Справа № 592/6963/25
Суддя: Костенко В. Г.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№592/6963/25
Провадження №2-а/592/139/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., в залі суду у відкритому судовому засіданні розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення

УСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся через електронний кабінет представника й просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № Х04/25-337 від 29.04.2025 й закрити справу про адміністративне правопорушення та стягнути судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що зазначеною постановою його притягнуто до відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн..

Позивач вважає зазначену постанову незаконною, оскільки постанова не відповідає закону, оскільки 25.11.2022 виключений з військового обліку у зв`язку з чим не є військовозобов`язаним.

Відповідач отримав копію позову та ухвалу суду про відкриття провадження, але відзив не подавав.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав.

Представник відповідача не з`явився, будь-яких заяв щодо поважності причин неявки суду не повідомляв.

Процесуальні рішення у справі

Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження за позовом та призначено справу до розгляду о 15-50 год. 05.06.2025.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 25.11.2022 позивач виключений з військового обліку згідно п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», про що є відмітка у його військовому квитку серії НОМЕР_1 .

17.04.2025 відносно позивача стрілець-помічник гранатометника взводу охорони СМТЦК та СП солдат ОСОБА_2 склав протокол №Х 04/25-337 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У протоколі зазначено суть адміністративного правопорушення: «17.04.20215 о 10-00 год. під час дії особливого періоду правового режиму воєнного стану) ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні Комунальної установи Сумська міська клінічна лікарня №5 за адресою м.Суми вул. Марко Вовчок, 2 категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі направлення на військово-лікарську комісії від 17.04.2025 №3221682. Своїми діями порушив вимоги абз. 4 ч. 4 ст. 22 Закону України від 21.10.1993 №3543-Х «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1КУпАП.» Розгляд протоколу призначено на 14-00 год. 29.04.2025. До протоколу додано копію паспорту, облікова картка, копія рапорту про доставку.

29.04.2025 начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковник ОСОБА_3 виніс постанову № Х 04/25-337.

Цією постановою накладено стягнення на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України у виді штраф у розмірі 17 000 грн.

У постанові зазначено підстави для накладення стягнення наступного змісту ««17.04.20215 о 10-00 год. під час дії особливого періоду правового режиму воєнного стану) ОСОБА_1 перебуваючи у приміщенні Комунальної установи Сумська міська клінічна лікарня №5 за адресою м.Суми вул. Марко Вовчок, 2 категорично відмовився від проходження медичного огляду для визначення ступеня придатності до військової служби, згідно з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 у формі направлення на військово-лікарську комісії від 17.04.2025 №3221682. Своїми діями порушив вимоги абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України від 21.10.1993 №3543-Х «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 210-1КУпАП.».

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

З встановленого вбачається, що спірні правовідносини є публічними та врегульовані ст.ст. 7, 9, 210-1, 222, 245, 246, 251 КпАП України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 7 КпАП України провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положеннями ч. 3 ст. 210-1 КпАП України встановлена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, що тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 4 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Відповідно до статті 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 280 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Постанова повинна містити:

найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;

дату розгляду справи;

відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;

опис обставин, установлених під час розгляду справи;

зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;

прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведений зміст положень кодексу слід констатувати, що особа може бути піддана адміністративному стягненню за вчинення певних дій за яке передбачена відповідальність відповідною статтею. При розгляді справи посадова особа має встановити обставини вчинення правопорушення, тобто час, місце, спосіб та суть порушення.

З військового квитка позивача вбачається, що 25.11.2022 він виключений з військового обліку згідно п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Положеннями п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов?язок і військову службу» у редакції станом на виключення позивача з обліку, було передбачено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки підлягають громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину.

У пункті 69 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.03.2023 у справі N600/2520/22-а, при розгляді справи щодо можливості перетину кордону особою, яку було виключено з військового обліку на підставі п. 6 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» викладено позицію, що «громадяни України, які були раніше засуджені до позбавлення волі за вчинення тяжкого або особливо тяжкого злочину, котрі відповідно до пп. 6 п. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» підлягають виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» зазнав змін і на час винесення оскаржуваної постанови має наступну редакцію.

Так відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» взяттю на військовий облік призовників, військовозобов?язаних та резервістів у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, у відповідних підрозділах розвідувальних органів України підлягають громадяни України на військовий облік військовозобов?язаних:

1) які звільнені з військової служби в запас та не зараховані до військового оперативного резерву;

2) призовники, які пройшли базову загальновійськову підготовку з додержанням умов, передбачених частиною одинадцятою статті 1 цього Закону;

3) які припинили альтернативну (невійськову) службу в разі закінчення строку її проходження або достроково відповідно до Закону України "Про альтернативну (невійськову) службу" та підлягають взяттю на військовий облік військовозобов?язаних;

4) військовозобов?язані, які прибули з інших місцевостей (адміністративно- територіальних одиниць) України або з-за кордону на нове місце проживання;

5) які набули громадянство України і згідно з цим Законом підлягають взяттю на облік військовозобов?язаних;

6) зняті з військового обліку Збройних Сил України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України відповідно за рішенням Міністерства оборони України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України; які відповідно до статті 18 цього Закону звільнені від направлення для проходження базової військової служби;

8) які досягли 25-річного віку під час перебування на військовому обліку призовників;

9) які звільнені із служби у військовому резерві та не досягли граничного віку перебування в запасі;

10) які старші 25 років і раніше не перебували на військовому обліку;

11) які прибули після відбування покарання з установ виконання покарань.

Тобто, у переліку громадян України, які підлягають взяттю на військовий облік військовозобов?язаних відсутні особи, яких виключено з військового обліку.

У зв`язку з виключенням позивача з військового обліку, останній втратив статус військовозобов?язаного, а тому на нього не розповсюджується дія Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Зазначена у нормативно-правових актах конструкція є зрозумілою. В той же час зміни до законодавства прийняті не системно та не справедливо. Фактично залишилося неврегульованим питання військового обліку осіб які були виключені з військового обліку з тих підстав, яких немає у новій редакції закону. Законом не врегульовано питання військового обліку осіб які виключені з підстав до внесення змін. Законодавець мав би усунути таку прогалину відповідним законом на виконання вимог ст. 57 Конституції України.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З встановлених фатів та наведених положень вбачається, що усі недоліки постанови слід тлумачити на користь особи, тобто позивача. У справі саме відповідач має надати докази на підтвердження правомірності свого рішення.

Ураховуючи наведене суд вважає, що позивача піддано стягненню без підстав визначених законом, що виключає відповідальність за ч. 3 ст. 210-1 КпАП України.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України. Так, згідно пункту третього частини третьої зазначеної статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Інші доводи учасників розгляду не спростовують встановлених обставин та наведених висновків суду.

Рішення про розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України з відповідача на користь позивача слід стягнути компенсацію понесених витрат по сплаті судового збору, тобто 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 12, 72-77, 139, 242-245, 250, 257- 258, 262-263, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження за адресою АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_3 про накладення адміністративного стягнення №Х 01/25-337 від 29.04.2025 по справі про адміністративне правопорушення якою на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КпАП України накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (місцезнаходження за адресою АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) відшкодування витрат у сумі 605 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньої до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Г. Костенко