Справа № 160/24407/24
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/24407/24

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Суховарова А.В., Головко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Личкатої Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року (суддя Кучма К.С.) в адміністративній справі за позовом Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просило: визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.05.2024 № 000/464/5001 на суму 2370871,95 грн. та №000/468/5001 на суму 11 035 127,08 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року задоволено позовні вимоги.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 17.05.2024 №000/464/5001, №000/468/5001, прийняті Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» судові витрати по справі у розмірі 24 224 грн.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на підставі підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу II Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755ЛЛ, із змінами та доповненнями (далі - Кодекс), у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу II Кодексу, проведено камеральну перевірку даних ДП «СхідГЗК» щодо порушення термінів сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2023 - січень 2024 року.

Перевіркою встановлено порушення п. 57.1 ст.57, п.200.2 ст.200, п.203.2 ст.203 Кодексу, відповідно до якого встановлено несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 157 768 709,44 грн., в т.ч.: із затримкою до 30 календарних днів у сумі 47 417 438,68 грн., із затримкою більше ЗО календарних днів у сумі 110 351 270,76 грн.

За результатами проведеної камеральної перевірки складено акт від 11.04.2024 №337/32-00-50-01/14309787 який направлено на адресу ДП «СхідГЗК» 11.04.2024 року та отримано платником, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення - 16.04.2024.

ДП «СхідГЗК» надано заперечення від 30.04.2024 №12-01/3137 (вх. від 30.04.2024 №3220/6/ЕКПП) до Акту перевірки. Посадові особи ДП «СхідГЗК» не виявили бажання приймати участь в розгляді заперечення.

За результатами розгляду матеріалів перевірки комісія з розгляду заперечень приймає висновок, що є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.

Розгляд заперечень проведено 13.05.2024 постійною комісією Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків без участі представників ДП «СхідГЗК» та розглянуто листи позивача від 24.10.2023 № 12-01/6661 та від 18.03.2024 №12-01/1992.

Контролюючий орган зазначає, що ЦП «СхідГЗК» та контролюючий орган обізнані з подіями, змінами та датами виникнення податкового боргу і листи якими надіслана інформація, щодо обставин, які вже трапились та відомі обом сторонам, не є повідомленням про порушення яке відбудеться та є невідомим фактом для контролюючого органу, а тому це не є повідомленнями в розумінні обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушень.

Після розгляду та всебічного обговорення постійна комісія дійшла висновку щодо обґрунтованості висновків акта.

Правомірність позиції контролюючого органу узгоджується з постановою Верховного суду від 16.11.2023 у справі №160/24147/21 (К/990/27644/23) та з постановою Верховного суду від 05.10.2023 у справі № 520/14773/21 ( К/990/14364/23).

Так, позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» () зареєстровано 28.10.1993, про що внесено запис до Єдиного державного реєстру №0000004.

Основним видом економічної діяльності товариства є 07.21 Добування уранових і торієвих руд.

Позивач перебуває на податковому обліку у Східному міжрегіональному управлінні ДПС по роботі з великими платниками податків.

Листом від 24.10.2023 №12-01/6662, на підставі пп.112-1.1.3 п.112-1 ст.112-1 ПК України, ДП «СхідГЗК» повідомлено Східному МУ ДПС по роботі з ВПП про порушення термінів сплати податкових зобов`язань, з поясненням щодо причин виникнення надважкого фінансового стану підприємства.

Листом від 18.03.2024 №12-01/1992, на підставі пп.112-1.1.3 ПК України, позивач в доповнення до листа від 24.10.2023 №12-01/6662 повідомив відповідачу про порушення термінів сплати податкових зобов`язань за період липень - грудень 2023 року, з поясненням щодо причин виникнення надважкого фінансового стану підприємства.

11.04.2024 відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 розділу І, пункту 75.1 статті 75 розділу ІІ, у порядку, визначеному пунктом 76.2 статті 76 розділу ІІ ПК України, головним державним інспектором відділу податкового адміністрування підприємств гірничо-добувної галузі Криворізького управління податкового адміністрування підприємств Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків проведено камеральну перевірку ДП «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» () щодо порушення термінів сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за січень 2023 р. - січень 2024 р.

За результатами перевірки складено акт №337/32-00-50-01/14309787 від 11.04.2024.

За висновками акту встановлено порушення п.57.1 ст.57, п.200.2, п.203.2, ст.203 ст.200 ПК України, а саме: несвоєчасну сплату узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 157 76 709,44 грн., у т.ч.: із затримкою до 30 календарних днів у сумі 47 417 438,68 грн., із затримкою більше 30 календарних днів у сумі 110 351 270,76 грн.

