Справа № 160/23746/24
Суддя: Рянська Вікторія В'ячеславівна
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» його представником - адвокатом Сергієнком Дмитром Миколайовичем, до військової частини НОМЕР_1 , у якій позивач просить:
- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо неналежного розгляду рапорту ОСОБА_1 від 26.07.2024 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 , оформлене листом № 5129 від 31.07.2024, про відмову в задоволенні рапорту ОСОБА_1 ;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 повторно розглянути рапорт ОСОБА_1 від 26.07.2024 про звільнення його з військової служби за сімейними обставинами та прийняти за ним рішення з урахуванням висновків суду.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу під час мобілізації 27.02.2022. Батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійного стороннього догляду. 26.07.2024 позивач подав до військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби за сімейними обставинами у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за батьком відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у редакції, що діяла станом на 27.02.2022. До рапорту додав необхідні документи, у тому числі висновок лікарсько-консультативної комісії. Листом № 5129 від 31.07.2024 відповідач повідомив, що рапорт не підлягає задоволенню у зв`язку з ненаданням вказаних у листі документів. Позивач вважає таку відмову протиправною. При розгляді рапорту військовою частиною НОМЕР_1 застосовано Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» у редакції станом на 20.06.2024, який звужує права позивача.
Ухвалою суду від 12.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази у відповідача.
У відзиві військової частини НОМЕР_1 , який подано через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 13.09.2024, відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Обґрунтовуючи заперечення проти позовних вимог, зазначив, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» у редакції, яка діяла станом на дату звернення позивача з рапортом про звільнення з військової служби, та якими не передбачено такої підстави для звільнення, на яку в рапорті посилався позивач. До рапорту не було додано доказів на підтвердження наявності у батька позивача порушення функцій організму внаслідок невиліковної хвороби, через які він не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися, потребує постійного стороннього догляду. Крім того, з рапортом не подано документів щодо відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, або що вони самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. Висновок ЛКК № 945 від 12.06.2024 (форма № 080-4/о), копію якого було додано до рапорту, не відповідає встановленій формі. У зв`язку з наведеним за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 командиром військової частини НОМЕР_1 було відмовлено у його задоволенні.
Разом із відзивом було надано копію витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2022 № 187 (по стройовій частині), виданого стосовно ОСОБА_1 , та копію його рапорту, поданого 26.07.2024. Одночасно відповідач повідомив про відсутність можливості надати копії додатків до рапорту у зв`язку з їх поверненням позивачу.
Станом на час розгляду справи відповідь на відзив та заперечення до суду не надійшли. Частиною четвертою статті 159 КАС України передбачено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призначений наказом командира вказаної військової частини № 87-РС від 14.06.2022 на посаду, вважається таким, що з 05.07.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою, що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 05.07.2022 № 187 (по стройовій частині).
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.05.1997 батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 .
У висновку ЛКК № 943 від 12.06.2024, копію якого додано до позовної заяви, зазначено, що ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду як нездатний до самообслуговування.
За результатами розгляду рапорту ОСОБА_1 рішенням командира військової частини НОМЕР_1 від 31.07.2024 № 5129 відмовлено у його задоволенні. В рішенні зазначено, що до рапорту не додано документів, що підтверджують відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, яка є особою з інвалідністю та потребує постійного догляду, а також документів, що підтверджують необхідність постійного догляду за одним зі своїх батьків. Потребу хворого у постійному сторонньому догляді визначають медико-соціальні експертні комісії через виключно високий ступінь втрати здоров`я, який спричиняє виникнення такої потреби (форма 157-1/о). До рапорту додано копію висновку № 945 від 12.06.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о). Відповідно до цього висновку ОСОБА_2 потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (підкреслено). Крім того, до рапорту не додано документів, що підтверджують наявність у ОСОБА_2 статусу особи з інвалідністю І чи ІІ групи.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі також Закон № 2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частинами першою, п`ятою статті 1 Закону № 2232-ХІІ передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 3 цього Закону правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому воєнний стан продовжувався і триває на час розгляду справи.
24.02.2022 видано Указ Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».
До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» в редакції Закону № 3633-IX від 11.04.2024, яка діяла станом на дату звернення позивача з рапортом від 26.07.2024 та прийняття рішення за результатами його розгляду від 31.07.2024 № 5129.
Підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, яка діяла станом на дату звернення позивача з рапортом) було визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Згідно з абзацом 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-ХІІ (у редакції, яка діяла станом на дату звернення позивача з рапортом) під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, зокрема: необхідність здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі також Положення № 1153/2008, у редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 2 Положення № 1153/2008 передбачено, що громадяни проходять військову службу у Збройних Силах України в добровільному порядку або за призовом.
За призовом громадяни проходять: строкову військову службу; військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період; військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період; військову службу за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.
Відповідно до пункту 12.1 Інструкції звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення.
Згідно з підпунктом 2 пункту 225 Положення звільнення військовослужбовців із військової служби здійснюється під час дії особливого періоду (з моменту оголошення мобілізації - протягом строку її проведення, який визначається рішенням Президента України, та з моменту введення воєнного стану - до оголошення демобілізації) - на підставах, передбачених частиною третьою, пунктом 2 частини четвертої, пунктом 3 частини п`ятої та пунктом 3 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»:
у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
у військових званнях до підполковника (капітана 2 рангу) включно за всіма підставами - командирами корпусів та командувачами військ оперативних командувань і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них;
у військових званнях до полковника (капітана 1 рангу) включно за всіма підставами - командувачами видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командиром військової частини НОМЕР_3 , начальником Генерального штабу Збройних Сил України, керівником служби персоналу Міністерства оборони України, начальником Національного університету оборони України імені Івана Черняховського;
у військових званнях до бригадного генерала (коммодора) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців» військових звань включно за всіма підставами - Головнокомандувачем Збройних Сил України;
у військових званнях до генерал-лейтенанта (віце-адмірала) та прирівняних до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців» військових звань включно за всіма підставами - Міністром оборони України;
у військових званнях генерала (адмірала) та прирівняному до них згідно із пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 4 червня 2020 року № 680-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо військових звань військовослужбовців» військовому званні - Президентом України.
Згідно з пунктом 14.10 Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення. Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України. Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.
Відповідно до висновку ЛКК № 943 від 12.06.2024, копію якого додано до позовної заяви, батько позивача - ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду як нездатний до самообслуговування.
В оскаржуваному рішенні про відмову в задоволенні рапорту ОСОБА_1 зазначено, що до рапорту додано копію висновку № 945 від 12.06.2024 про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися, і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (форма 080-4/о).
До позовної заяви копію висновку № 945 від 12.06.2024 не додано.
- відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
- інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Таким чином «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX.
У матеріалах справи відсутні відомості про те, що батько позивача ОСОБА_2 має статус особи з інвалідністю І чи ІІ групи, та що відсутні інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
У рапорті, поданому 26.07.2024, ОСОБА_1 як підставу звільнення з військової служби зазначав підпункт «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», просив звільнити його з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за його батьком.
Станом на момент виникнення спірних правовідносин норми статті 26 Закону № 2232-ХІІ містять виключний перелік сімейних обставин, за якими можливе звільнення військовослужбовця зі служби.
Наявність таких сімейних обставин у позивача станом на час звернення 26.07.2024 з рапортом про звільнення з військової служби не доведено.
Судом не встановлено протиправності у діях відповідача щодо розгляду рапорту ОСОБА_1 . Відмовляючи у задоволенні рапорту позивача від 26.07.2024 рішенням № 5129 від 31.07.2024, відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем доведено правомірність оскаржуваних дій та рішення у спірних правовідносинах.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням правових висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Відповідно до пункту 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, докази понесення ним інших судових витрат у справі відсутні. Розподіл судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 09.06.2025.

Суддя В.В. Рянська