Справа № 420/25604/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/25604/24

Перша інстанція: суддя Караван Р.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусика А.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у справі № 420/25604/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог.

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166) від 01.08.2024 №32243/15-32-24-07 про застосування до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 2 040.00 грн. (дві тисячі сорок грн. 00 коп.), винесене на підставі акта перевірки № 29498/15-32-24-07 від 15.07.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.12.2023 позивачем припинено здійснення підприємницької діяльності, про що було внесено відповідний запис у ЄДР. Того ж дня, 15.12.2023, позивача було знято з податкового обліку (як фізичну особу-підприємця), анульовано реєстрацію платником єдиного податку. 09.07.2024 позивач отримав телефонний дзвінок від посадової особи відповідача про те, що ним у період з квітня 2022 року по липень 2023 року подавалася неналежна податкова звітність (не за тією формою) і її необхідно привести у відповідність до чинного законодавства. Надалі, 15.07.2024, посадовою особою відповідача головним державним інспектором Одеського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Кондаковою Ю.Б. було складено акт про результати камеральної перевірки № 29498/15-32-24-07, яким встановлено помилку (порушення) щодо несвоєчасного подання податкової звітності в порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, зокрема податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця за перший квартал 2022 від 06.01.2023 № ; за перше півріччя 2022 від 09.07.2024 № ; за три квартали 2022 від 09.07.2024 № ; за 2022 від 09.07.2024 № ; за перший квартал 2023 від 09.07.2024 № ; за перше півріччя 2023 від 09.07.2024 № . На підставі цього акту відповідачем винесено податкове повідомлення рішення від 01.08.2024 № 32243/15-32-24-07 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 2 040.00 грн. (дві тисячі сорок грн. 00 коп.) на підставі пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України. Вважає, що сам собою факт неподання або несвоєчасного подання податкової звітності жодним чином не є достатнім для кваліфікації діяння платника податків як умисно вченого правопорушення, передбаченого п. 120.1 ст. 120 ПК України. Зазначає, що його дії зі своєчасного подання податкової звітності у період з квітня 2022 по липень 2023, хоч помилково не за належною формою, виключають умисел у несвоєчасному поданні за цей самий період податкових декларацій за належною формою. У зв`язку з цим вважає прийняте відповідачем податкове повідомлення рішення протиправним.

Представник відповідача надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позову. В обґрунтування відзиву зазначено, що дані перевірки свідчать про несвоєчасне подання податкової звітності ,а саме ,декларацій платника єдиного податку-фізичної особипідприємця за І квартал 2022 року від 06.01.2023 №, за І півріччя 2022 року від 09.07.2024 №, за три квартали 2022 року від 09.07.2024 №, за 2022 рік від 09.07.2024 №, за І квартал 2023 року №, за І півріччя 2023 року від 09.07.2024 №. Відповідальність передбачена пунктом 120.1 статі 120 розділу ІІ ПКУ. Посилання Позивача на «Закон №2876, в якому п.2ХХ ПК України доповнено п.89 та 90, де на період дії воєнного стану та протягом шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, збільшено граничні строки реєстрації ПН/РК до ПН у ЄРПН, встановлені п.201.10 ПКУ, та зменшено розміри штрафів за їх порушення, які встановлено п.120-1.1 ПКУ», є помилковим, оскільки вказані зміни не скасовують відповідальність відповідно до п.201.10 ПКУ, і не зменшують розмір штрафів за порушення які встановлено п.1201.1 ПКУ, а передбачають знижену відсоткову ставку штрафів за порушення платником податку на додану вартість граничного строку, передбаченого п.89 цього підрозділу для реєстрації ПН/РК у ЄРПН.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтримав позицію викладену в позовній заяві та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 24.02.2025 у справі № 420/25604/24 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовив повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник Тройнікова В.В. подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що у позивача була відсутня така обов`язкова складова податкового правопорушення як вина у формі умислу.

Обставини справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність в період з 01.07.2021 по 15.12.2023 як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач подавав Податкові декларації платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (F0103203) за формою, затвердженою згідно наказу Міністерства фінансів України від 26.04.2022 р. № 124. Так, за вказаний часовий проміжок позивачем щомісячно подавалися відповідні податкові декларації: за квітень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за травень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за червень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за липень 2022 р. від 06.01.2023 р. № , за серпень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за вересень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за жовтень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за листопад 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за грудень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за січень 2023 р. від 06.02.2023 р. № ; за лютий 2023 р. від 16.03.2023 р. № ; за березень 2023 р. від 11.04.2023 р. № ; за квітень 2023 р. від 08.05.2023 р. № ; за травень 2023 р. від 07.06.2023 р. № ; за червень 2023 р. від 02.07.2023 р. № ; за липень 2023 р. від 04.08.2023 р. № в якій було застосовано ставку єдиного податку у розмірі 2%.

15.12.2023 позивачем припинено здійснення підприємницької діяльності та позивача було знято з податкового обліку (як фізичну особу-підприємця).

09.07.2024 позивачем було подано заяву до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про анулювання поданої ним податкової звітності за період з квітня 2022 р. по липень 2023 р., а саме Податкові декларації платника єдиного податку третьої групи на період дії воєнного, надзвичайного стану в Україні (F0103203) за формою, затвердженою згідно наказу Міністерства фінансів України від 26.04.2022 р. № 124, як такі, що подані помилково, а саме податкові декларації: за квітень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за травень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за червень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за липень 2022 р. від 06.01.2023 р. № , за серпень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за вересень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за жовтень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за листопад 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за грудень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за січень 2023 р. від 06.02.2023 р. № ; за лютий 2023 р. від 16.03.2023 р. № ; за березень 2023 р. від 11.04.2023 р. № ; за квітень 2023 р. від 08.05.2023 р. № ; за травень 2023 р. від 07.06.2023 р. № ; за червень 2023 р. від 02.07.2023 р. № ; за липень 2023 р. від 04.08.2023 р. № .

15.07.2024 посадовою особою відповідача головним державним інспектором Одеського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Кондаковою Ю.Б. було складено акт про результати камеральної перевірки № 29498/15-32-24-07, яким встановлено несвоєчасного подання податкової звітності в порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, зокрема податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця

за перший квартал 2022 року від 06.01.2023 року № граничний строк подання 10.05.2022, дата подання 06.01.2023;

за перше півріччя 2022 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.08.2022, дата подання 09.07.2024;

за три квартали 2022 року від 09.07.2024 року №; за 2022 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.11.2022, дата подання 09.07.2024;

за 2022 рік від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.02.2023, дата подання 09.07.2024;

за перший квартал 2023 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 10.05.2023, дата подання 09.07.2024;

за перше півріччя 2023 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.08.2023, дата подання 09.07.2024.

19.07.2024 Головне управління ДПС в Одеській області листом № 28524/6/15-32-24-07-10 повідомило позивача, що 10.07.2024 на підставі його заяви від 09.07.2024 було визнано недійсними податкові декларації: за квітень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за травень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за червень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за липень 2022 р. від 06.01.2023 р. № , за серпень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за вересень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за жовтень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за листопад 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за грудень 2022 р. від 06.01.2023 р. № ; за січень 2023 р. від 06.02.2023 р. № ; за лютий 2023 р. від 16.03.2023 р. № ; за березень 2023 р. від 11.04.2023 р. № ; за квітень 2023 р. від 08.05.2023 р. № ; за травень 2023 р. від 07.06.2023 р. № ; за червень 2023 р. від 02.07.2023 р. № ; за липень 2023 р. від 04.08.2023 р. № .

На підставі цього акту відповідачем винесено податкове повідомлення рішення від 01.08.2024 №32243/15-32-24-07 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 2 040,00 грн. (дві тисячі сорок грн. 00 коп.) на підставі пп. 54.3.1 п. 54.3 ст. 54 і п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України.

Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, тобто в розумінні п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України вважається винним у вчиненні правопорушення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ключе питання, в контексті розгляду даної справи, в межах доводів апеляційної скарги, стосується правомірності оскаржуваного повідомлення-рішення за відсутності, на переконання позивача, його вини у вчиненні податкового правопорушення у формі умислу.

Вирішуючи спірне питання колегія суддів виходить з такого.

Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що 15.07.2024 посадовою особою відповідача головним державним інспектором Одеського відділу податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС в Одеській області Кондаковою Ю.Б. було складено акт про результати камеральної перевірки № 29498/15-32-24-07, яким встановлено несвоєчасного подання податкової звітності в порушення вимог пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України, зокрема податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця

за перший квартал 2022 року від 06.01.2023 року № граничний строк подання 10.05.2022, дата подання 06.01.2023;

за перше півріччя 2022 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.08.2022, дата подання 09.07.2024;

за три квартали 2022 року від 09.07.2024 року №; за 2022 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.11.2022, дата подання 09.07.2024;

за 2022 рік від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.02.2023, дата подання 09.07.2024;

за перший квартал 2023 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 10.05.2023, дата подання 09.07.2024;

за перше півріччя 2023 року від 09.07.2024 року № граничний строк подання 09.08.2023, дата подання 09.07.2024.

Порушення граничних строків подання декларацій за вказаний період не заперечується та не спростовується позивачем.

Згідно положень п. 109.1. ст. 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Положеннями п. 109.2. ст. 109 Податкового кодексу України визначено, що порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Відповідно до п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Верховний Суд у постанові від 09.05.2025 у справі № 460/163/24 вказав, що невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем у заявах по суті справи не наведено поважних причин несвоєчасного подання податкових декларацій за спірний період.

Відтак, на переконання апеляційного суду, позивач мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом передбачена відповідальність, проте вчинив достатніх дій щодо їх дотримання.

З огляду на викладене, в розумінні п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України в діях позивача наявна вина у вчиненні інкримінованого податкового правопорушення.

Отже, на думку колегії суддів, є правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги, яким надано оцінку в мотивувальній частині постанови, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Апеляційний суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (див. п. п. 29 - 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), заява № 18390/91, від 09.12.1994.

При цьому, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх ( див. пункт 30 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99, від 27.09.2001)

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з частиною 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 у справі № 420/25604/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик