Справа № 420/32102/24
Суддя: Хлімоненкова М.В.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Одеса

Одеський кружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖБУД 33» до Головного управління ДПС у Полтавській області, про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖБУД 33» до Головного управління ДПС у Полтавській області, про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень №5 від 30.09.2024 року на суму штрафних санкцій 100700,95 грн.; №5 від 30.09.2024 року на суму штрафних санкцій 2 040 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує про було те, що перевірку було здійснено без дотримання вимог пункту 80.2 статті 80 ПК України в частині наявності підстав для проведення перевірки, передбачених пп. 80.2.2 п. 80.2 статті 80 ПК України, на які наявні посилання у Наказі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №3692-п від 21.08.2024, що свідчить про незаконність перевірки, та, відповідно, відсутність правових наслідків такої, а саме компетенції у податкового органу на прийняття акту індивідуальної дії. Зокрема, за доводами позивача, у Наказі від 21.08.2024 року № 3692-п відсутні будь-які посилання на наявність відповідних підстав, у контексті вище окреслених законодавчих вимог, щодо призначення перевірки, як і не відображено, наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій, та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів, та в рамках яких саме заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції або інші докази вчинення таких операцій) була встановлена податковим органом. Позивач наголошує, що посилання Податкового органу лише на юридичну підставу підпункт 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України, та лише окреслення загальної мети здійснення контролюючих заходів, не є свідченням наявності законодавчо визначених підстав для прийняття Наказу від 21.08.2024 №3692-п. На переконання Позивача, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо зазначення номера підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Окрім наведеного вище, Позивач акцентує, що документи, складені за результатами проведеної перевірки: Акт перевірки, додатки у вигляді розрахунку штрафних санкцій, податкові повідомлення-рішення, містять недоліки, які впливають на можливість сприйняття документів як належних та достатніх доказів для застосування штрафних санкцій.

Ухвалою суду від 28.10.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Відповідач надав відзив на позову заяву, у якому вказуючи на хибність та необґрунтованість доводів позивача, просить відмовити у задоволенні позову.

У своїх доводах відповідач зазначає про правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень як таких, що прийняті за наслідком проведення перевірки, призначеної на законних підстав на її проведення. Відповідач звертає увагу, що правовою підставою для проведення перевірки є відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить лише одну фактичну підставу для цього, а тому, зазначення в наказі лише цього підпункту без розкриття його змісту та деталізації обставин, як вважає податковий орган, не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним. У даному випадку наказ ГУ ДПС про проведення фактичної перевірки ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33» прийнятий з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) на підставі ст.19-1, ст.20, п.п.69.22 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ, п.п.75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України. Зміст наказу є таким, що відповідає вимогам, встановленим ПК України, наказ прийнятий без порушення визначеної чинним законодавством процедури призначення фактичної перевірки та за наявності передбачених підстав для її проведення. Отже, позиція Товариства стосовно допущення податковим органом порушення норм закону та процедури, або вихід за межі наявних повноважень, наслідком чого може бути незаконність перевірки та прийнятих за її результатами податкових повідомлень-рішень, є хибною.

Також, відповідач звертає увагу, що встановлені перевіркою факт не проведення розрахункової операції через реєстратор розрахункових операцій та невидача розрахункового документу, встановленого зразку, як і факт незабезпечення ведення обліку товарних запасів в порядку, встановленому законодавством, а також ненадання у повному обсязі всіх документів, що належать та пов`язані з предметом перевірки, підтверджено матеріалами справи, та позивачем не спростовані, що свідчить про правомірність застосування контролюючим органом до позивача штрафних санкцій.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені сторонами у заявах по суті справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖБУД 33» зареєстрований юридичною особою, дата і номер державної реєстрації: Ідентифікаційний код юридичної особи: 36945330; Місцезнаходження юридичної особи: 73000, Херсонська обл., місто Херсон, КІНДІЙСЬКЕ ШОСЕ, будинок 30.

21.08.2024 заступником начальника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області видано наказ №3692-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33» (), за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Віталія Матусевича, б.4/А, відповідно до якого, з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), керуючись ст.19-1, 20, пп. 69.2-2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст.80 ПК України, наказано провести фактичну перевірку ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33» (), за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Віталія Матусевича, б.4/А щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). Перевірку розпочати з 22.08.2024. Тривалість не більше 10 діб. Період діяльності, який перевіряється: з 01.11.2021 по дату завершення фактичної перевірки з урахуванням вимог ст.102 ПКУ.

21.08.2024 уповноваженою особою, начальником управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Дніпропетровській області видано направлення на перевірку №6986 від 21.08.2024, №6987 від 21.08.2024.

З матеріалів справи вбачається, що у період з 23.08.2024 по 30.08.2024 відповідно до указаних вище наказу про проведення фактичної перевірки та направлень, службовими особами відповідача було проведено фактичну перевірку господарської одиниці будівельний магазин « 33н-2», що розташована за адресою м.Кривий Ріг, вул.Матусевича, 4-А, суб`єкта господарської діяльності ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33», про що складено Акт (довідка) фактичної перевірки, зареєстрований в органі ДПС за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 08.09.2024 реєстраційний номер №2480/04-36-07-08-РРО/36945330.

Відповідно до висновків Акту, встановлено порушення:

-п.1, 2, 12 ст.3 р.ІІ ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (зі змінами та доповненнями);

-п.85.2 ст.85 ПК України; наказ Міністерства фінансів України від 21.01.2016 №13 «Про затвердження положення про форму та зміст розрахункових документів/електронних розрахункових документів зі змінами та доповненнями.

В описовій частині Акту(довідки) фактичної перевірки у пп.2.2.13 п.2.2 Перевіркою встановлено зазначено про порушення надання розрахункового документу встановленої форми і змісту. Також, у пп. 2.2.20 п.2.2 в якості додаткової інформації про факти, встановлені в ході перевірки вказано про проведення розрахункових операцій без застосування РРО/ПРРО без видачі розрахункових документів встановленого зразка, а саме в період серпня 2024 року проведено розрахункові операції в яких відсутній обов`язків реквізит (QR-код) через ППРО р.н. на 40280,38 грн, проведення розрахунків з порушенням вимог Закону №265/95ВР. Порушення встановленого порядку ведення обліку ТМЦ за місцем їх реалізації товари не обліковано у встановленому законом порядку на загальну суму 40280,38 грн. Не надання посадовим (службовим) особам органу ДПС всіх документів, пов`язаних з предметом перевірки (банківські виписки, документи щодо обліку ТМЦ, т-що).

Матеріалами справи також підтверджується, що копії направлень на перевірку було пред`явлено та копію наказу про проведення фактичної перевірки вручено представнику Рєзанову Дмитру Костянтиновичу.

Також, перевіряючими було складено акт від 30.08.2024 №000715/1 що засвідчує факт відмови від отримання примірника акту (довідки) фактичної перевірки або неможливості його вручення та підписання, відповідно до якого представник ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33» Рєзанов Дмитро Костянтинович за адресою м.Кривий Ріг вул.Матусевича, 4-а, відмовився від ознайомлення та підписання акту фактичної перевірки.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія письмової вимоги перевіряючих про надання платником податків документів у зв`язку із проведенням фактичної перевірки будівельного магазину « 33н-2», м.Кривий Ріг, вул.Матусевича, 4-а, про надання наступних документів за перевіряємий період з 01.11.2021 по 23.08.204: книги обліку розрахункових операцій; касові книги; первинні касові документи; накази (розпорядження), розрахунки на встановлення лімітів залишку готівку в касі; журнал обліку прибуткових та видаткових касових ордерів; звіти про використання коштів (авансові звіти); документи щодо обліку товарних запасів, у порядку визначеному відповідним національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку, первинні документи на прибуття товарно-матеріальних цінностей; картки обліку стаціонарних приміщень; реєстраційні посвідчення РРО; довідки на книги обліку розрахункових операцій; розрахункові книжки; контрольні стрічки РРО; документи на повернення товару та грошей; пояснення по помилково проведеним розрахункам в РРО; виписки банків; договори на обслуговування РРО з сервісними центрами; ліцензії.

Указану письмову вимогу було отримано представником суб`єкта господарювання Рєзановим Д.К. - 23.08.2024, яким були надані пояснення щодо неможливість надати на початок перевірки 23.08.2024 первинні документи, документи на товар, договори, установчі та реєстраційні документи, у зв`язку з відсутністю таких документів за адресою магазину та зазначено про те, що такі документи знаходяться на центральному офісі та будуть надані згідно вимоги перевіряючого в встановлені законом терміни.

Листом від 29.08.2024 №29/08-03, на адресу ГУ ДПС у Дніпропетровській області Товариством були направлені документи та пояснення.

При цьому, як вже вказувалось вище, в Акті перевірки зафіксовані, що документи на вимогу перевіряючого суб`єктом господарювання до перевірки надані не були.

У відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що платником за запитом податкового органу так і не були надані до перевірки банківські виписки, документи щодо обліку товарно-матеріальних цінностей, договори, тощо, чим порушено п.85.2 ст.85 ПК України.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області у відповідності до вимог чинного законодавства, направлено до Головного управління ДПС у Полтавській області матеріали вказаної вище фактичної перевірки для винесення рішення згідно законодавства.

На підставі акта перевірки від 30.08.2024 №2480/04/36/07/08/РРО/36945330, 30.09.2024 Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення рішення:

1) №5, яким на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПК України і п.1 ст.17 та ст.20 ЗУ «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», за порушення ст.3, п.1, 2, 12 указаного Закону, застосовано штрафні санкції у розмірі 100 700,95 грн.;

2) №5, яким на підставі пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 і п.121.1 ст.121 ПК України, за порушення пп. 16.1.12 п.16.1 ст.16, ст..44, п.85.2 ст.85 ПК України, застосовано штрафні санкції у розмірі 2040,00 грн.

Не погодившись із прийнятими податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями, вважаючи їх протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч.2 ст.2 КАС України вимогам.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено ст.66 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори у порядку і розмірах, встановлених законом, що стосується і юридичних осіб.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.

У відповідності до п.61.1 ст. 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п. п.62.1.3 п. 62.1 ст. 62 ПК України, податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1. ст. 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Абзацом 1 п.75.1 ст. 75 ПК України встановлено право контролюючих органів на проведення камеральних, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичних перевірок.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства що укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

У відповідності до п.80.1, п.80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК України).

З аналізу змісту наведених норм права слідує, що пункт 80.2 статті 80 ПК України виокремлює різні підстави для проведення контролюючим органом фактичної перевірки суб`єкта господарювання. Єдиною передумовою та підставою для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків податкової дисципліни, передбаченою підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, є наявна та/або отримана в установленому законодавством порядку інформація від визначеного у цій же нормі кола суб`єктів: державних органів або органів місцевого самоврядування. Жодних інших підстав ця норма не встановлює.

Тобто, саме за вказаною підставою контролюючий орган, окрім посилання на відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у наказі має зазначати конкретну інформацію, яка була наявна у контролюючого органу чи отримана ним в установленому порядку та свідчить про порушення платником податків відповідного законодавства.

Відповідно, саме наявність та/або отримання інформації є тією фактичною підставою для прийняття рішення про призначення фактичної перевірки, яке оформлюється у формі наказу і надає право контролюючому органу на його реалізацію шляхом проведення перевірки, за наслідками якої контролюючий орган має повноваження на прийняття відповідного рішення.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію.

Як було встановлено судом, у наказі Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 21.08.2024 №3692-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33» (), за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Віталія Матусевича, б.4/А, зазначено в якості підстави таке: з метою здійснення контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), керуючись ст.19-1, 20, пп. 69.2-2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ, пп. 75.1.3 п.75.1 ст.75, на підставі пп. 80.2.2 п. 80.2 ст.80 ПК України, ....

