Справа № 140/2085/25
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2085/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Волинської обласної прокуратури про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Волинської обласної прокуратури (далі прокуратура, відповідач) про визнання протиправною бездіяльності Волинської обласної прокуратури щодо неналежного нарахування та невиплати позивачу заробітної плати з розрахунку посадового окладу начальника відділу обласної прокуратури та надбавки за вислугу років; зобов`язання Волинську обласну прокуратуру перерахувати з 13.12.2024 по день ухвалення судового рішення у справі та виплатити позивачу заробітну плату з розрахунку посадового окладу начальника відділу обласної прокуратури та надбавки за вислугу років.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працює в органах прокуратури з грудня 1996 року, зокрема, з 30.09.2014 обіймав посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Волинської області.

Наказом Генерального прокурора України № 1436к від 23.10.2014 позивача було звільнено із займаної посади начальника відділу у зв`язку з припиненням трудового договору на підставі пункту 7-2 частини першої статті 36 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.08.2021, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.11.2021, у справі № 826/18033/14 ОСОБА_1 поновлено у Волинській обласній прокуратурі на посаді начальника відділу з 24.10.2014. Наказом Генерального прокурора України № 371к від 12.10.2021 поновлено позивача на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Волинської області.

Наказом керівника Волинської обласної прокуратури № 155к від 24.05.2022 позивача було звільнено з 25.05.2022 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Волинської області, з мотивів не проходження атестації.

Проте, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 у справі № 140/4430/22, залишеним без змін за наслідками апеляційного та касаційного переглядів справи, ОСОБА_1 поновлено з 26.05.2022 на зазначеній посаді, про що видано наказ від 09.11.2022 № 422к.

Наказом керівника Волинської обласної прокуратури № 368к від 07.05.2024 позивача було звільнено з 08.05.2024 з посади начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Волинської області

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 у справі № 140/6052/24, визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора №2 від 29.03.2024 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» визнано протиправним та скасовано наказ керівника прокуратури №368 к від 07.05.2024 «Про звільнення ОСОБА_2 », поновлено його з 08.05.2024 на зазначеній посаді, про що видано наказ від 18.10.2024.

Позивач вказує, що відповідачем з 24.12.2024 порушені його трудові права в частині виплати в повному обсязі заробітної плати, що є підставою для звернення з позовом до суду.

Зокрема із посиланням на норми чинного законодавства вказує, що відповідачем неправильно нараховано позивачу заробітну плату (нарахування в заниженому розмірі).

Листом від 06.03.2024 відповідач повідомив про те, що з 19.09.2023 заробітну плату позивачу нараховано вже з врахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(II)/2023 з розрахунку посадового окладу 48000,00 грн.

Проте, позивач звертає увагу, що посадовий оклад в розмірі 48000,00 грн відповідає окладу прокурора обласної прокуратури. Тобто, з огляду на те, що позивач обіймає посаду начальника відділу, відповідач продовжує порушувати трудові права позивача, оскільки ігнорується коефіцієнт, визначений пунктом 9 частини п`ятої статті 81 Закону № 1697-VII.З цих підстав просить позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін).

В поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав та просить відмовити у його задоволенні, та вказує на те, що нарахування та виплата заробітної плати позивачу з 24.12.2024 року здійснюється із врахуванням вимог чинного законодавства та рішень Конституційного Суду України від 26.03.2020 № 6-р/2020 та від 13.09.2023 № 8-р(II)/2023. Вказує на те, що підстав для виплати ОСОБА_1 окладу начальника відділу обласної прокуратури, як і виплати інших доплат, в т. ч. за вислугу років відсутні, позаяк з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(II)/2023 розрахунок оплати праці прокурорів до проходження атестації з 13.09.2023 визначено на рівні посадового окладу прокурора обласної прокуратури без встановлення надбавок, в т. ч. за вислугу років. Відповідач вказує, що позивач не обіймав посаду начальника відділу обласної прокуратури та не виконував повноважень за вказаною посадою.

