Справа № 640/20144/22
Суддя: Михайлик А.С.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Справа№640/20144/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Михайлик А.С. розглянув у спрощеному позовному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування під час призначення пенсії до страхового стажу періоду її роботи в ПМК № 12 орендного підприємства «Броварисільбуд» з 30.09.1992 по 12.01.1999 на підставі трудової книжки та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до загального страхового стажу роботи період роботи в ПМК № 12 орендного підприємства «Броварисільбуд» з 30.09.1992 по 12.01.1999 на підставі трудової книжки.

За змістом позову під час призначення позивачу пенсії відповідачем протиправно не враховано до страхового стажу позивача періоди роботи через недоліки оформлення запису про звільнення в трудовій книжці. Позивач зазначила, що підставою призначення пенсії є наявність страхового стажу, а не дотримання усіх формальних вимог щодо оформлення трудової книжки, обов`язок ведення трудових книжок покладено законодавцем на роботодавця, а тому будь-які недоліки оформлення записів трудової книжки не можуть мати своїм наслідком позбавлення позивача права на отримання пенсії через неврахування відповідних записів про роботу.

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві проти задоволення заявлених позивачем вимог заперечував, підстави незгоди із позовом навів у наданому до суду відзиві. За змістом відзиву позивачу правомірно відмовлено в призначенні пенсії за віком та зауважив на неможливості врахувати до стажу періоду роботи на підставі записів трудової книжки, оскільки такі записи трудової книжки оформлено із порушенням Інструкції про порядок ведення трудової книжки на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 та Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 № 58.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25.11.2022 року відкрито провадження у справі № 640/20144/22.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 року № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу № 640/20144/22 передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою від 12.02.2025 справу прийнято до провадження судді Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2025 зазначену справу передано на розгляд судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С.

09.04.2025 справу прийнято до провадження судді Донецького окружного адміністративного суду Михайлик А.С.

Згідно з ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 цього Кодексу датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ

Позивач, ОСОБА_1 , 1962 року народження, після досягнення 60 років, у квітні 2022 року звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, що є відповідачем у справі, із заявою про призначення пенсії за віком. На підставі зазначеної заяви їй було призначено пенсію за віком з 18.04.2022.

Згідно з розрахунком від 27.04.2022 позивачу призначено пенсію на підставі заяви від 25.04.2022, основний розмір пенсії становить 3 360,89 грн, пенсію обчислено як добуток середнього заробітку (10 288,32 грн) та коефіцієнту стажу 0,3267, загальний розмір пенсійної виплати 3702,05грн. Згідно з розрахунком стаж позивача становить 32 роки 8 місяців 0 днів.

Згідно з розрахунком стажу до страхового стажу позивача враховані періоди: з 13.09.1979 по 24.04.1981; з 28.09.1981 по 30.09.1992, з 01.01.1998 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 30.04.1998, з 01.01.1999 по 12.01.1999, з 01.08.1999 по 04.08.1999, з 01.03.2001 по 31.05.2001, з 01.06.2001 по 08.11.2001, з 09.11.2001 по 31.12.2003, з 01.08.2004 по 26.08.2004, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.02.2005 по 30.09.2005, з 01.10.2005 по 31.10.2005, 01.11.2006 по 31.07.2010, з 01.08.2010 по 21.03.2017, з 08.06.2017 по 31.12.2021.

Згідно з розрахунком від 14.06.2022 позивачу на підставі рішення №01 перераховано пенсію з 14.06.2022. Відповідно до зазначеного перерахунку основний розмір пенсії становить 3386,51 грн, пенсію обчислено як добуток середнього заробітку (10 288,32 грн) та коефіцієнту стажу 0,32917, загальний розмір пенсійної виплати 3702,05грн. Згідно з розрахунком стаж позивача становить 32 роки 11 місяців 0 днів.

Згідно з розрахунком стажу до страхового стажу позивача додатково враховані періоди: з 01.01.1998 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 30.04.1998 та з 01.01.1999 по 12.01.1999.

У відповідь на звернення позивача, відповідач листом від 03.10.2022 № 21520-21320/Ш-02/8-2600/22 повідомив позивача про неврахування до страхового стажу позивача згідно з трудовою книжкою періоду її роботи з 16.11.1992 по 12.01.1999 через засвідчення запису про звільнення нечитабельною печаткою.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ, ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV.

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону № 1058).

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 24 Закону №1058 страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 4 ст. 24 Закону від 09.07.2003 № 1058-IV).

Згідно із ч. 1, 3 ст. 56 Закону України Про пенсійне забезпечення, що діяв до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання.

Згідно з ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

В пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (надалі за текстом Порядок № 637), також закріплено положення, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктами 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до п. 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У періоді оформлення позивачу спірних записів про роботу в трудовій книжці діяли Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах, організаціях, затверджена постановою Державного Комітету СРСР з праці та соціальних питань від 20.06.1974 №162 (надалі Інструкція №162) та Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України та Міністерства соціального захисту населення № 58 від 29.07.1993 року (надалі Інструкція № 58).

Згідно з пунктами 1.1. Інструкцій № 162 та № 58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Підпунктами 2.2. пункту 2 Інструкції №162 та Інструкції № 58 визначено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. До трудової книжки вносяться, зокрема,

відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.

Згідно з пунктом 2.3. Інструкції № 162 та пунктом 2.4 Інструкції №58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про винагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993". Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з п.-п. 2.11.-2.13 Інструкції № 58 та п.-п. 2.1.0-2.12. Інструкції № 162 відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з п.2.13 Інструкції № 162 та п. 2.14 Інструкції № 58 у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: "Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи,професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Підпунктом 2.26 Інструкції № 162 та підпунктом 2.27 Інструкції № 58 встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно з підпунктом 4.1. Інструкції № 162 та 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Пунктом 2.15. Інструкції № 58 та п. 2.14 Інструкції № 168 встановлено, що якщо за час роботи працівника назва підприємства змінюється, то про це окремим порядком у графі 3 трудової книжки робиться запис: "Підприємство таке-то з такого-то числа переіменоване на таке-то", а у графі 4 проставляється підстава перейменування - наказ (розпорядження), його дата і номер.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ

Спірним питанням у межах цієї справи є правомірність неврахування під час призначення позивачу пенсії до страхового стажу періоду роботи у Пересувній механізованій колоні № 12 Орендного підприємства «Броварисільбуд», тривалість якого позивач визначає з 30.09.1992 по 12.01.1999.

Згідно з трудовою книжкою позивача серії НОМЕР_1 , позивач 16.11.1992 прийнята на роботу до Пересувної механізованої колони № 12 Орендного підприємства «Броварисільбуд» моляром 2 розряду, 12.01.1999 - звільнена за власним бажанням (записи 11та 12). У графі 4 запису про звільнення позивача підставою внесення визначено наказ № 48 від 12.01.1999, на записі про звільнення наявний підпис та печатка, відтиск якої нерозбірливий.

Згідно з відомостями трудової книжки періодом роботи позивача у Пересувній механізованій колоні № 12 Орендному підприємстві «Броварисільбуд» є з 16.11.11992 по 12.01.1999, трудова книжка не містить відомостей про роботу позивача з 30.09.1992 по 15.11.1992, останній запис, що передує запису про працевлаштування до Пересувної механізованої колони № 12 Орендного підприємства «Броварисільбуд» є запис про звільнення з попередньої роботи з 30.09.1992.

Таким чином, наявними в матеріалах справи документами підтверджено, що позивача не працювала у період з 30.09.1992 по 15.11.1992, а тому вимоги позивача щодо цього періоду є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

При вирішенні питання про достатність виявлених недоліків для неврахування періоду роботи позивача з 16.11.1992 по 12.01.1999 роботи до стажу позивача суд виходить із того що виявлені відповідачем недоліки оформлення запису про звільнення нечіткість печатки підприємства-роботодавця, не є достатньою підставою для відмови у зарахуванні відповідного трудового стажу, оскільки не спростовують факту зайнятості позивача протягом такого періоду. Наявні у трудовій книжці записи №№ 11-12 про роботу в період з 16.11.1992 по 12.01.1999, є послідовними та взаємопов`язаними, не містять розбіжностей чи суперечностей, стосуються періоду трудової діяльності позивача, відомості про роботу позивача у Пересувній механізованій колоні № 12 в період з 01.01.1998 по 12.01.1999 наявні у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, відсутність будь яких проміжних записів між записом про прийняття позивача на роботу 16.11.1992 та звільнення з 12.01.1999 , надає можливість встановити підприємство, з якого звільнено позивача.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У силу правового висновку постанови Верховного Суду від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а (провадження №К/9901/2310/18) певні недоліки заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії. В постанові суду зазначено, що самі по собі виявлені суб`єктом владних повноважень недоліки в оформленні окремих записів трудової книжки не обумовлюють недійсності трудової книжки, не призводять до суттєвого чи істотного впливу на зміст відомостей про трудову діяльність позивача, а тому трудова книжка позивача, що містить записи про періоди роботи на відповідних посадах у зазначені періоди часу, є належним доказом роботи позивача.

За таких обставин, пенсійний орган, не здійснивши наданих йому ч. 3 ст. 44 Закону № 1058 повноважень вимагати від підприємств, організацій та окремих осіб документів для перевірки обґрунтованості та достовірності відомостей трудової книжки, фактично переклав юридичну відповідальність за неналежне та неправильне оформлення трудової книжки на позивача, що є непропорційним заявленій легітимній меті (підтвердження періодів роботи позивача), а тому зазначена відмова у врахуванні спірних періодів до страхового стажу позивача не може вважатися обґрунтованою, добросовісною та розсудливою.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність неврахування до страхового стажу періоду роботи позивача у Пересувній механізованій колоні № 12 Орендного підприємства «Броварисільбуд» з 16.11.1992 по 12.01.1999 та можливість врахування зазначеного періоду до страхового стажу на підставі відомостей трудової книжки.

Згідно з матеріалами справи відповідачем під час проведеного перерахунку пенсії з червня 2022 року частково враховано до страхового стажу періоди роботи позивача у Пересувній механізованій колоні № 12 Орендного підприємства «Броварисільбуд», зокрема, з 01.01.1998 по 31.01.1998, з 01.03.1998 по 30.04.1998 та з 01.01.1999 по 12.01.1999. Втім, оскільки наведені періоди не були враховані під час призначення позивачу пенсії з 18.04.2022, підлягають задоволенню вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неврахування під час призначення пенсії періоду з 16.11.1992 по 12.01.1999 та зобов`язання врахувати зазначений період.

Отже, із врахуванням дійдення судом про відсутність підстав для задоволення позову в частині вимог, що стосуються періоду з 30.09.1992 по 15.11.1992, заявлений позивачем підлягає задоволенню частково.

З урахуванням встановлення під час розгляду справи судом допущення відповідачем бездіяльності під час призначення позивачу пенсії з 18.04.2022 та на підставі до ч. 2 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає за необхідне для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача зарахувати період роботи позивача з 16.11.1992 по 12.0.11999 з часу призначення позивачу пенсії 18.04.2022.

Відповідно до частин першої, третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи ч задоволення судом вимог позивача, суд вважає за можливе присудити на користь позивача з бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за квитанцією від 15.11.2022 № 45158746-1 в сумі 992,40 грн.

Беручи до уваги викладене вище, на підставі положень Законів України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, та керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 9, 12, 15, 19, 22, 25, 32, 72, 76, 77, 79, 139, 194, 205, 241-243, 245, 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо незарахування під час призначення пенсії ОСОБА_1 до страхового стажу періоду роботи з 16.11.1992 по 12.01.1999 на підставі трудової книжки;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати до загального страхового стажу роботи ОСОБА_1 період роботи 16.11.1992 по 12.01.1999 на підставі трудової книжки з 18.04.2022.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або якщо справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 (позивач) адреса реєстрації: адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (відповідач) адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, буд. 16,

Суддя А.С. Михайлик