У розділі акта «Обставини, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень (за наявності)» вказано: обставини, що звільняють ДП «СхідГЗК» від фінансової відповідальності за вчинення податкових правопорушень, контроль за дотримання якого покладено на контролюючі органи, відсутні.

17.05.2024 на підставі акта №337/32-00-50-01/14309787 від 11.04.2024 Східним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №000/464/5001 про застосування штрафу в сумі 2 370 871,95 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

17.05.2024 на підставі акта №337/32-00-50-01/14309787 від 11.04.2024 Східним МУ ДПС по роботі з ВПП прийнято податкове повідомлення-рішення форми «Ш» №000/468/5001 про застосування штрафу в сумі 11 035 127,08 грн. за порушення строку сплати грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)».

10.06.2024 позивач звернувся до ДПС України зі скаргою на вказані податкові повідомлення-рішення Східного МУ ДПС по роботі з ВПП.

За результатом розгляду скарги ДПС України прийнято рішення №23685/6/99-00-06-03-01-06 від 02.08.2024, яким податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 17.05.2024 №000/464/5001 та №000/468/5001 залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 31.1 статті 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Як визначено п. 36.5 ст. 36 ПК України, відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Згідно п.38.1 ст. 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Згідно з п.46.1 ст.46 ПК України, податкова декларація, розрахунок, звіт (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючим органам у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата грошового зобов`язання, у тому числі податкового зобов`язання або відображаються обсяги операції (операцій), доходів (прибутків), щодо яких податковим та митним законодавством передбачено звільнення платника податку від обов`язку нарахування і сплати податку і збору, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку, а також суми нарахованого єдиного внеску.

Згідно із пунктом 54.1 статті 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Податковий агент зобов`язаний сплатити суму податкового зобов`язання (суму нарахованого (утриманого) податку), самостійно визначеного ним з доходу, що виплачується на користь платника податку - фізичної особи та за рахунок такої виплати, у строки, передбачені цим Кодексом.

Суму податкового зобов`язання, визначену у митній декларації, платник податків зобов`язаний сплатити до/або на день подання митної декларації.

Якщо граничний строк сплати податкового зобов`язання припадає на вихідний або святковий день, останнім днем сплати податкового зобов`язання вважається операційний день, що настає за вихідним або святковим днем.

Згідно із пунктом 124.1 статті 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до пункту 124.2 статті 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання (пункт 124.3 статті 124 ПК України).

Відповідно до положень підпунктів 19-1.1, 19-1.1.2 пункту 19-1.1.статті 19-1 ПК України контролюючі органи, що визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, виконують такі функції, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків, контролюють своєчасність подання платниками податків та платниками єдиного внеску передбаченої законом звітності (декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів), своєчасність, достовірність, повноту нарахування та сплати податків, зборів, платежів.

За положенням підпункту 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п.61.1, 61.2 ст.61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, визначено у статті 111 ПК України, відповідно до якої за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються такі види юридичної відповідальності: фінансова; адміністративна; кримінальна.

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з цим Кодексом та іншими законами. Фінансова відповідальність, що встановлюється згідно з цим Кодексом, застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) (пункт 111.2 статті 111 ПК України).

Особа вважається такою, що вчинила правопорушення повторно, якщо вона була притягнута до відповідальності у встановленому цим Кодексом порядку (111.4 статті 111 ПК України).

Відповідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Як передбачено у пункті 112.7 статті 112 ПК України у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

У постановах від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 3 серпня 2023 року у справі №520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі №520/18519/21, від 5 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, від 16 листопада 2023 року у справі №160/24147/21 Верховний Суд сформулював висновки, які дають можливість розмежувати обставини, які утворюють склад правопорушення, за яке платник податків може бути притягнутий до відповідальності на підставі пунктів 124.1, 124.2 або 124.3 статті 124 ПК України.

Така позиція Верховного Суду, якщо її систематизувати, полягає в тому, що відповідальність, передбачена пунктом 124.1 статті 124 ПК України, не пов`язана із встановленням/доведенням вини платника податків у формі умислу у вчиненому діянні (дії або бездіяльності). Для притягнення до фінансової відповідальності платника податків згідно з цією нормою за загальним правилом достатнім є виявлення факту допущення платником податків порушення строку сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Водночас обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу за пунктами 124.2 і 124.3 статті 124 ПК України, є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

Так, Східним МУ ДПС по роботі з ВПП вчинене ДП «СхідГЗК» кваліфіковано в якості правопорушення, відповідальність за яке передбачена положенням ст.124 ПК України.

Акт камеральної перевірки №337/32-00-50-01/14309787 від 11.04.2024 року не містить відомостей щодо норми податкового законодавства, яку порушено позивачем, та необхідності застосування конкретного розміру фінансових санкцій, що передбачений ст.124 ПК України.

Підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стало встановлення камеральною перевіркою несвоєчасності сплати сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість за період січень 2023 року - січень 2024 року.

У цій справі не є спірним, що порушення позивачем ПК України дійсно мало місце.

При цьому, колегія суддів враховує, що Законом України від 16.01.2020 року №466-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», в Податковий кодекс України внесено нову статтю 112-1, яка передбачає обставини, що пом`якшують відповідальність платника за вчинення правопорушень.

Так, статтею 112-1 Податкового кодексу України до обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушень, належать:

- вчинення діяння під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність;

- вчинення діяння при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин;

- самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення (крім складів правопорушень, передбачених статтями 123 та 125-1).

При цьому контролюючий орган може визнати обставинами, що пом`якшують відповідальність особи, також і інші обставини, не передбачені пунктом 112-1.1 цієї статті.

Відповідно до п.113.6 ст.113 ПК України у разі наявності хоча б однієї обставини, що пом`якшує відповідальність, розмір штрафу становить 50 відсотків від розміру, встановленого відповідною статтею цього Кодексу.

Так, ДП «СхідГЗК» листом від 24.10.2023 №12-01/6662, на підставі пп.112-1.1.3 п.112-1 ст.112-1 ПК України, повідомлено Східному МУ ДПС по роботі з ВПП про порушення термінів сплати податкових зобов`язань, з поясненням щодо причин виникнення надважкого фінансового стану підприємства.

Також позивач листом від 18.03.2024 №12-01/1992, на підставі пп.112-1.1.3 ПК України, в доповнення до листа від 24.10.2023 №12-01/6662 повідомив відповідачу про порушення термінів сплати податкових зобов`язань за період липень - грудень 2023 року, з поясненням щодо причин виникнення надважкого фінансового стану підприємства.

Матеріали справи не містять доказів розгляду відповідачем вказаних повідомлень після їх одержання, під час проведення перевірки або під час притягнення позивача до відповідальності.

Як зазначалось, відповідно до п. 112-1.1.3 ст. 112-1 ПК України до обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушень, належить: самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення.

Оскільки позивач звертався до відповідача із повідомленням, в якому повідомляв про вчинення ним правопорушення та повідомляв про обставини неможливості своєчасної справи податкового зобов`язання, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що вказані обставин мали бути враховані відповідачем, відповідач мав визначити, чи наявні підстави для застосування лише 50% від розміру штрафних санкцій визначених п. 124.1 статті 124 ПК України.

Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року в адміністративній справі № 440/3061/23.

Зі змісту акта камеральної перевірки №337/32-00-50-01/14309787 від 11.04.2024, податковим органом не надавалась оцінка наявності або відсутності обставин, що пом`якшують відповідальність. Відповідачем не зазначалось жодних пояснень з приводу такого повідомлення безпосередньо в акті камеральної перевірки.

Щодо посилання скаржника на те, що позивач та контролюючий орган обізнані з подіями, змінами та датами виникнення податкового боргу і листи якими надіслана інформація, щодо обставин, які вже трапились та відомі обом сторонам, не є повідомленням про порушення яке відбудеться та є невідомим фактом для контролюючого органу, а тому це не є повідомленнями в розумінні обставин, що пом`якшують відповідальність особи за вчинення правопорушень, колегія суддів зазначає, що вказане твердження не ґрунтується на приписах законодавства яке визначає обставину, що пом`якшують відповідальність, як самостійне повідомлення платником податків про вчинене ним правопорушення, без будь-яких застережень. Також вказані посилання не змінюють тієї обставини, що означене повідомлення фактично не було досліджено контролюючим органом.

На підставі викладеного, з урахуванням приписів ч.2 ст.2 КАС України, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення контролюючим органом прийнято не обґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, не розсудливо, а отже є не правомірним і підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині рішення суду, які регламентують спірні правовідносини.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя А.В. Суховаров

суддя О.В. Головко