Справа № 280/3371/25
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

05 червня 2025 року Справа № 280/3371/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Конишевої О.В., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 )

до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (69068, м. Запоріжжя, вул. Брюллова, буд. 5, )

про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просить:

визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 16.04.2025 за виконавчими провадженнями №№77004456, 77006128, 77006639, 77008348, 77008486, 77008660 про накладання на військову частину НОМЕР_1 штрафів в розмірі 10200 грн за кожним провадженням.

В обґрунтування позову зазначено, що постанови старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про накладення штрафу 10200,00 грн є протиправними та підлягають скасуванню. Зазначено, що позивач є бюджетною установою та вчинив всих дій, які спрямовані на виконання рішення суду. Позивач зазначає, що ним було видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) від 18.10.2024 №147 «Про нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди», а також направлено до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, основну заявку-розрахунок на фінансування видатків Державного бюджету за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні видатки», щодо виділення кошторисних призначень на виконання рішення суду. Позивач зазначає, що відповідного фінансування не відбулось, у зв`язку із чим позивачем було направлено службовий лист до Департаменту з проханням повідомити про дату фінансування видатків для виконання судових рішень. Також, позивач зазначає про те, що ним були направлені до Департаменту, як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, заявки-розрахунки на лютий 2025 року, березень 2025 року та квітень 2025 на фінансування видатків Державного бюджету за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні видатки», щодо виділення кошторисних призначень на виконання рішення суду, разом з тим кошти для виконання рішення суду виділено не було. Позивач зазначає, що ним вжито всіх можливих заходів для виконання рішення суду, проте його своєчасне не виконання відбулося не з вини позивача, у зв`язку з чим позивач вважає відсутніми підстави для застосування до нього штрафу у розмірі 10200, 00 грн. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представником відповідача надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що оскаржувана позивачем постанова про накладання на Військову частину штрафу у розмірі 10 200,00 грн є такою, що винесена з дотриманням норм законодавства України, у зв`язку з не повним виконанням рішення суду боржником, а тому не підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву було залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та встановлено позивачу термін для усунення недоліків. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 22.05.2025 року відкрито спрощене провадження з викликом сторін на 04.06.2025.

04.06.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 05.06.2025

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2024 по справі 280/2206/24 суд частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , а саме суд :

визнав протиправними дії та зобов`язав позивача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за сім повних календарних років служби, з урахуванням виплачених сум;

визнав протиправними дії та зобов`язав позивача здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 : грошового забезпечення за оскаржувані періоди, яке розраховане виходячи з розміру посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020, 2021,2022,2023 роки;

визнав протиправною бездіяльність позивача та зобов`язав нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за вересень 2016 - листопад 2018 років з урахуванням висновків суду, викладених у даному рішенні суду. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 08.10.2024 по справі №280/2206/24 апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 , суд залишив без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 08.05.2024 по справі №280/2206/24 - без змін. Рішення набрало законної сили 08.10.2024.

Запорізьким окружним адміністративним судом 05.12.2024 видані виконавчі листи №280/2206/24 зобов`язального характеру.

10.02.2025 на адресу військової частини НОМЕР_1 надійшли постанови Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса):

від 30.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №77004456;

від 30.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №77006128;

від 30.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №77006639;

від 30.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №77008348;

від 30.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №77008486;

від 30.01.2025 про відкриття виконавчого провадження №77008660

На адресу позивача 07.04.2025 надійшли постанови відповідача від 02.04.2025 про накладання штрафу у розмірі 5100 грн за невиконання рішення суду за кожним виконавчим провадженням.

11.04.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду позивачем була направлена позовна заява про визнання протиправними та скасування постанов відповідача про накладання штрафів у розмірі 5100 грн , рішенням суду по справі 280/2780/25 позов задоволено, однак рішення законної сили не набрало на момент розгляду даної справи.

На адресу позивача 21.07.2025 надійшли постанови відповідача від 16.04.2025 про накладання штрафів в розмірі 10200 грн за невиконання рішення суду за кожним виконавчим провадженням.

Позивач, вважає постанови відповідача про накладання штрафів у розмірі 10200 грн, протиправними та такими, що підлягають скасуванню.

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 вказаного Закону передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За змістом ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 26 Закону №1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з частинами першої, другої статті 63 Закону №1404-VIII, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини першої статті 75 цього ж Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Тобто даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом), і в чому саме причина невиконання судового рішення у відведений йому строк.

Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.

Також обов`язкове виконання рішення суду, в тому числі, суб`єктами наділеними владними повноваженнями, покладається Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції» від 17.07.1997. Отже її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України, до яких відноситься і Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Аналіз викладеного, дає підстави для висновку, що виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, складовою права на справедливий суд.

Проаналізувавши вищевикладені норми, суд вважає за необхідне вказати, що підставою для застосування штрафу до боржника є невиконання судового рішення саме за відсутності поважних причин.

Відповідно до пункту 1.7. Інструкції з організації претензійної та позовної роботи, самопредставництва, представництва інтересів Міністерства оборони України та Збройних Сил України у судах та інших державних органах, виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства оборони України 30.12.2016 №744 (далі - Інструкція №744) відповідальними за виконання судових рішень (виконавчих документів) є:

у Міноборони - структурний підрозділ Міноборони, Генерального штабу, військова частина (установа, організація), підприємство, визначене у встановленому порядку головним виконавцем за виконання бюджетної програми (підпрограми) або виконання якого належить до компетенції структурного підрозділу Міноборони, Генерального штабу, військової частини (установи, організації), підприємства згідно з функціональними обов`язками;

у Збройних Силах - структурний підрозділ Генерального штабу, військова частина (установа, організація): щодо судових рішень та виконавчих документів про стягнення грошових коштів - фінансова (фінансово-економічна) служба; щодо кадрових питань - підрозділ по роботі з персоналом; щодо земель оборони та військових містечок - квартирно-експлуатаційні відділи; щодо житлових питань - житлові комісії; за договірними зобов`язаннями - відповідальні за формування та виконання бюджетних програм (підпрограм), з інших питань - інша відповідальна (посадова) особа згідно з функціональними обов`язками.

Наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 Про організацію фінансового забезпечення військових частин, установ та організацій Збройних Сил України» затверджені Правила організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Правила), які, зокрема, визначають механізм фінансового забезпечення військових частин.

Відповідно до пункту 1.3. вказаних Правил розпорядниками бюджетних коштів за кошторисом Міністерства оборони України є: Міністр оборони України головний розпорядник; командувачі (начальники) видів Збройних Сил України, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, інших органів військового управління (крім військових комісаріатів (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки)), Голова Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту, які включені до мережі головного розпорядника коштів, - розпорядники коштів нижчого рівня (другого рівня); командири військових частин, які включені до мережі головного розпорядника коштів або розпорядника коштів другого рівня, - розпорядники коштів нижчого рівня (третього рівня).

Розпорядники коштів третього рівня реалізують свої функції через фінансові органи військових частин.

Пунктом 3 Правил встановлено, що джерелом фінансового забезпечення військової частини є кошти Державного бюджету України, що виділяються Міністерству оборони України та надходять на утримання і забезпечення її діяльності, а також інші джерела, передбачені законодавством. Фінансове забезпечення військової частини здійснюється відповідно до затверджених у встановленому порядку кошторисів за рахунок коштів загального та спеціального фондів Державного бюджету України

Позивач - військова частина НОМЕР_1 - є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, тоді як розпорядником бюджетних асигнувань вищого рівня є Міністерство оборони України.

Таким чином, для отримання видатків на виплату позивачеві коштів на виконання рішення суду, фінансова служба позивача має подати розпоряднику коштів відповідну заявку на уточнення в потребі на відповідний місяць.

Позивачем неодноразово оформлювались та подавались розпоряднику коштів вищого рівня заявки-розрахунки на фінансування для виплати грошового забезпечення військовослужбовцям, виконання рішень судів, однак кошти для виконання рішення суду на даний час не надійшли.

Після отримання постанов державного виконавця про відкриття виконавчих проваджень ,позивачем було направлено лист до відповідача, в якому заначено, що позивачем вжито вичерпних заходів для добровільного виконання судового рішення, але належного фінансування на рахунок позивача не надходило, що на теперішній час робить виконання судового рішення неможливим.

Позивачем були направлені до Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України, як розпорядника бюджетних коштів вищого рівня, заявки-розрахунки на лютий 2025 року, березень 2025 року та квітень 2025 на фінансування видатків Державного бюджету за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні видатки», щодо виділення кошторисних призначень на виконання рішення суд .

З початком фінансування видатків Державного бюджету за кодом економічної класифікації 2800 Інші поточні видатки» позивачем частково, в межах фінансування, в порядку черги виконується судове рішення по справі №280/2440/24 за виконавчим провадженням №77007552 на користь ОСОБА_1 , (виконано на загальну суму 131 201,98 грн, станом на 28.04.2025 залишок до повного виконання судового рішення складає 92 045,34 грн).

У квітні 2025 позивачем частково, в межах фінансування, виконано рішення

суду по справі №280/2206/24 за виконавчими провадженнями:

ВП №77004456 на суму 2 348,78 грн

ВП №77006128 на суму 2 348,78 грн

ВП №77006639 - на суму 2 348,78 грн

ВП №77008348 - на суму 2 352,68 грн

ВП №77008486 - на суму 2 348,78 грн

ВП №77008660 - на суму 2 348,78 грн.

Суд вважає, що позивачем, в межах наданих повноважень, було вжито ряд заходів, направлених на добровільне виконання судового рішення.

Відсутність у позивача відповідного фінансового забезпечення, необхідного для виконання рішення суду свідчить про наявність об`єктивних підстав, які унеможливлювали виконання судового рішення у строк, що свідчить про відсутність вини та умислу на навмисне невиконання рішення суду у справі № 280/2440/24 боржником.

З огляду на викладене, суд вважає, що невиконання судового рішення боржником в частині виплати грошових коштів за відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону №1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічні праві висновки викладені у постанові Верховного Суду від 31.03.2021 у справі №360/3573/20.

Таким чином суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 16.04.2025 за виконавчими провадженнями №№77004456, 77006128, 77006639, 77008348, 77008486, 77008660 про накладання на військову частину НОМЕР_1 штрафів у розмірі 10200 грн є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 287 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (69068, м.Запоріжжя, вул.Брюллова, 5, ) задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 16.04.2025 за виконавчими провадженнями №№77004456, 77006128, 77006639,77008348, 77008486, 77008660 про накладання на військову частину НОМЕР_1 штрафів у розмірі 10200 грн за кожним виконавчим провадженням.

Стягнути на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 14534,40 грн (чотирнадцять тисяч п`ятсот тридцять чотири гривні 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (69068, м.Запоріжжя, вул.Брюллова, 5, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 05.06.2025.

Суддя О.В. Конишева