Справа № 151зп-25/160
Суддя: Луніна Олена Станіславівна
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
06 червня 2025 р.Справа №151зп-25/160
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Луніна О.С., розглянувши заяву Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про забезпечення позову до пред`явлення позову,-
04.06.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про забезпечення позову до пред`явлення позову, у якій просить:
- забезпечити адміністративний позов до його пред`явлення шляхом: зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.05.2025 року, про притягнення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни до дисциплінарної відповідальності, в частині застосування до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця;
В обґрунтування заяви зазначено, що 16.05.2025 року р. заявника, було притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Дисциплінарна комісія приватних виконавців 16.05.2025 року протоколом засідання Дисциплінарної комісії приватних виконавців №90 ухвалила рішення задовольнити подання Ради приватних виконавців України від 21.03.2025 року №746/01-14 про притягнення заявника до дисциплінарної відповідальності та застосування до заявника дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця. Рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців від 16.05.2025 року на думку заявника, є безпідставним, невмотивованим і свавільним, й буде предметом адміністративного позову, який буде поданий заявником. Зазначає, що правомірність подання Міністерства юстиції України та рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців підлягатиме дослідженню під час судового вирішення справи за позовом, з яким заявник має намір звернутися до суду. Однак на думку заявника застосування наслідків даних спірних рішень у вигляді припинення діяльності приватного виконавця призведе до невідворотного порушення прав та законних інтересів заявника, а також прав та законних інтересів всіх стягувачів, провадження по яким знаходяться на виконанні у заявника. Станом на 16.05.2025 року у приватного виконавця перебуває на виконанні значна кількість виконавчих проваджень. Передання всіх зазначених виконавчих проваджень на виконання іншому приватному виконавцю, неминуче призведе до порушення прав та законних інтересів як стягувачів, так і боржників по відповідних виконавчих провадженнях. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», приватний виконавець зобов`язаний припинити діяльність з дня внесення до Єдиного реєстру приватних виконавців України інформації про припинення діяльності приватного виконавця. У разі припинення діяльності приватного виконавця з підстав, передбачених пунктами 2-Ю частини першої статті 44 цього Закону, Рада приватних виконавців України визначає тимчасового приватного виконавця, який зобов`язаний протягом трьох місяців здійснити заходи з припинення діяльності приватного виконавця. Тимчасовий приватний виконавець зобов`язаний: - зупинити виконавчі провадження до моменту їх передачі в порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті; - передати документи діловодства та архів приватного виконавця до відповідного державного архіву. Виконавчі документи згідно з рішенням стягувача передаються тимчасовим приватним виконавцем відповідному органу державної виконавчої служби, приватному виконавцю або повертаються стягувану. Тому на думку заявника, є підстави для задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Дисциплінарної комісії приватних виконавців та заборони Міністерству юстиції України вчиняти певні дії. Отже, на думку заявника оскаржуваним рішенням та оскаржуваним Наказом порушуються не лише права заявника, а й права стягувачів, боржників та інших учасників виконавчих проваджень. Ефективний захист та поновлення порушеного права матиме місце, якщо індивідуальний акт про позбавлення права буде скасовано від дати його прийняття. Зазначає, що разом з тим на період розгляду справи та на час до набрання рішенням суду законної сили з буде позбавлений права здійснювати діяльність. На думку заявника скасування оскаржуваного рішення жодним чином не відновить права в повному обсязі, позаяк у будь-якому випадку заявника буде позбавлена права здійснювати діяльність на час судового розгляду до набрання законної сили судовим рішенням. Якщо суд задовольнить позов, таке відновлення права все одно не дасть можливості здійснювати діяльність у минулому, отже, не буде ефективного захисту «заднім числом», таким чином, задоволення позову не надасть можливості ефективного захисту. Це буде захист на майбутнє, без поновлення права на зайняття діяльністю на час судового розгляду. Також заявник просить врахувати, що заходи забезпечення адміністративного позову, про вжиття яких просить заявника, повністю відповідають предмету позову та, в той же час, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті.
05.06.2025 року від Міністерства юстиції України надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову, а яких вважає вимоги викладені в поданій заявником заяві про забезпечення позову безпідставними та необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що заявником не доведено обставини, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся. Зазначає, що з аналізу норм КАС України вбачається, що поняття «захист права на майбутнє» чинним законодавством не передбачено. На думку Міністерства юстиції України, навіть у разі задоволення позовних вимог щодо скасування наказу, таке рішення не потребує особливого виконання, а відповідно і в застосуванні заходів щодо забезпечення такого позову не має необхідності. Припинення діяльності заявника, як приватного виконавця, жодним чином не вплине на продовження здійснення необхідний дій у виконавчих провадженнях, які будуть передані іншому приватному виконавцю. Також зазначає, що у разі задоволення основного позову, рішення суду щодо скасування рішення не потребує виконання, оскільки воно встановлює лише їх правомірність або неправомірність. Враховуючи викладене вище, Міністерства юстиції України вважає, що підстави для задоволення заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про забезпечення позову відсутні.
Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
З урахуванням приписів ч.1 ст.154 КАС України суд розглянув заяву про забезпечення позову та доказів до пред`явлення позову в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову до пред`явлення позову, судом встановлено таке.
Так, відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус визначає Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02 червня 2016 року № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII).
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 42 Закону №1403-VIII діяльність приватного виконавця зупиняється у разі застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця - на строк, визначений у рішенні Дисциплінарної комісії про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 42 Закону №1403-VIII зупинення діяльності приватного виконавця за наявності підстав та в порядку, визначеному цією статтею, здійснюється шляхом видання наказу Міністерством юстиції України.
З дня внесення інформації про зупинення діяльності приватного виконавця до Єдиного реєстру приватних виконавців України приватному виконавцю забороняється здійснювати діяльність приватного виконавця, крім дій, пов`язаних із передаванням виконавчих документів іншому приватному виконавцю або відповідному органу державної виконавчої служби.
Частиною п`ятою статті 42 Закону №1403-VIII передбачено, що у разі зупинення діяльності приватного виконавця на підставі пунктів 1-4, 6 частини першої цієї статті приватний виконавець зобов`язаний вирішити питання про його заміщення іншим приватним виконавцем.
Зі змісту викладених норм КАС України випливає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. При цьому заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їхнього застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами. Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Вживаючи заходів забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також суд має вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними. Так само суд повинен навести підстави, з яких він дійшов висновку про існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, цим рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі.
Отже, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд з огляду на докази, надані заявником для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існують обставини, які ставлять під загрозу ефективне відновлення прав, на захист яких подано позов, або що існує реальна загроза невиконання рішення суду.
Заявник заявляє, що існують обставини, які свідчать, що ефективний захист або поновлення порушених прав позивача без зупинення дії оскаржуваних рішень є неможливим. Мотивував тим, що: 1) у разі виконання оскаржуваних рішень діяльність заявника як приватного виконавця буде зупинена; 2) між сторонами існує спір щодо законності і обґрунтованості накладення на заявника дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Суд зазначає, що наведені заявником мотиви не свідчать про неможливість ефективного захисту прав заявника без вжиття заходів забезпечення позову.
У даному випадку звернення заявника до суду із відповідною заявою про забезпечення позову обумовлено прагненням зупинити дію дисциплінарного стягнення, законність чи протиправність накладення якого буде предметом дослідження під час судового розгляду адміністративного позову, який буде поданий заявником.
Задоволення вказаної заяви про забезпечення позову шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді припинення діяльності Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни та заборонити Міністерству юстиції України до вирішення справи по суті вчиняти запис в Єдиному реєстрі приватних виконавців України про припинення діяльності приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни фактично має наслідком продовження здійснення заявником діяльності з примусового виконання рішень як приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області, що за наявності чинного, не скасованого судом рішення дисциплінарної комісії, суперечить приписам пункту 4 частини першої статті 44 Закону № 1403-VIII, яким прямо передбачено позбавлення права приватного виконавця на здійснення діяльності приватного виконавця у разі застосування до нього стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
Проте ухвала суду про забезпечення позову не може бути підставою зміни таких правовідносин.
Суд також зазначає, що в цьому випадку задоволення заяви про забезпечення позову фактично є згодою із твердженнями заявника про протиправність оспорюваного акту індивідуальної дії (рішення дисциплінарної комісії про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця) без розгляду справи по суті позовних вимог.
Водночас фактичні обставини справи підлягають встановленню та доведенню на підставі відповідних доказів та аналізу норм права, які регулюють спірні правовідносини, під час розгляду справи по суті щодо правомірності спірного рішення дисциплінарної комісії.
Факт прийняття рішення, яке стосується прав та інтересів заявника, не може автоматично свідчити про те, що таке рішення є очевидно протиправним і невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів заявника підлягає доведенню у встановленому законом порядку.
У заяві про вжиття заходів забезпечення позову заявник не довів та документально не підтвердив існування обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника, що унеможливило б захист його прав, свобод та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі. Зміст заяви про забезпечення позову не дає підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі його ухвалення на користь заявника, оскільки спірне рішення уважатиметься скасованим з моменту набрання судовим рішенням законної сили.
Отже, набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано рішення дисциплінарної комісії про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення діяльності приватного виконавця і наказу Міністерства юстиції України, яким його введено в дію, є підставою для останнього внести до Єдиного реєстру приватних виконавців України відповідні відомості про скасування відповідного дисциплінарного стягнення.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що обставини, якими заявник обґрунтовував необхідність забезпечення позову, не відповідають наведеним у частині другій статті 150 КАС України критеріям, що є підставою для відмови у задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про забезпечення позову до пред`явлення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150-154, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У задоволенні заяви Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Бурхан-Крутоус Лілії Анатоліївни про забезпечення позову до пред`явлення позову - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Луніна