Оцінюючи доводи сторін стосовно підставності/безпідставності прийняття наказу про проведення перевірки, суд зазначає, що згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, аналіз підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України дає підстави для висновку, що в ньому достатньою мірою розкривається як правова, так і фактична підстави для призначення фактичної перевірки, а саме - наявність/отримання інформації від визначеного кола суб`єктів щодо можливого допущеного порушення податкової дисципліни у сферах здійснення платниками податків розрахункових операцій, наявності чи відсутності відповідних дозвільних документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

У випадку оскарження до суду платником наказу про призначення фактичної перевірки та/або прийнятого рішення податковим органом за наслідками такої перевірки, яка здійснена відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства, доказів цього, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації про ймовірні порушення, що є законодавчо встановленою передумовою та підставою для призначення такої перевірки.

Отже, у випадку наявності обґрунтованих підстав для призначення фактичної перевірки, не можна вважати протиправним наказ про її призначення, у якому наявне покликання на вимоги підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, але не розкрито зміст наявної/отриманої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування про можливі порушення податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення. Покликання у наказі на підпункт 80.2.2 пункт 80.2 статті 80 ПК України, що утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Тому такий наказ не можна вважати протиправним.

Судова палата акцентувала увагу на наявності істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Верховний Суд послідовно дотримується позиції про необхідність перевіряти у спорах цієї категорії як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

Підпункт 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України містить перелік сфер об`єктів податкового контролю, інформація про можливі порушення в яких має бути перевірена на предмет її підтвердження/спростування, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Застосована законодавцем у цій нормі конструкція щодо наявної/отриманої інформації «яка свідчить про можливі порушення» дає підстави для висновку, що вона має вказувати саме на можливі порушення платником податків законодавства у визначеній сфері, тобто ті ймовірні, засновані на обґрунтованих припущеннях, порушення, які підлягають перевірці на підставі цієї інформації.

Верховний Суд, скасовуючи у справі №420/16308/22 рішення суду першої та апеляційної інстанції, в постанові від 21.06.2024р. зазначив, що з огляду на підстави позовних вимог в першу чергу суди повинні були належним чином перевірити дотримання контролюючим органом процедури проведення фактичної перевірки позивача, для чого:

1) встановити дійсні правову і фактичну підстави, які стали приводом для проведення фактичної перевірки,

2) перевірити їх взаємозв`язок із зазначеним у наказі предметом перевірки, тим самим окреслити межі перевірки питаннями, які могли бути охоплені під час проведення такої, а в подальшому,

3) перевірити узгодженість виявлених під час перевірки порушень до дійсного предмета і підстав перевірки. Виключно після висновку про дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки або ж висновку про те, що допущені порушення не тягнуть за собою протиправність прийнятих податкових повідомлень-рішень, суди мали надати правову оцінку висновкам контролюючого органу по суті виявлених порушень із застосуванням норм матеріального права, які були чинними на момент прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Так, у відзиві на позовну заяву Головне управління наголошує на наявності підстав для проведення перевірки відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, який містить лише одну підставу для проведення перевірки, відтак зазначені в наказі лише цього пункту на думку відповідача є достатнім, відповідає вимогам встановлених податковим законодавством.

Однак, такі твердження відповідача, на думку суду, є хибними.

Зі змісту наказу ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 21.08.2024 №3692-П «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33», судом установлено, що контролюючий орган зазначив у ньому лише юридичні правові норми (п.п.80.2.2 п.80.2 ст.80 ПК), однак не розкрив зміст фактичних даних (підстав) наявності у контролюючого органу отриманої інформації щодо можливого порушення або реквізитів документа, який слугував приводом для призначення перевірки і містить таку інформацію, таких відомостей у ньому не зазначено.

Відповідачем не надано під час розгляду справи жодних доказів отримання відомостей про можливі порушення ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33» податкового законодавства, не конкретизовано норми права, які ймовірно порушив платник, із зазначенням доказів такого порушення чи на підставі якої інформації дійшли таких висновків.

Про надходження в установленому законодавством порядку будь-якої інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення ТОВ «ПРЕСТИЖБУД 33» законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи (зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів) Головне управління ДПС не вказує, та судом з матеріалів справи такого не встановлено.

Отже, із аналізу змісту наведеного наказу, можна зробити висновок, що вищенаведене формулювання підстав перевірки в наказі не дає цілковитого розуміння про те, яка саме та чи була у дійсності у відповідача інформація наявна/отримана в установленому законодавством порядку від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка слугувала підставою для призначення та проведення спірної фактичної перевірки господарської одиниці позивача.

З огляду на викладене вище, суд уважає, що призначення фактичної перевірки за відсутності інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, свідчить на користь обґрунтованості доводів позивача у справі щодо відсутності у податкового органу законної підстави для її призначення та незаконність її проведення, адже згаданий вище наказ від 21.08.2024 №3692-П про проведення фактичної перевірки позивача, окрім посилання на правові норми, що їх регулюють (юридичні підстави), конкретних (фактичних) підстав для призначення та проведення такої перевірки не містить (не зазначено про отримання інформації від державних органів/органів місцевого самоврядування, яка свідчить про таке порушення).

За наведеного, наказ про проведення фактичної перевірки не відповідає та суперечить вимогам абзацу третього пункту 81.1 ст.81 ПК України, а отже, законні підстави для призначення і проведення такої фактичної перевірки за наказом від 21.08.2024 №3692-П у господарській одиниці позивача за адресою м.Кривий Ріг, вул.Віталія Матусевича, 4/А, у відповідача були відсутні. За таких обставин, призначення та проведення фактичної перевірки відповідачем за указаним вище наказом господарської одиниці позивача за вказаною вище адресою слід визнати незаконною.

Разом з цим суд зазначає, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки; акт перевірки, виходячи з положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом.

Питання щодо впливу процедурних порушень на правомірність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за результатами проведення відповідної податкової перевірки, неодноразово вирішувалось Верховним Судом, яким сформовано сталу правову позицію щодо того, що невиконання вимог норм ПК України щодо процедури проведення перевірки, можуть бути підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками.

Верховним Судом у постанові від 24.12.2024р. по справі №580/9282/23 зазначено, що невиконання вимог закону щодо підстави для проведення перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.

Дії контролюючого органу стосовно невиконання вимог норм Податкового кодексу України щодо процедури проведення перевірки та її призначення, є самостійною підставою для висновку про відсутність правових наслідків такої та визнання протиправними рішень прийнятих за її наслідками, про що зазначив Верховний Суд у постановах від 21.01.2025р. по справі №160/4965/24, від 18.12.2024р. по справі №520/2099/23.

Таким чином, податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийняте оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. З урахуванням цього Суд касаційної інстанції зазначив про відсутність необхідності перевірки порушення позивачем вимог ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Тобто, протиправність призначення відповідачем перевірки призводить не лише до визнання незаконною перевірки, але й відсутності правових наслідків такої (незаконність прийнятих контролюючим органом за наслідками проведення перевірки рішень).

Аналогічний правовий висновок також міститься також і в постановах Верховного Суду від 13.05.2022р. у справі №640/32377/20 та від 28.03.2024р. у справі №640/19401/21.

Відтак, установивши вище порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, суд може не переходити до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів. Така правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №1340/3590/18 (постанова від 26.09.2022).

Суд також враховує висновки Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України», що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

За наведених обставин, суд вбачає що оскаржувані Товариством податкові повідомлення-рішення від 30.09.2024 №№5, 5 підлягають скасуванню як такі, що прийняті за наслідками перевірки, наявності правових підстав для призначення якої у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області не існувало.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного вище у сукупності, у ході судового розгляду справи суд зробив висновок про недоведеність відповідачем правомірності прийняття спірних податкових повідомлень-рішень, у зв`язку із чим вбачає підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 4844,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю ПРЕСТИЖБУД 33 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області №5 від 30.09.2024 року про застосування штрафних санкцій 100700,95 грн., та №5 від 30.09.2024 року про застосування штрафних санкцій 2 040 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Полтавській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖБУД 33» 4844,80 грн. сплаченого судового збору за подання цього позову до суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРЕСТИЖБУД 33», , адреса: Кіндійське шосе, 30, м.Херсон, 73008.

Відповідач: Головне управління ДПС у Полтавській області, , адреса: вул.Європейська, 4, м.Полтава, 36000.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА