Справа № 160/7957/25
Суддя: Врона Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2025 рокуСправа №160/7957/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Врони О. В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Міністерства оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України у особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене п.164 протоколу №207/975 від 13 грудня 2024 року, у частині визначення розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності для ОСОБА_1 ;
зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум здійснити перерахунок та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням інвалідності ІІ групи з урахуванням раніше виплаченого для ОСОБА_1 , передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ, у розмірі та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин встановленому Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975, а саме відповідно 1 січня календарного року, коли було встановлено інвалідність ІІ групи у зв`язку з захворюванням, так, пов`язане з захистом Батьківщини, у 2023 році.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що рішення Міністерства оборони України, оформлене пунктом 164 протоколу № 207/975 від 13.12.2024 року, є протиправним, оскільки суперечить положенням статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 17 Порядку № 975, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року. Відповідно до зазначених норм, одноразова грошова допомога повинна виплачуватися на основі прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня того календарного року, в якому вперше встановлено відповідну групу інвалідності. У випадку позивача, такою датою є 06.12.2023 року, коли йому було вперше встановлено ІІ групу інвалідності, так, у зв`язку з захворюванням, пов`язаним з захистом Батьківщини.
Застосування прожиткового мінімуму відповідно до 2014 року є неправомірним, оскільки первинне встановлення інвалідності у 2014 році було пов`язане з контузіями та пораненнями, які були отримані під час військової служби при перебуванні у країнах, де велися бойові дії (в складі обмеженого контингенту радянських військ у Республіці Афганістан). При цьому, позивачу не було нараховано грошову допомогу. У 2023 році інвалідність позивача встановлена у зв`язку з іншим захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини. Одноразова грошова допомога позивачу за встановлення інвалідності ІІ групи , на переконання позивача протиправно нарахована в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2014.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 року відкрито провадження у справі №160/7957/25, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідно до ч.6 ст.12, ч.1, 2 ст. 257, ч.1 ст.260 Кодексу адміністративного судочинства України зазначена справа є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження.
За ч. 5 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
09.04.2025 від Міністерства оборони України через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву.
Відповідач вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Частиною 9 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно п. б ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п. 17 Порядку (Постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975) у разі встановлення інвалідності одноразова грошова допомога виплачується залежно від групи інвалідності та її причинного зв`язку військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин у розмірі, зокрем, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Так, позивачу відповідно до рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум (протокол №207/975 від 13.12.2024 року) після повторного огляду МСЕК (довідка МСЕК Серія АВ № 0251660 від 17.04.2014 первинний огляд; довідка МСЕК Серія 12 ААГ № 003988 від 01.12.2023 повторний огляд) було призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2014 рік).
Тобто, за своїм визначенням дана грошова допомога є одноразовою. Чинним законодавством не передбачено повторну виплату одноразової грошової допомоги в залежності від кількості отриманих захворювань, поранень, травм та ушкоджень здоров`я та незалежно від підвищення прожиткового мінімуму (на момент первинного встановлення інвалідності).
Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи в їх сукупності, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до витягу із протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №644 від 11.03.2014 ОСОБА_1 отримав поранення, контузію, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, а саме: Множинні вогнепальні осколкові поранення / контузія голови, обличчя, верхніх та нижніх кінцівок колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 , 1962 року народження, наслідки яких рубці шкіри в зазначених анатомічних областях, що підтверджено висновком спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи № 8Д від 20.01.2014 р., виданим Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи, та які у подальшому призвели до розвитку: «віддалених стійких залишкових явищ ЗЧМТ / контузія головного мозку/ у вигляді дисциркуляторної енцефалопатії складного генезу (посттравматична, атеросклеротична) гіпертонічного перебігу, з вираженим церебростенічним синдромом, двобічною пірамідною недостатністю, помірною координаторною недостатністю, помірним астено-невротичним синдромом з мнестичними розладами, посттравматичного церебрального арахноїдиту з лікворо-гіпертензивним синдромом, вестибуло-атактичними порушеннями, стійким церебральним синдромом, остеохондрозом попереково-крижового відділу хребта зі стійким больовим, корінцевим і міотонічним синдромами, НКС ІІ ст., синдромом артеріальної гіпертензії, що підтверджено військово-обліковими та медичними документами, поранення, контузія, захворювання пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Відповідно до довідки МСЕК Серія АВ № 0251660 від 17.04.2014 позивачу було встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку пораненням, контузією, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Позивач вказує, що після отримання третьої групи інвалідності він не отримував одноразову грошову допомогу та не намагався її отримати.
Відповідно до витягу з протоколу засідання штатної військово-лікарської комісії Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України від 21.09.2023 року № 3122, у капітана ОСОБА_1 було захворювання, яке пов`язане із захистом Батьківщини, а саме "ІХС. Стенокардія напруження, ФК ІШ при інтактних КА (КАГ від 20.07.2022) Пароксизмальна нормо/тахісистолічна форма фібриляції передсердь з нестабільною гемодинамікою (13.07.2022), медикаментозна кардіоверсія (13.07.2022). EHRA II, CHA2DS VASC 16, HAS-BLED 06. Транскатетерна абляція субстрату аритмії (14.09.2022 успішна двонаправлена істмус-блокада в ЛП, модифікація проведення в ЛП). Передсердна одиночна та групова екстрасистолія. Рідка поліморфна шлуночкова ексрасистолія. Легенева гіпертензія (СТЛА 36 мм рт. ст.) Гіпертонічна хвороба ІІ стадії, 2 ступінь, ризик 3. СН ПА ст. зі збереженою систолічною, функцією ЛШ (ФВ 68%). ФК I (NYHA). Хронічний бронхіт. Бронхообструктивний синдром. ЛН І ст. Астено-вегетативний синдром соматогенного генезу", що підтверджується довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією рф проти України від 07.06.2023 № 1764/3, яка видана командиром військової частини НОМЕР_1 , військово-обліковими та медичними документами, де вказано, що захворювання, так, пов`язані із захистом Батьківщини.
Відповідно до довідки МСЕК Серія 12 ААГ № 003988 від 06.12.2023 року позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності, безстроково, відповідно до вищевказаного захворювання.
12.12.2023 позивач звернувся до командира Військової частини НОМЕР_1 із заявою і документами виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв`язку із отриманням 2 групи інвалідності., пов`язаної із захистом Батьківщини.
13.12.2024 року відповідно витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №207/975, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.2013 №975 капітану ОСОБА_1 (ВЧ НОМЕР_2 ), який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, на підставі довідок МСЕК серії АВ № 0251660 від 17.04.2014 та серії 12 ААГ №003988 від 01.12.2023 у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому встановлена інвалідність (2014), в сумі 365400 (триста шістдесят п`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп.
Відповідно до витягу із наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 21.01.2025 № 102/нагд (з адміністративно-господарської діяльності) , було наказано нарахувати та виплатити капітану ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , колишньому військовослужбовцю Військової частини НОМЕР_1 , який є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність на думку Відповідача, а саме у 2014 року, в сумі 365400 (триста шістдесят п`ять тисяч чотириста) гривень 00 копійок.
24.01.2025 на банківську картку позивача надійшла одноразова грошова допомога у сумі 365 400,00 грн.
Спірним питанням у справі є правильність застосування до спірних правовідносин положень пункту б) частини першої статті 16-2, пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-XII, Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призначені на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 щодо визначення розміру одноразової грошової допомоги у разі встановлення вищої групи інвалідності.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, а також єдину систему їх соціального та правового захисту встановлює Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (Закон №2011-XII).
Згідно ст. 1 Закону №2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Абзацом 2 ст. 12 Закону №2011-XII встановлено, що у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Частиною 1 ст. 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
В ч. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII наведені підстави призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
Зокрема за п. 4 ч 2 вказаної статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.
Відповідно до підп. «б» п. 1 ст. 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи.
За правилами п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ ( в редакції від 05.10.2023 -на час звернення позивача до командира військової частини із заявою про отримання грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності) якщо військовослужбовцю, військовозобов`язаному, резервісту або особі, звільненій з військової служби, після первинного встановлення інвалідності під час наступного огляду (переогляду) буде встановлено вищу групу інвалідності або змінено її причинний зв`язок, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата здійснюється з урахуванням раніше виплачених сум (у тому числі внаслідок різних, не пов`язаних між собою, захворювань, поранень, травм, контузій, каліцтв).
Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права (п. 8 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ) .
Пунктом 2 статті 16-2 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок №975).
Пунктом 8 Порядку №975 ( в редакції від 13.07.2023 в редакції чинній в редакції від 05.10.2023 -на час звернення позивача до командира військової частини із заявою про отримання грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності) встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
Тобто, Порядок №975 ( на час звернення позивача із заявою про виплату грошової допомоги у зв`язку з отриманням ІІ групи інвалідності) визначав право позивача на таку допомогу протягом двох років після первинного встановлення інвалідності, що не узгоджується з нормами Закону №2011-ХІІ.
При застосуванні вищенаведених правових норм суд виходить з наступного.
Юридична сила закону як основного джерела права, його місце в системі нормативно-правових актів закріплені в Конституції України.
Вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України
Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
Відповідно до п.6. Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується:
військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності (п. 3 Порядку №975).
Позивач не отримував одноразову грошову допомогу у 2014 році у зв`язку з отриманням інвалідності ІІІ групи у зв`язку пораненням, контузією, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії та відповідно до вищевказаного абзацу, у позивача була встановлена вища група інвалідності і, в тому числі, змінено її причинний зв`язок.
Отже, позивач з 06.12.2023 коли пройшов повторний огляд МСЕК і отримав ІІ групу інвалідності з урахуванням норм п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ, якою визначено право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі і здійснення виплати з урахуванням раніше виплачених сум , зважаючи , що такої грошової допомоги під час первинного отримання інвалідності у 2014 році не отримував, має право на отримання такої допомоги з 06.12.2023 року, у розмірі: 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2023 року.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму становив 2684 грн., отже розмір одноразової грошової допомоги позивача становить 805200,00 грн.
Відповідач доказів виплати грошової допомоги позивачу у 2014 році під час встановлення позивачу третьої групи інвалідності не надав.
Таким чином, рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом №207/975 від 13.12.2024, яким було визначено позивачу виплату одноразової грошової допомоги на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2014), є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, судом не здійснюється розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст.139, 243-246, 250, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України у особі Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене п.164 протоколу №207/975 від 13 грудня 2024 року, у частині визначення розміру одноразової грошової допомоги по інвалідності для ОСОБА_1 .
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Врона