльності Міністерства ветеранів України у перерахунку її одноразової грошової допомоги належній їй як матері загиблого її сина ОСОБА_2 .

Відповідач зазначає, що Міністерством ветеранів війни в Україні, враховуючи положення діючого Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого постановою КМУ від 29.04.2016 № 336, на засіданні 07.03.2024 міжвідомчої комісії прийнято рішення №3/ІІІ/55/1 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 1 860 750 грн. відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_2 та відповідно до платіжного доручення №1622 від 29.03.2024 виплачено призначену одноразову грошову допомогу.

ОСОБА_1 звернулась до Мінветеранів із заявою від 18.10.2024 про здійснення їй перерахунку та доплати одноразової грошової допомоги виходячи із розміру 15 млн гривень визначеного пунктом 3 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», пункту 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».

Мінветеранів листом від 22.11.2024 №20551/1.4/5.2-24 зазначило позивачу про те, що Мінветеранів не проводить виплати 15 млн гривень передбачені постановою КМУ №168, оскільки такі виплати здійснюються Міністерством оборони України.

Відповідач покликаючись на Положення про Міністерство у справах ветеранів України, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2018 №1175, зокрема на підпункт 14 пункту 4 даного Положення у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, зауважує, що Мінветеранів організовувало та координувало роботу з питань призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» що є іншим визначеним законодавством повноваженням від прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги. Мінветеранів на момент звернення позивача щодо спірного перерахунку не уповноважено приймати рішення про здійснення перерахунку та доплати позивачу грошових коштів, з урахуванням раніше виплаченої одноразової грошової допомоги.

Відмічає, що постановою КМУ від 24.09.2024 № 1090 до Порядку № 336 були внесені зміни, після набрання чинності яких (25.09.2024) були змінені суб`єкти призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої частиною сьомою статті 13 Закону № 3551-ХІІ, згідно яких замість міжвідомчої комісії одноразову грошову допомогу призначає Мінветеранів; замість структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій грошову допомогу виплачує Мінветеранів.

Враховуючи положення постанови КМУ №168, внесені Законом № 2489-ІХ від 29.07.2022 зміни до статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», Мінветеранів не проводить виплату грошової допомоги у розмірі 15 млн гривень та не відноситься до відповідних розпорядників бюджетних коштів, саме Міноброни уповноважений призначати та виплачувати спірну одноразову грошову допомогу.

Вимоги позивача з урахуванням положень чинного законодавства яке діяло на момент призначення та виплати позивачу спірної одноразової грошової допомоги та на час звернення про перерахунок такої виплати вважає такими, що є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Процесуальні дії, рішення у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 відкрито провадження у справі та визначено здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18.03.2025 об 11:30 год.

17.03.2025 до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву із письмовими доказами.

18.03.2025 в підготовче судове засідання з`явився представник відповідача Шабаш І.Р.

Позивач та/чи представник позивача до суду не прибули, про дату та час слухання справи повідомлені належним чином, причина неявки суду не відома.

З`ясувавши позицію учасника по справі, судом на місці ухвалено у зв`язку із неявкою позивача та/чи його представника, відкласти судове засідання на іншу дату та час.

Підготовче судове засідання призначено на 07.04.2025 о 09:30 год., про що сторони у справі повідомлені належним чином.

31.03.2025 до відділу діловодства суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі.

07.04.2025 представник відповідача Шабаш І.Р. прибула до суду та подала заяву з проханням завершити розгляд справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою суду від 07.04.2025 закрито підготовче провадження у справі, визначено здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Встановлені обставини судом

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , який брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в населеному пункті Харків Харківської області, та який ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув внаслідок отримання несумісного з життям поранення в результаті бойових дій, виконуючи завдання з оборони держави в період введення воєнного стану в України.

Факт безпосередньої участі ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, підтверджується рішенням (протокол № 4 від 30.11.2023) міжвідомчої комісії з питань встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку військовою агресією російської федерації проти України, деяких категорій осіб, відповідно Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захист", яка утворена Мінветеранів.

На підставі вказаного рішення міжвідомчої комісії Мінветеранів видано позивачу довідку за формою згідно з додатком 1 до Порядку надання статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2015 року № 740.

У подальшому, на підставі отриманої довідки позивач 04.01.2024 отримала посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника та Захисниці України від 04.01.2024 серія НОМЕР_1 відповідно до пункту 6 частини першої статті 101 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

ОСОБА_1 звернулась до Мінветеранів із заявою від 05.01.2024 (вх. №№ 3-113 від 08.01.2024) щодо призначення їй одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336, у зв`язку із загибеллю її сина ОСОБА_2 .

Мінветеранів розглянуло заяву та листом від 14.03.2024 № 4069/5/5.2-24 повідомило ОСОБА_1 , що на засіданні 07.03.2024 міжвідомчої комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (далі міжвідомча комісія), утвореній Мінветеранів прийнято рішення № 3/1/55/1 про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 1 860 750 грн відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" у зв`язку із загибеллю сина ОСОБА_2 .

Згідно листа Департаменту соціальної та ветеранської політики Київської міської державної адміністрації від 16.01.2025 № 051-1237 про надання звіту про використання бюджетних коштів за січень-грудень 2024 року, ОСОБА_1 було виплачено одноразову грошову допомогу у сумі 1 860 750 грн. відповідно до платіжного доручення № 1622 від 29.03.2024.

ОСОБА_1 звернулася до Мінветеранів із заявою від 18.10.2024 (вх. № 3-6647 від 23.10.2024 про здійснення їй перерахунку одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю ОСОБА_2 , виходячи з розміру грошової допомоги 15 млн гривень, передбаченої пунктом 3 статті 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та здійснити доплату членам сім`ї загиблого Захисника України ОСОБА_3 .

Мінветеранів листом від 22.11.2024 № 20551/1.4/5.2-24 вказуючи на Закон України від 29.07.2022 №2489-ІХ яким статтю 16-2 Закону № 2011-ХІІ доповнено пунктом 3, та положення постанови КМУ №168, у зв`язку з чим зазначено, що Мінветеранів не проводить виплату одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн гривень, оскільки призначення та виплату відповідно до постанови КМУ № 168 здійснюються Міноборони.

При цьому, Мінветеранів зазначає також, що згідно Порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» № 336, розмір одноразової грошової допомоги для членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України становить 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи.

Відповідно, зазначає про призначення позивачу спірної одноразової грошової допомоги рішенням міжвідомчої комісії № 3 від 07.03.2024 у розмірі 1 860 750 грн. Погоджується із несправедливим розміром спірної допомоги та вказує про вчинення усіх можливих дій стосовно усунення соціальної несправедливості щодо розміру одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) Захисника чи Захисниці України.

Вважаючи бездіяльність Мінветеранів протиправною, порушення права на здійснення перерахунку раніше призначеної та виплаченої одноразової грошової допомоги для отримання належного розміру такої допомоги як матері загиблого сина Захисника України, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Застосовано судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (частина 3 статті 3 КАС України).

За частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, з метою безумовного дотримання конституційного принципу, визначеного у статті 129 Конституції України, в частині третій статті 2 та статті 9 КАС України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.

Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.

Як встановлено судом предметом спору у даній справі є бездіяльність Міністерства у справах ветеранів України щодо не здійснення позивачу перерахунку та доплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю у 2022 році її сина Захисника України ОСОБА_2 виходячи з розміру грошової допомоги, передбаченої п. 3 ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 2 Постанови КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у зв`язку з чим заявлена бездіяльність підлягає перевірці судом на відповідність вимогам ч.2 ст. 2 КАС України із дотриманням судом принципів визначених частиною третьої зазначеної норми процесуального кодексу.

Вирішуючи спір суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до пункту 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 2011-ХІІ) одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби (підпункт 1 пункту 2 статті 16 Закону № 2011-ХІІ).

Статтею 16-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Відповідно до частини 3 статті 16-2 Закону №2011-XII (в редакції Закону України від 29.07.2022 № 2489-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги», який застосовується з 24.02.2022) розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України, з урахуванням зокрема, розмір одноразової грошової допомоги, що виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби, не може становити менше 15 мільйонів гривень.

Відповідно до частини 6 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ вбачається, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Згідно частини 9 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Відповідно до частини 10 статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 6 частини першої статті 10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 3551-ХІІ), до сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України належать, сім`ї осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно абзацу 7 статті 15 Закон № 3551-ХІІ членам сімей осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 цього Закону, за рахунок коштів державного бюджету призначається і виплачується одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю (смертю) члена сім`ї у розмірі, визначеному підпунктом "а" пункту 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнято постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі постанова КМУ №168, у відповідній редакції).

Пунктом 2 постанови №168 установлено, що особам, які мають право на виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, а також їх смерті внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 млн. гривень.

Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період воєнного стану під час виконання ним обов`язків військової служби не може становити менше 15 млн. гривень.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Днем виникнення такого права є дата, зазначена у свідоцтві про смерть особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, загибель якої сталася в період воєнного стану або смерть якої настала внаслідок причин, зазначених в абзаці першому цього пункту, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Пунктом 2-1 постанови КМУ №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають зокрема порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги та одноразової винагороди.

Таким чином, Законом №2011-ХІІ, Законом № 3551-ХІІ та постановою КМУ №168 визначено право членам сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця Захисника чи Захисниці України на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн гривень, призначення та виплата якої здійснюється Міністерством оборони України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2016 № 336 затверджено Порядок призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності деяких категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Порядок № 336, в редакції чинній на час виплати позивачу за поданою заявою в січні 2024 року, в редакції положень постанови Кабінету Міністрів України від 17 березня 2023 року № 239).

Вказаний Порядок №336 визначає механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час участі в антитерористичній операції, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, деяких категорій осіб (далі - одноразова грошова допомога) відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до абзацу дванадцятого пункту 2 Порядку № 336, одержувачами одноразової грошової допомоги є, члени сімей осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Згідно з абзацом сьомим підпункту 1 пункту 3 Порядку № 336 одноразова грошова допомога призначається та виплачується, у разі загибелі (смерті) або визнання безвісно відсутніми з дати смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть, або з дати ухвалення рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою (оголошення п померлою): осіб, які загинули (пропали безвісти), померли внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 Порядку № 336 одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, призначається та виплачується членам їх сімей у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи, зазначені у підпункті 1 пункту 3 цього Порядку, рівними частинами.

Відповідно до пункту 10 Порядку №336 міжвідомча комісія розглядає подані документи, запитує інформацію в органах, уповноважених виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, стосовно виплати або невиплати такої допомоги особам, щодо яких здійснено запит, а також у разі потреби уточнює інформацію про осіб, стосовно яких подані документи, заслуховує пояснення таких осіб, свідків, представників державних органів і в місячний строк із дня надходження документів (уточненої інформації) приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні.

За пунктом 11 Порядку №336 міжвідомча комісія протягом десяти робочих днів після прийняття рішення інформує органи, уповноважені виплачувати одноразову грошову допомогу відповідно до інших законів, крім Закону, про осіб, щодо яких прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги, та подає Мінветеранів рішення про осіб, щодо яких прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги, для подальшого їх надсилання структурним підрозділам з питань соціального захисту населення обласних та Київської міської держадміністрацій.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних та Київської міської держадміністрацій не пізніше ніж через три робочих дні надсилають зазначені рішення структурним підрозділам з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - місцеві органи соціального захисту населення).

Місцеві органи соціального захисту населення не пізніше ніж через три робочих дні письмово повідомляють особам, зазначеним у рішенні міжвідомчої комісії, про надходження такого рішення та необхідність звернення за отриманням одноразової грошової допомоги.

Згідно пункту 12 Порядку №336 одноразова грошова допомога виплачується на підставі рішення міжвідомчої комісії про її призначення місцевими органами соціального захисту населення за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання (перебування) або адресою фактичного місця проживання (для внутрішньо переміщених осіб) осіб, зазначених у такому рішенні.

За пунктом 13 Порядку №336 одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом її перерахування місцевим органом соціального захисту населення на рахунок в установі банку, зазначений одержувачем одноразової грошової допомоги у заяві, не пізніше ніж через три робочих дні після надходження коштів на рахунок місцевого органу соціального захисту населення.

Згідно пункту 18 Порядку №336 рішення міжвідомчої комісії про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги може бути оскаржене в судовому порядку.

Також, суд зазначає, що за пунктом 6 Порядку №336 (в редакції чинній на час спірних правовідносин) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті) осіб, зазначених у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, призначається та виплачується членам сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України, зазначеним в частині четвертій статті 10-1 Закону, у розмірі 750 прожиткових мінімумів, установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) особи, зазначені у пунктах 1-6 частини першої статті 10-1 Закону, рівними частинами.

Якщо один із членів сім`ї відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частина розподіляється між іншими членами сім`ї, які мають право на її отримання, рівними частинами.

У такому випадку подається заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально.

Відповідно, вбачається, що розмір спірної одноразової грошової допомоги згідно Порядку №336 визначено у розмірі 750 прожиткових мінімумів установлених законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому загинули (померли) захисники, який був застосований Мінветеранами при призначенні та виплаті ОСОБА_1 згідно рішення №3/ІІІ/551 від 07.03.2024.

В свою чергу, за даною справою відповідач погоджується тим, що позивач має право на отримання спірної виплати у розмірі 15 млн гривень але зазначає, що на час звернення із заявою Мінветеранів не уповноважений призначати, здійснювати перерахунок та виплачувати спірну одноразову грошову допомогу, оскільки такі повноваження надані Міністерству оборони України, та враховуючи що Державним бюджетом видатків Мінветеранів на здійснення таких виплат у 2024 році не передбачено.

Суд зазначає, що позивач не оскаржує в судовому порядку рішення міжвідомчої комісії Мінветеранів №3/ІІІ/551 від 07.03.2024 яким призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 1 860 750 грн відповідно до Порядку №336.

Позивач вважає, що Мінветеранів має провести їй перерахунок та доплату належної їй одноразової грошової допомоги.

З огляду на аналіз застосованого Порядку №336 (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) вказаний Порядок №336 передбачає подання заяв до Мінветеранів, розгляд такої заяви та прийняття відповідного рішення.

Відповідно до пункту 19 Порядку №336 одноразова грошова допомога виплачується Мінветеранів шляхом перерахування коштів на зазначений у заяві рахунок, відкритий в банку на ім`я одержувача одноразової грошової допомоги.

Виплата одноразової грошової допомоги здійснюється в порядку черговості відповідно до дати надходження документів до Мінветеранів (пункт 26 Порядку №336).

Слід врахувати та зазначити, що відповідно до пункту 1 постанови КМУ від 27 грудня 2018 року № 1175 «Деякі питання Міністерства у справах ветеранів» (у відповідній редакції, далі постанова КМУ №1175) Міністерство у справах ветеранів України (Мінветеранів) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мінветеранів є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері соціального захисту ветеранів війни, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, постраждалих учасників Революції Гідності (далі - ветерани), членів сімей таких осіб і членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України (далі - члени сімей ветеранів).

За підпунктом 14 пункту 3 даної постанови Мінветеранів здійснює організацію та координацію роботи з питань призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Відтак, міжвідомча комісія є окремим суб`єктом владних повноважень, який наділений окремими від Мінветеранів повноваженнями розглядати документи поданої особи щодо призначення зокрема спірної одноразової грошової допомоги передбаченої постановою КМУ №168 та приймати рішення з питань розгляду таких документів щодо призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги.

Мінветеранів організовує та координує роботу відповідних органів щодо призначення одноразової грошової допомоги.

Відповідно, Мінветеранів здійснює призначення та виплату одноразової грошової допомоги згідно Порядку №336.

У висновку, враховуючи вищезазначені постанову КМУ №168, статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ з урахуванням змін внесених Законом від 29.07.2022 № 2489-ІХ, положення статті 16-3 Закону № 2011-ХІІ, у розмірі 15 млн гривень призначає та виплачує одноразову грошову допомогу сім`ям загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України - Міністерство оборони України.

Суд також зазначає, що відповідних бюджетних асигнувань на здійснення виплати спірної одноразової грошової допомоги у розмірі 15 млн гривень згідно бюджету 2024 року Мінветеранів не закладено.

Протилежного позивачем суду не доведено.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).

Відповідно до статті 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 78 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абзац 2 частина 2 статті 77 КАС України).

Згідно частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Решта доводів не впливають на висновки суду та не підлягають наданню оцінки.

Враховуючи наслідки вирішення справи судом, підстави для розподілу витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.