Інших заяв по суті справи чи клопотань про розгляд справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з грудня 1996 року, зокрема, з 30.09.2014 обіймав посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Волинської області, що підтверджується зокрема судовими рішеннями та не заперечується відповідачем. довідкою (а. с. 15), з якої його було звільнено наказом Генерального прокурора України № 1436к від 23.10.2014.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 (залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.02.2025) у справі № 140/6052/24 за позовом ОСОБА_1 до Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора, Волинської обласної прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення, наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за вимушений прогулу позов задоволено: визнано протиправним та скасовано рішення Шістнадцятої кадрової комісії з атестації прокурорів регіональних прокуратур Офісу Генерального прокурора № 2 від 29.03.2024 Про неуспішне проходження прокурором атестації; визнано протиправним та скасовано наказ керівника Волинської обласної прокуратури № 368к від 07.05.2024 Про звільнення ОСОБА_3 ; поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Волинської області з 08.05.2024; стягнуто з Волинської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 240836,76 грн (а. с. 13-19).

Наказом керівника Волинської обласної прокуратури від 18.10.2024 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15.10.2024 у справі № 140/6052/24 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділу нагляду за додержанням законів спецпідрозділами та іншими органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, та процесуального керівництва прокуратури Волинської області з 08.05.2024 (а. с. 25).

Листом від 06.03.2025 № 21-46ВИХ-25 Волинська обласна прокуратура надала письмову інформацію на запит представника позивача щодо заробітної плати. Зокрема, вказала, що посадовий оклад ОСОБА_4 встановлено відповідно до статті 81 Закону України «Про Прокуратуру» № 1697-VII з врахуванням Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(II)/2023, та листа Генерального прокурора від 12.10.2023 (№21-2139 вих-503ОКВ-23) на .рівні -48000 гривень (а. с.31).

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури від 19.09.2019 № 113-ІХ (далі Закон № 113-ІХ) запроваджено реформування системи органів прокуратури.

У пункті 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX визначено, що до дня початку роботи Офісу Генерального прокурора, обласних прокуратур, окружних прокуратур їх повноваження здійснюють відповідно Генеральна прокуратура України, регіональні прокуратури, місцеві прокуратури (абзац перший); за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури (перше речення абзацу третього).

За прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури (друге речення абзацу третього).

Рішенням Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 у справі № 3-80/2022 (191/22; 226/22; 80/23; 131/23; 99/23), зокрема, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX; друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX, визнане неконституційним, втрачає чинність із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У зазначеному рішенні, Конституційний Суд України констатував, що конституційні повноваження прокуратури в поєднанні з її інституційним місцем у системі правосуддя наближують функціонування прокуратури до європейських стандартів, насамперед в аспекті зміцнення ролі цієї інституції як важливого елементу системи кримінального правосуддя, що обумовлює потребу в наданні прокурорам гарантій незалежності законом, щоб забезпечити функціонування дієвої системи правосуддя, яка спроможна захистити права і свободи людини.

Врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади.

Конституційний Суд України зазначив, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.

З набранням чинності Законом № 113-ІХ питання винагороди прокурорів, які пройшли атестацію та яких переведено до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, регулює Закон України Про прокуратуру від 14.10.2014 № 1697-VII (далі Закон № 1697-VIII, а питання винагороди тих прокурорів, які продовжували здійснювати свої повноваження до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури, - підзаконний нормативний акт - постанова Кабінету Міністрів України.

Відтак, оспорювані приписи Закону № 113-ІХ визначають відмінне від установленого статтею 81 Закону № 1697-VII регулювання оплати праці прокурорів, що свідчить про відмінність у підході законодавця до питання винагороди прокурорів, а отже, про неоднакове ставлення до прокурорів попри те, що їх наділено єдиним юридичним статусом за обсягом гарантій забезпечення їх незалежності як невіддільного складника цього статусу.

Конституційний Суд таку відмінність у ставленні до прокурорів, які мають єдиний юридичний статус, визнав не виправданою та вказав на її дискримінаційність.

Ураховуючи наведене, Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX суперечить частині другій статті 24 Конституції України.

Отже, з огляду на визнання таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), другого речення абзацу третього пункту 3 розділу II Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX, після ухвалення Конституційним Судом рішення № 8-р(II)/2023, на прокурорів, в тому числі які не завершили процедуру атестації, розповсюджуються положення статті 81 Закону № 1697-VII в контексті визначення розміру винагороди прокурорів.

Так, частиною першою статті 81 Закону № 1697-VII визначено, що заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною другою статті 81 Закону № 1697-VII заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок за: 1) вислугу років; 2) виконання обов`язків на адміністративній посаді та інших виплат, передбачених законодавством.

Тобто, згідно із означеною нормою закону заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок, зокрема, і надбавки за вислугу років, а тому із 13.09.2023 Волинська обласна прокуратура, зважаючи на рішення Конституційного Суду України № 8-р(II)/2023, повинна здійснювати нарахування та виплату заробітної плати позивачу з урахуванням складових, визначених статтею 81 Закону № 1697-VII.

Водночас, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на день ухвалення Конституційним Судом України рішення № 8-р(II)/2023 так і на даний час, продовжує обіймати посаду начальника відділу прокуратури Волинської області та відносився до прокурорів, які до проходження атестації продовжують обіймати посади в регіональній чи місцевих прокуратурах Волинської області.

Із, грудня 2024 заробітна плата нараховувалась позивачу на підставі статті 81 Закону № 1697-VII, яка розрахована на основі посадового окладу прокурора обласної прокуратури без надбавок, у тому числі за вислугу років. ( а.с.32) При цьому, судом встановлено право позивача на виплату надбавки за вислугу років у розмірі 45 % посадового окладу, що також не ставиться під сумнів відповідачем.

Наведені обставини у взаємозв`язку із нормами закону, які регулюють спірні правовідносини, дають підстави стверджувати, що у період з 13.12.2024 по 08.06.2025 позивачу заробітна плата нараховувалася та виплачувалася у меншому розмірі, ніж встановлено Законом № 1697-VII.

Позиція Волинської обласної прокуратури щодо здійснення обрахунку заробітної плати позивача у спірний період на основі посадового окладу прокурора органів прокуратури відповідного рівня без встановлення надбавок, у тому числі за вислугу років, за аналогією із гарантіями суддів, закріпленими Законом України Про судоустрій і статус суддів (суддям, які не здійснюють правосуддя, виплачується посадовий оклад без доплат), не ґрунтується на нормах закону та є неправомірною.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2024 у справі № 380/28500/23.

З листа Волинської обласної прокуратури від 06.03.2025 № 21-46ВИХ-25 (а. с. 31) вбачається, що посадовий оклад ОСОБА_1 встановлено на рівні 48000 гривень.

Однак з врахуванням вищевказаних норм законодавства та рішень Конституційного суду України, на думку суду, у період з 13.12.2024 по 05.06.2025 (по день постановлення рішення судом та в межах заявлених позовних вимог) позивачу заробітна плата повинна була нараховуватися та виплачуватися на основі посадового окладу начальника відділу (самостійного) обласної прокуратури, із застосуванням відповідного коефіцієнта за зайняття адміністративної посади, з виплатою надбавки за вислугу років у розмірі 45 % посадового окладу.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Волинської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати позивачу заробітної плати за період з 13.12.2024 по 05.06.2025 з врахуванням посадового окладу начальника відділу обласної прокуратури та надбавки за вислугу років, та пов`язаною з нею вимогу зобов`язального характеру про зобов`язання відповідача перерахувати за цей період та виплатити (з урахуванням виплачених сум) позивачу заробітну плату з врахуванням посадового окладу начальника відділу обласної прокуратури та надбавки за вислугу років підлягають до повного задоволення.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Волинської обласної прокуратури щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 заробітної плати за період з 13.12.2024 з врахуванням посадового окладу начальника відділу обласної прокуратури та надбавки за вислугу років.

Зобов`язати Волинську обласну прокуратуру перерахувати з 13.12.2024 по 05.06.2025 та виплатити (з урахуванням виплачених сум) ОСОБА_1 заробітну плату з врахуванням посадового окладу начальника відділу обласної прокуратури та надбавки за вислугу років.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Волинська обласна прокуратура (43025, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ).

Суддя Р.С. Денисюк