Справа № 160/14152/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови, -
15 травня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому позивач просить:
- визнати неправомірною дію державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни щодо винесення Постанови про арешт коштів боржника від 12.05.2025 ВП № 77952710 у зведеному виконавчому провадженні №71263686;
- скасувати Постанову про арешт коштів боржника від 12.05.2025 ВП № 77952710, винесену у зведеному виконавчому провадженні №71263686 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Оленою Андріївною.
Позовна заява обґрунтована тим, що у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №71263686 щодо стягнення коштів з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олена Андріївна в межах зведеного виконавчого провадження №71263686 прийняла Постанову про арешт коштів боржника від 12.05.2025 ВП 77952710.
Позивачем зауважено, що 01.02.2025 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані» від 14 січня 2025 року № 4217- ІХ (далі - Закон №4217- ІХ). Законом №4217-ІХ розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» було доповнено пунктом 1-4 такого змісту: «Установити, що до 1 січня 2026 року: підлягають зняттю накладені арешти на кошти та/ або майно ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат».
Наведеною нормою Закону встановлено зняття арештів з коштів та/або майна ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та зупинено до 01 січня 2026 року вчинення однієї виконавчої дії, а саме, накладення арешту на кошти та/або майно ДП «СхідГЗК», по всіх виконавчих провадженнях без виключення, в тому числі і у виконавчих провадження по рішеннях про відшкодування моральної шкоди.
Проте, відповідно до спірної постанови, державний виконавець наклав арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику (його відокремленим підрозділам (філіям)) у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, яка становить 46582775,13 гривня (UAH).
Окремо в обгрунтування позову було зауважено, що фінансові проблеми ДП «СхідГЗК» пов`язані, зокрема, з накладанням Державною виконавчою службою України арешту на кошти та майно підприємства на виконання рішень судів, які набрали законної сили, що, в свою чергу, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати працівникам, сплату податків і зборів до бюджетів усіх рівнів, а також забезпечення стабільної виробничої діяльності підприємства.
Позивач вважає, що державний виконавець не з`ясував обставини, що мають значення для винесення постанови про арешт коштів боржника, та не додержався норм Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII та не врахував положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані» від 14 січня 2025 року № 4217- ІХ.
Отже, позивач вважає, що Постанова про арешт коштів боржника від 12.05.2025 ВП 77952710 винесена без врахування вищезазначеної норми закону, а тому, суперечить вимогам законодавства та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
28.05.2025 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки виконавець має повноваження накласти арешт на кошти ДП «СХІДГЗК» лише у виконавчих провадженнях, зазначених у абзаці 2 пункту 1-4 Розділу ХІІІ Закону № 1404, яким передбачено стягнення в тому числі в межах суми стягнення моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, на яке абзацом 3 пункту 1-4 Закону 1404 підлягає зняттю арешту. При цьому, норма абзацу 2 пункту 1-4 Розділу ХІІІ Закону № 1404 покликана гарантувати людині право на виплату моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання за судовим рішенням, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець вніс зміни до закону № 1404.
Також, зауважив, що пункт 1-4 глави ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» зупиняє вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень, де боржником є ДП «СХІДГЗК», крім визначених законом виконавчих проваджень. Цим пунктом зобов`язано зняти арешти та кошти та майно ДП «СХІДГЗК», але відсутня заборона про накладення арешту за визначеними у цьому пункті виконавчих провадженнях, які підлягають виконанню.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває на виконанні зведене виконавче провадження №71263686 щодо стягнення коштів з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», до складу якого входить 416 виконавчих проваджень про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок професійного захворювання або смерті, щодо стягнення коштів з боржника.
Відповідно до частини 4 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження державвним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору та винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження. 12.05.2025 для забезпечення виконання рішення винесена постанова про накладення арешт на кошти боржника ДП «СхідГЗК».
Не погоджуючись із винесенням спірної постанови, вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду за захистом порушеного, на його думку, права.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд враховує такі норми чинного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок та умови виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі не виконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404).
Згідно з статтею 1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
За змістом пункту 1 частини 1 статті 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.
Відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
01 лютого 2025 року набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані» від 14 січня 2025 року № 4217- ІХ (далі - Закон №4217- ІХ).
Законом № 4217-І було доповнено Закон № 3577-ХI від 07.02.2024, яким внесено зміни до Закону України «Про виконавче провадження», а саме: пункт 1-4 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" викласти в такій редакції: « 1. Установити, що до 1 січня 2026 року: зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти) у виконавчих провадженнях, за якими боржником є Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування);
підлягають зняттю накладені арешти на кошти та/або майно Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат».
Комплексний аналіз абз. 1 та 2 п.1-4 "Прикінцеві та перехідні положення" дозволяє формувати правовий висновок, відповідно до якого 01.02.2025 року (день набуття чинності Законом №4217-ІХ, яким доповнено "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", підлягають зняттю існуючі на цей день арешти на кошти та майно Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та в подальшому в період з 01.02.2025 по 31.12.2025 включно, забороняється вчинення виконавчих дій та заходів, в тому числі шляхом накладення арешту на кошти та майно позивача у всіх виконавчих провадженнях, в яких він є боржником, крім виконавчих проваджень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таким чином, необхідно виснувати, що, починаючи з 01.02.2025 року, державним виконавцем може бути накладено арешт на кошти та майно позивача лише в ході виконання виконавчого провадження з виконання рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Суд також зазначає, що, зобов`язавши зупинити вчинення виконавчих дії відносно боржника ДП «СХІДГЗК», законодавець визначив та конкретизував перелік виконавчих проваджень, які не підлягають зупиненню та вчинення заходів примусового виконання, при цьому зобов`язав зняти накладені арешти на кошти та/або майно ДП «СХІДГЗК», що свідчить про виділення певної групи виконавчих проваджень, по яких проводяться виконавчі дії та заходи примусового виконання рішень в повному обсязі.
Відтак, у вказаній справі завданням суду є з`ясувати, виконання якої категорії виконавчих документів стало підставою для винесення відповідачем оскаржуваної постанови про арешт коштів боржника від 12.05.2025 ВП № 77952710 у зведеному виконавчому провадженні №71263686, та чи відносяться відповідні виконавчі документи до категорії, що визначена як виключення з загального правила про заборону накладення арешту в абз. 1 п. 1-4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження".
Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідно до абзацу 2 пункту 1-4 Розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», зупиненню вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання не підлягають серед інших виконавчі провадження про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, тобто обмежень застосуванням заходів примусового виконання, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», для цієї категорії виконавчих проваджень не передбачено, в тому числі арешту майна (коштів) боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, на примусовому виконанні Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 77952710, відкрите 06.05.2025 за заявою ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 176/624/24 виданого 25.10.2024, виданого Жовтоводським міським судом Дніпропетровської області про: «Стягнути з Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку з отриманим професійним захворюванням 180000 (сто двадцять тисяч) гривень, з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів».
Суд зазначає, що у Законі № 4217-IX, яким внесено зміни до Закону № 1404, заборона арешту коштів боржника (ДП «СХІДГЗК») обмежена визначеними виконавчими провадженнями, стягнення в яких пов`язано з трудовими відносинами, в тому числі з відшкодуванням моральної шкоди.
При цьому, суд не погоджується з твердженням позивача відповідно якого: законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення платоспроможності окремих державних підприємств у сфері енергетики, що перебувають у критичному стані» від 14 січня 2025 року № 4217-ІХ розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 1-4 такого змісту: «Установити, що до 1 січня 2026 року: підлягають зняттю накладені арешти на кошти та/або майно ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат». Наведеною нормою закону зупинено до 01 січня 2026 року вчинення однієї виконавчої дії, а саме накладення арешту на кошти та/або майно ДП «СхідГЗК», по всіх виконавчих провадженнях без виключення, та до 01 січня 2026 року заборонено також накладати арешт на кошти та/або майно ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» по всіх виконавчих проваджень, в тому числі і у виконавчих провадження по рішеннях про відшкодування моральної шкоди.
На думку суду, вказане твердженні протирічить змісту абз. 1 п. 1-4 "Прикінцеві та перехідні положення", відповідно до яких зупиняється вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень (у тому числі накладення арешту на майно та кошти) у виконавчих провадженнях, за якими боржником є Державне підприємство "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв`язку з трудовими відносинами, про відшкодування матеріальної (майнової) та моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, про стягнення аліментів, про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до статті 56 Закону 1404-VIII, арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.
Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.
У порядку, встановленому цією статтею, виконавець, у провадженні якого знаходиться виконавче провадження, за заявою стягувача чи з власної ініціативи може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах) чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. Такий арешт знімається, якщо протягом п`яти днів з дня його накладення стягувач не звернеться до суду про звернення стягнення на грошові кошти такої особи в порядку, встановленому процесуальним законом.
Пункт 1-4 глави ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження», в свою чергу, зупиняє вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень, де боржником є ДП «СХІДГЗК», крім визначених законом виконавчих проваджень. Цим пунктом зобов`язано зняти арешти та кошти та майно ДП «СХІДГЗК», але відсутня заборона про накладення арешту за визначеними у цьому пункті виконавчими провадженннями, які підлягають виконанню.
Відповідно статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен бути якісним, щоби виключити будь-який ризик свавілля.
Таким чином, з аналізу приписів законодавства, що регулюють відповідні правовідносини, суд зазначає, що внесені в Закон № 1404-VIII зміни стосуються, зупинення вчинення виконавчих дій та заходів примусового виконання рішень з певними виключеннями, до яких відноситься відшкодування моральної, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.
При цьому, виключення у внесених змінах Законом № 4217-ІХ до Закону № 1404-VIII стосуються саме моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я.
Відтак, оскільки спірна Постанова про арешт коштів боржника, була винесена у виконавчому провадженні № 77952710 про стягнення з ДП «СХІДГЗК» моральної шкоди у зв`язку з отриманням професійного захворювання, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова винесена із дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та є правомірною.
Встановлені у межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені позивачем в обґрунтування позовних вимог доводи.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.
З урахуванням відмови в задоволенні позову, судові витрати, сплачені позивачем, не стягуються.
Керуючись ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд -
В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання дій протиправними та скасування постанови - відмовити.
Судові витрати у справі не стягуються.
Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, набирає законної сили у строк та порядку, визначеному ст.272 КАС України.

Рішення суду першої інстанції за наслідками розгляду справи, визначеної ст. 287 КАС України, оскаржується у строк та порядку, встановленому ч. 6 ст.287 КАС України.

Суддя В.В. Кальник