Справа № 420/38852/24
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 16 грудня 2024 року (документ сформований в системі Електронний суд 14.12.2024) надійшла позовна заява ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ), відповідно до якої позивач просить:

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні,

а також - визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати, одночасно з утриманням суми податку на доходи фізичних осіб з перерахованого останнім на виконання рішення суду у справі №420/27468/23 грошового забезпечення, рівноцінної грошової компенсації ОСОБА_1 утриманого з нього податку на доходи фізичних осіб.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з грудня 2015 р. по день фактичної виплати 04 грудня 2024 р.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) його середнє грошове забезпечення за 6 місяців, яке має бути розраховане на підставі перерахованих на виконання рішення суду у справі №420/27468/23 окладів грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з показника прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2023 р.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого з нього при виконанні рішення суду у справі №420/27468/23.

Здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою суду від 19 грудня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач проходив військову службу з серпня 1998 року по 29.08.2023 року у НОМЕР_3 загоні морської охорони Державної прикордонної служби України.

Позивач зазначив, що не погодившись з визначеною до сплати сумою коштів при звільненні, він звернувся з позовом до суду, та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 у справі №420/27468/23, залишеним в силі постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 25.11.2024 р, його позов було задоволено.

Представник позивача зазначив, що 28 листопада 2024 р. ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 194605 грн. 54 коп., а 04 грудня 2024 р. - кошти в сумі 26492 грн. 61 коп., що перераховані йому Відповідачем на виконання наведеного рішення суду.

Таким чином, остаточний розрахунок при звільненні з Позивачем було здійснено 04 грудня 2024 р., тобто - через 463 календарних дні після звільнення, або через більш як 15 місяців.

Представник позивача зазначив, що він звернувся до відповідача із запитом нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати доходів, що передбачено Законом України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 р. №2050-ІІІ, а також середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Листом від 13.12.2024 року Відповідач повідомив про відмову у виплаті компенсації втрати частини доходів та середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Також, представник позивача зазначає, що як вбачається з доданих до листа №09/4678-24-Вих від 04.12.2024 р. документів, Довідки щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 [...] від 27.11.2024 №141, та Довідки - розрахунку згідно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2024 по справі №420/27468/23 [...] від 27.11.2024 №142, Відповідач утримав з нарахованих на виконання рішення суду коштів суму податку на доходи фізичних осіб (далі - ПДФО) в загальному розмірі 49 460 грн 47 коп. - але не компенсував його одночасно з виплатою, як того вимагає законодавство, чим протиправно зменшив визначену судом на користь ОСОБА_1 суму коштів.

Таким чином, з наведеного вбачається наявність порушення прав ОСОБА_1 а саме:

не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів;

не здійснення нарахування та виплати останньому середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні;

не здійснення Відповідачем одночасної компенсації Позивачеві утриманого з нього ПДФО.

Позивач вважає, що такі дії відповідача є протиправними, а тому має бути порушено питання відповідальності відповідача за затримку розрахунку щодо виплати індексації грошового забезпечення, яке врегульовано приписами ст. ст. 116, 117 КЗпП України, і у нього виникло право на отримання середнього заробітку за час затримки виплати відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Окрім того, представник позивача вважає за необхідне стягнути на користь Позивача з Відповідача втрату частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації за весь час затримки виплати - за період з 01.12.2015 року по день фактичної виплати індексації, та має право на компенсацію податку з доходу фізичних осіб.

До суду 01 січня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що згідно з наказу командира НОМЕР_3 загону морської охорони №276-ОС «Про особовий склад» від 29.08.2023, ОСОБА_2 було виключено зі списків особового складу загону та всіх списків забезпечення у зв`язку зі звільненням з військової служби в запас за сімейними обставинами.

Представник відповідача зазначив, що не погодившись із порядком нарахування та розміром грошового забезпечення, індексації грошового забезпечення, яке було йому виплачено у період з 2008 по 2023 роки, ОСОБА_2 звернувся до суду із відповідною позовною заявою про перерахунок та виплату грошового забезпечення за зазначений період. Одеським окружним адміністративним судом 15.04.2024 року було ухвалено рішення по адміністративній справі №420/27468/23, яким адміністративний позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Після набрання законної сили судового рішення по адміністративній справі № 420/27468/23, військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у адміністративній справі № 420/27468/23 було здійснено перерахунок:

індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 рік - 82391,67 грн., з яких утримано 1235,88 (1,5%) військового збору, 14 830,5 грн. (18%) податку на доходи фізичних осіб, та виплачено ОСОБА_1 66 325,29 грн.

грошового забезпечення за серпень 2023 року та за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік - 192 388,7 грн., з яких утримано 2885,83 (1,5%) військового збору, 34 629,97 грн. (18%) податку на доходи фізичних осіб, та виплачено ОСОБА_1 154 872,9 грн.

Всього на виконання судового рішення по адміністративній справі № 420/27468/23, військовою частиною НОМЕР_2 виплачено ОСОБА_1 221 198,19 грн., з яких 194 655,58 грн. виплачено 28.11.2024 року, 26 542, 61 грн. виплачено 04.12.2024 року.

Представник відповідача звертає увагу, що ці гроші були нараховані та виплачені ОСОБА_1 протягом 3 днів та 9 днів з часу виникнення обов`язку здійснити нарахування та виплати (з часу набрання законної сили судового рішення), без порушення строків її виплати. Така виплата має характер одноразової виплати на підставі рішення суду.

Як вбачається з приписів Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» проводиться лише у випадку затримки грошових доходів громадян, які не мають разового характеру.

Таким чином, представник відповідача зазначає, що сума, виплачена ОСОБА_1 за рішенням суду в порядку його виконання, не є об`єктом для компенсації в розумінні вище наведених норм, та не може нараховуватися компенсація згідно з Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів» у зв`язку з порушенням строків їх виплати, оскільки норми цього Закону на цю виплату не поширюються.

Щодо стягнення середнього заробітку за затримку повного розрахунку перед звільненням представник відповідача зазначає, що якщо судом будуть зроблені висновки щодо наявності підстав для здійснення розрахунків суми середнього заробітку, яку вимагає стягнути з військової частини НОМЕР_2 позивач, при такому розрахунку має бути враховано справедливий та розумний баланс між інтересами звільненого позивача та військової частини НОМЕР_2 , з урахуванням співмірності можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат позивача та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

На думку представника позивача, здійснення відповідних виплат ОСОБА_1 за рішенням суду не входять до переліку грошових доходів громадян, мають характер одноразової виплати на підставі рішення суду, та не може розцінюватись як невиплата з вини роботодавця належних працівнику сум в день його звільнення.

Крім того, сторона відповідача вважає, що є підстави для залишення позовної заяви ОСОБА_1 в цій частині без розгляду на підставі п.3 ч.1 статті 240 КАС України, так як судом розглядалася інша справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Крім зазначеного вище позову, ОСОБА_1 раніше звернувся до суду з аналогічним позовом до того ж самого відповідача з тим самим предметом та підставами, а саме:

25.06.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою до НОМЕР_3 загону морської охорони (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просив суд: - визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_2 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 його середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь період затримки в 261 календарний день (але не більш як за 6 місяців); - зобов`язати військову частину НОМЕР_2 за несвоєчасний розрахунок при звільненні - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за 6 місяців.

Одеським окружним адміністративним судом 19 липня 2024 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження по адміністративній справі № 420/20180/24 за позовною заявою ОСОБА_1 від 25.06.2024 року до Військової частини НОМЕР_5 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Таким чином, в обох адміністративних справах № 420/20180/24 та № 420/38852/24 предметом позову є визнання бездіяльності відповідача протиправною та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу його середній заробіток за весь час затримки розрахунку по день фактичного розрахунку.

Щодо компенсації ПДФО представник відповідача зазначив, що Військовою частиною НОМЕР_2 проводився перерахунок та виплата грошового забезпечення на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року у адміністративній справі №420/27468/23, а не виплачувалося саме грошове забезпечення, тому ця виплата не є грошовим забезпеченням та не пов`язана з виконанням обов`язків несення служби, а має характер разової виплати, здійсненої на підставі виконання рішення суду, відтак на неї не поширюються положення п. 168.5 ст. 168 Податкового кодексу України, а також положення Порядку №44 щодо компенсації сум податку на доходи фізичних осіб, та ці норми права до виниклих правовідносин не застосовуються.

У зв`язку із зазначеним військовою частиною НОМЕР_2 було правомірно утримано з нарахованої на виконання рішення суду суми податку на доходи фізичних осіб, та законних підстав для здійснення нарахування та компенсації ОСОБА_1 суми податку на доходи фізичних осіб, не було, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Своєю чергою 07 січня 2025 року представник позивача надав відповідь на відзив, відповідно до якої наполягав на задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що предметом позову в цій частині у справі №420/38852/24, що розглядається, є вимога щодо нарахування та виплати середнього грошового забезпечення ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з грудня 2015 р. по день фактичної виплати 04 грудня 2024 р. Підставою для зазначених позовних вимог є встановлені судом у справі №420/27468/23 обставини наявності порушень прав ОСОБА_1 в питанні нарахування та виплати індексації грошового забезпечення останнього.

Водночас, у справі №420/20180/24, за участі тих самих сторін - предметом позову є

вимоги про зобов`язання Відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за 6 місяців за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Вказаний спір обумовлений виплатою не в повному розмірі компенсації за неотримане речове майно, що й було встановлено рішенням суду у справі №420/25926/23 - та відмовою Відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток Позивачу у зв`язку з таким несвоєчасним розрахунком. Відповідно, підставою позовних вимог у справі №420/20180/24 є встановлені судом обставини наявності порушення права ОСОБА_1 на отримання при звільненні в повному обсязі компенсації за неотримане речове майно, та відмова Відповідача сплатити передбачену законом виплату у вигляді середнього заробітку.

Ухвалою від 28 лютого 2025 року витребувано від Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) довідки про середньоденний заробіток ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за останні два місяці перед звільненням, та надати до суду протягом п`яти днів з дати отримання копії вказаної ухвали, копії якої надіслати позивачу. Зупинено провадження у справі до отримання копії витребуваних судом доказів.

До суду 04 березня 2025 року від відповідача надійшла заява про неможливість виконання ухвали суду, із зазначенням того, що позивач не перебував на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 перед його звільненням два місяці, що позбавляє можливості надання суду довідки про середньоденний заробіток ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) за останні два місяці перед звільненням.

Ухвалою суду від 24 квітня 2025 року поновлено провадження у справі зі стадії, на якій було зупинено, витребувано від Адміністрації державної прикордонної служби України довідку про грошове забезпечення позивача за період липень 2023 року та картку особового рахунку військовослужбовця ОСОБА_1 за 2023 рік, та зупинено провадження у справ до одержання витребуваних доказів.

До суду 07 травня 2025 року на виконання ухвали суду від Адміністрації державної прикордонної служби України надійшла довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2023 року та особиста картка на грошове забезпечення за 2023 рік стосовно позивача.

Ухвалою від 09 червня 2025 року поновлено провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, судом у справі встановлені такі факти та обставини.

Сторони не заперечують, що позивач проходив військову службу у НОМЕР_3 загону морської охорони державної прикордонної служби України.

Так, відповідно до витягу з наказу НОМЕР_3 загону морської охорони державної прикордонної служби України від 29.08.2023 року № 276-ОС «Про особовий склад» виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення капітана 1 рангу ОСОБА_1 , звільненого з військової служби через сімейні обставини, з 29 серпня 2023 року.

Суд встановив, що військовою частиною НОМЕР_2 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у адміністративній справі № 420/27468/23 було здійснено перерахунок: індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018 рік - 82391,67 грн., з яких утримано 1235,88 (1,5%) військового збору, 14 830,5 грн. (18%) податку на доходи фізичних осіб, та виплачено ОСОБА_1 66 325,29 грн.

грошового забезпечення за серпень 2023 року та за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік - 192 388,7 грн., з яких утримано 2885,83 (1,5%) військового збору, 34 629,97 грн. (18%) податку на доходи фізичних осіб, та виплачено ОСОБА_1 154 872,9 грн.

Всього на виконання судового рішення по адміністративній справі № 420/27468/23, військовою частиною НОМЕР_2 виплачено ОСОБА_1 221 198,19 грн., з яких 194 655,58 грн. виплачено 28.11.2024 року, 26 542, 61 грн. виплачено 04.12.2024 року, що підтверджено витягами з карткового рахунку позивача.

Матеріалами справи підтверджено, що представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом з проханням нарахувати позивачу компенсацію втрати доходів та середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

На цей запит листом від 04.12.2024 року відповідач надав відповідь про те, що рішення суду по справі № 420/27468/23 виконано та повідомлено, що компенсація втрати доходів виплачується у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів. Оскільки перерахунок грошового забезпечення та виплата індексації грошового забезпечення згідно рішення суду мала разовий характер, підстави для компенсації втрати доходів немає.

До листа додані довідки-розрахунки згідно рішення суду по справі № 420/27468/23 та платіжні інструкції на підтвердження оплати.

На виконання ухвали суду відповідачем надано розрахункові лист за листопад 2024 року, за грудень 2024 року позивача та архівну відомість № 1 за період з січня 2023 року по грудень 2023 року.

На виконання ухвали суду від Адміністрації державної прикордонної служби України надійшла довідка про грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2023 року та особиста картка на грошове забезпечення за 2023 рік стосовно позивача.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково, з огляду на таке.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Згідно з ст.2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

З метою реалізації Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 159 від 21.02.2021 «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» (далі - Порядок № 159).

Згідно із п.1 Порядку № 159 дія цього Порядку поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до п.п.2, 4 Порядку № 159 компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року. Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держстатом.

Пунктом 3 Порядку № 159 визначено, що компенсації підлягають такі грошові доходи, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, страхові виплати дитині, яка народилася з інвалідністю внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Сукупний аналіз наведених норм права доводить, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов:

1)нарахування належних доходів (заробітної плати (у тому числі її індексації), пенсії, соціальних виплат, стипендії);

2)порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання);

3)затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги;

4)доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку №159 надають право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати і не ставлять їх виплату у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

Повертаючись до обставин у цій справі, суд зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 420/27468/23 набрало законної сили 25 листопада 2024 року.

Матеріалами підтверджено та не заперечено сторонами, що на виконання судового рішення по адміністративній справі № 420/27468/23, військовою частиною НОМЕР_2 виплачено ОСОБА_1 221 198,19 грн., з яких 194 655,58 грн. виплачено 28.11.2024 року, 26 542, 61 грн. виплачено 04.12.2024 року, що підтверджено витягами з карткового рахунку позивача.

Разом з цим одночасно з виплатою нарахованих присуджених рішенням суду сум, позивачу не була виплачена компенсація втрати частини доходу.

Таким чином, оскільки компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки виплати грошових доходів, нарахованих громадянам на один і більше календарних місяців, а відповідні виплати щодо індексації грошового забезпечення мали бути проведені з 01.12.2015 року, щодо грошового забезпечення за серпень 2023 року та компенсації за не використані дні відпустки не пізніше дня звільнення позивача з військової служби 29.08.2023 року, суд доходить висновку, що відповідачем порушено строки виплати грошового забезпечення позивача, та відповідач зобов`язаний здійснити нарахування позивачеві компенсації втрати частини доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» за період в якому позивачу було нараховано, але невиплачено індексацію грошового забезпечення, а саме: з 01.12.2015 по 28.02.2018 року, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.12.2015 по 04 грудня 2024 року та грошове забезпечення за серпень 2023 року та компенсації за дні невикористаної відпустки в повному обсязі з 29.09.2023 року по 04 грудня 2024 року.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 травня 2025 року у справі 160/19149/23 за подібними спірними правовідносинами.

Тому, з урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що позовні вимоги - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з грудня 2015 р. по день фактичної виплати 04 грудня 2024 р., є правомірними та належать задоволенню шляхом визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини доходу позивача - індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.12.2015 по 04.12.2024 та невиплати компенсації втрати частини доходу позивача грошового забезпечення за серпень 2023 року та грошової компенсації за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік за невикористані дні відпусток у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 29.09.2023 по 04.12.2024 та зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходу позивача - індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.12.2015 по 04.12.2024 та компенсацію втрати частини доходу позивача грошового забезпечення за серпень 2023 року та грошової компенсації за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік за невикористані дні відпусток у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 29.09.2023 по 04.12.2024.

Щодо позовних вимог - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за 6 місяців, яке має бути розраховане на підставі перерахованих на виконання рішення суду у справі №420/27468/23 окладів грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з показника прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2023 р., суд зазначає таке.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Натомість врегульовано Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 17 лютого 2015 року у справі № 21-8а15, яка неодноразово підтримана Верховним Судом (постанова від 04.12.2019 справа №825/66/16, постанова від 02.10.19 справа №817/1227/18, постанова від 10.09.2019 справа №814/2791/16, постанова від 19.06.2019 справа № 820/3312/17) за загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює спірні відносини, не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум при звільненні, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, Верховний Суд дійшов висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення зі служби органів внутрішніх справ.

Також Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, що була підтримана у постанові від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17, висловлено правову позицію, відповідно до якої статтею 116 КЗпП України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. Невиконання цього обов`язку спричиняє наслідки, передбачені статтею 117 КЗпП України, якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Тому суд доходить висновку, щодо застосування до спірних правовідносин статей 116, 117 КЗпП України.

Також суд зазначає, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Таким чином положення статті 117 КЗпП України поширюються на правовідносини, які виникають у зв`язку з прийняттям та виконанням судового рішення про виплату заборгованості із заробітної плати.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в редакції чинної на час здійснення виплати грошового забезпечення у належному розмірі, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Таким чином, позивач має право на виплату середнього заробітку за затримку повного розрахунку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідач посилається на те, що Одеським окружним адміністративним судом 19 липня 2024 року було постановлено ухвалу про відкриття провадження по адміністративній справі № 420/20180/24 за позовною заявою ОСОБА_1 від 25.06.2024 року до Військової частини НОМЕР_5 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії щодо нарахування та виплати середнього грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні, а отже у провадженні суду перебуває дві адміністративні справи про той самий предмет позову та з тих самих підстав, що є підставою для залишення позову без розгляду в цій частині.

Розглянувши вказані доводи позивача та здійснивши порівняльний аналіз змісту предмету та підстав позову, що є предметом розгляду у справі № 420/20180/24 та у справі № 420/38852/24, суд дійшов висновку, що предмет та підстави позовів є різними, що виключає залишення позову без розгляду.

Так, дослідивши в Державному реєстру судових рішень судові рішення по справі № 420/20180/24, суд встановив, що до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач просить суд:- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не здійснення нарахування та виплати ОСОБА_1 його середнього заробітку (середнього грошового забезпечення) за несвоєчасний розрахунок при звільненні за весь період затримки в 261 календарний день (але не більш як за 6 місяців);- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 за несвоєчасний розрахунок при звільненні - нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середній заробіток (середнє грошове забезпечення) за 6 місяців, та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 березня 2025 року позов задоволений. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.08.2023 року по 28.02.2024 року включно. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.08.2023 року по 28.02.2024 року включно у розмірі 15 491,49 грн.

Відповідно до змісту рішення суду по справі № 420/20180/24 підставою для нарахування позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок перед звільненням стало виплата грошової компенсації за неотримане речове майно, присуджене позивачу рішенням суду по справі № 420/259826/23.

Порушення обов`язку роботодавця виникає з моменту, коли останній не здійснив належну виплату у визначений законом строк, тобто з дня звільнення. При цьому поетапність здійснення виплат не змінює юридичної природи такого порушення, а лише фіксує моменти його часткового усунення. Кожна окрема виплата припиняє затримку у межах відповідної частини заборгованості, не нівелюючи загального порушення обов`язку роботодавця щодо повного та своєчасного розрахунку.

Наявність спору або судових рішень про розмір заборгованості не є визначальними для кваліфікації самої затримки, оскільки правовою підставою для застосування відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, є не факт згоди сторін щодо суми заборгованості, а сам факт несвоєчасного виконання обов`язку роботодавця з проведення повного розрахунку із працівником під час його звільнення.

Таким чином, кожен епізод виплати як окремий момент фактичного розрахунку у межах тієї частини зобов`язання, якої він стосується, є завершенням певного епізоду порушення, що породжує підставу для застосування до роботодавця механізму відповідальності, передбаченого статтею 117 КЗпП України.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16.05.2025 року по справі № 380/1794/25.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що клопотання представника позивача в частині залишення вказаних позовних вимог без розгляду є очевидно безпідставним та необґрунтованим, а тому відповідно до ч. 2 ст. 167 КАС України, це клопотання належить поверненню без розгляду.

Таким чином, враховуючи, що позивачу перед звільненням не було виплачено індексацію грошового забезпечення, грошову компенсацію за невикористані дні відпустки та грошове забезпечення за серпень 2023 року у належному розмірі, позивач має право на виплату середнього заробітку за затримку повного розрахунку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до архівної відомості № 1 позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 лише з 01.08.2023 року по 29.08.2023 року та йому за цей період нараховано грошове забезпечення в сумі 45288,07 грн.

Відповідно до довідки про грошове забезпечення ОСОБА_1 за липень 2023 року 76204,90 грн.

Як вказано у пункті 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100), можливість проведення обрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, виходячи із кількості саме календарних, а не робочих днів, має бути прямо передбачена законодавством. Таким законодавством у даному випадку є Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 (який набрав чинності 20.07.2018) (далі - Порядок №260).

Тому, керуючись положеннями Порядку № 100 та Порядку № 260, середньоденний заробіток перед звільненням складає: (45288,07 грн.+ 76204,90 грн.)/62 дні=1959,56 грн.

Отже середній заробіток за час затримку повного розрахунку становить: 1959,56 грн. х 183= 358599,48 грн., які належать стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за 6 місяців, яке має бути розраховане на підставі перерахованих на виконання рішення суду у справі №420/27468/23 окладів грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з показника прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2023 р., суд зазначає, що у цій частині позовні вимоги є безпідставними та не належать задоволенню.

Згідно з пунктом 2 Порядку №100 середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом третім пункту 2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Відповідно до п. 4 Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати.

Таким чином, для обчислення середньої заробітної плати обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень суд встановив, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2024 року у справі №420/27468/23 адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_3 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення нарахування та виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за серпень 2023 року виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року (2684 грн.) та здійснити виплату різниці, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2023 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого законом на 1 січня 2023 року, з урахуванням виплачених сум.

Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у повному обсязі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року.

Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 року по 28.02.2018 року із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін - січень 2008 року з урахуванням виплачених сум.

Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) в розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_6 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_2 від 23.12.2024 року № 168 суд встановив, що на виконання рішення суду від 04.04.2024 року по справі № 420/27468/23 позивачу здійснено перерахунок грошового забезпечення за серпень 2023 року із застосуванням розрахункової величини розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, яке відповідно до розрахункового листа виплачено 28 листопада 2024 року.

З наведених підстав, аналізуючи положення Порядку № 100 та враховуючи компенсаторний характер вказаних виплат, суд доходить висновку, що середній заробіток за затримку своєчасного розрахунку перед звільненням має бути обчислений із заробітної плати за два місяці, яку особа фактично отримувала перед звільненням.

Тому підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги - визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 його середнє грошове забезпечення за 6 місяців, яке має бути розраховане на підставі перерахованих на виконання рішення суду у справі №420/27468/23 окладів грошового забезпечення ОСОБА_1 , виходячи з показника прожиткового мінімуму станом на 1 січня 2023 р., є частково правомірними та належать задоволенню частково шляхом визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 стосовно не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, стягнути з Військової частини НОМЕР_2 середній заробіток за несвоєчасний повний розрахунок перед звільненням в розмірі 358599,48 грн.

В іншій частині позовних вимог слід відмовити, з підстав викладених судом вище.

Щодо позовних вимог: визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не виплати, одночасно з утриманням суми податку на доходи фізичних осіб з перерахованого останнім на виконання рішення суду у справі №420/27468/23 грошового забезпечення, рівноцінної грошової компенсації ОСОБА_1 утриманого з нього податку на доходи фізичних осіб та зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 (ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) грошову компенсацію суми податку на доходи фізичних осіб, утриманого з нього при виконанні рішення суду у справі №420/27468/23, суд зазначає таке.

Так, відповідно до п. 2 «Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44, грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.

Згідно з п. 3 цього Порядку виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у

зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".

Виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.

Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пп. 4, 5 цього Порядку).

Верховний Суд у пункті 62 постанови від 31 травня 2021 року у справі №420/7110/19 зазначав, що обраний позивачем спосіб захисту повинен: а) відповідати змісту порушеного права (вимога повинна співвідноситися із обставинами порушення права чи законного інтересу); б) забезпечувати реальне поновлення прав у випадку задоволення позову (у результаті виконання рішення суду особа фактично повернеться в той стан, у якому перебувала до моменту порушення її права чи законного інтересу).

За таких встановлених судом обставин, суд доходить висновку, що в цій частині позовні вимоги позивача є правомірними та належать задоволенню.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що відповідач, заперечуючи проти позову не довів, з посиланням на відповідні докази, правомірності своїх дій, а тому позовні вимоги належать задоволенню частково.

У зв`язку з тим, що позов задоволено частково, позивач звільнений від сплати судового збору, суду не надано докази понесення позивачем інших судових витрат, жодні судові витрати не належить стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до частини задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) щодо невиплати на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсації втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період з 01.12.2015 по 04.12.2024, та невиплати компенсації втрати частини доходу позивача грошового забезпечення за серпень 2023 року та грошової компенсації за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік за невикористані дні відпусток в належному розмірі, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 29.09.2023 по 04.12.2024.

Зобов`язати Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) компенсацію втрати частини доходу - індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 01.12.2015 по 04.12.2024, та компенсацію втрати частини доходу позивача грошового забезпечення за серпень 2023 року та грошової компенсації за 71 календарний день невикористаної щорічної основної відпустки за 2022 - 2023 роки та за 126 невикористаних календарних днів додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період з 2015 року по 2023 рік за невикористані дні відпусток в належному розмірі, у зв`язку з порушенням строків її виплати, за період 29.09.2023 по 04.12.2024.

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) стосовно не нарахування та невиплати на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за несвоєчасний повний розрахунок при звільненні в розмірі 358599,48 грн. (триста п`ятдесят вісім тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять гривень 48 копійок).

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) в утриманні ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) суми податку на доходи фізичних осіб з перерахованих сум на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/27468/23.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 загін морської охорони Державної прикордонної служби України) (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) утримані суми податку на доходи фізичних осіб з перерахованих сум на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі №420/27468/23.

В іншій частині позовних вимог,- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя Л.Р. Юхтенко