Справа № 129/832/25
Суддя: Гриневич В. С.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Cправа № 129/832/25
Провадження № 2-а/127/110/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді - Гриневича В.С.

секретар судового засідання: Гевко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу №129/832/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа - ТОВ «Компанія Землероб», про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним адміністративним позовом, який мотивовано тим, що 19.02.2025 старшим сержантом поліції Ганущаком Д.М. (відділ поліції 1 м. Бершадь Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області) винесено постанову серії ЕНА №4105365 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Із вищевказаною постановою позивач не погоджується, вважає її незаконною та необгрунтованою.

Як зазначається позивачем, близько 11 год. 33 хв. 19.02.2025 керуючи автомобілем, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Землероб», марки «Toyota Hilux», 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , він рухався в службових цілях в с. Джуглинка (Вінницька область) та був зупинений сержантом поліції. Старший сержант поліції ОСОБА_2 попросив надати Акт обов`язкового технічного контролю автомобіля. Однак, позивач пояснив, що даний документ не передбачено пунктом 2.1 ПДР для ввіреного йому автомобіля, оскільки він не відноситься до категорії транспортних засобів, які повинні проходити обов`язковий технічний контроль. Не дивлячись на це ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю Акту технічного контролю вбачав в цьому порушення п. 31.3.Б ПДР України, про що і виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Автомобіль яким він керував, належить товариству, закріплений за ним і використовується виключно для службових поїздок та виконання завдань товариства, а не для перевезення вантажів або пасажирів з метою отримання прибутку, як наголошував сержант поліції ОСОБА_2 , а отже автомобіль не потребує проходження обов`язкового технічного контролю. На його заперечення, щодо нібито порушень позивачем правил дорожнього руху поліцейський ОСОБА_2 не реагував, та при розгляді справи на місці не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність в його діях проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність. Товариство здійснює допоміжну діяльність у рослинництві, а саме досліджує поля щоб аграрії продовжували вирощувати врожаї та має вид діяльності 01.61. Окрім того, ОСОБА_2 спілкувався телефоном з власницею та керівницею товариства, яка пояснила старшому сержанту, що інший поліцейський виносив постанову за відсутність технічного огляду на дане авто в 2023 році. Однак, дана постанова була скасована судом.

Оскільки, позивач керував автомобілем марки «Toyota Hilux», 2023 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягає, а тому в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП. Доводи ОСОБА_2 що якщо авто належить юридичній особі значить воно підпадає під обов`язковий технічний огляд є необгрунтованими та такими, що суперечать чинному законодавству. Сержант мав би визначити не тільки якого року авто, а й здійснення перевезення вантажу чи пасажирів з метою отримання прибутку.

На підставі вищевикладеного позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 16.05.2025 відкрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, третя особа - ТОВ «Компанія Землероб» про скасування постанови серії ЕНА №4105365 від 19.02.2025 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. за адміністративне правопорушення. Також відповідачу було запропоновано протягом трьох днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази.

На виконання вимог ухвал суду про відкриття провадження у справі представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що, на думку відповідача, позовні вимоги є безпідставними. 19.02.2025 ОСОБА_1 керуючи автомобілем, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія Землероб», марки Toyota Hilux, 2003 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , в якого був відсутній акт обов`язкового технічного контролю автомобіля. У зв`язку з відсутністю акту технічного контролю в діях водія вбачалися порушення п.31.3.5 ПДР, про що інспектор ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області виніс постанову серії ЕНА №4105365 про накладення адміністративного стягнення.

Посилання позивача на виключення передбачені ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух», зокрема щодо необхідності перевезення пасажирів чи вантажів на комерційній основі являються безпідставними, оскільки ЗУ «Про автомобільний транспорт» містить чіткі визначення відповідних термінів.

Разом з тим, ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» містить посилання лише на автомобілі таксі та розмежовує їх з автомобіля, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Вказане свідчить, що виконувані ними функції з перевезення пасажирів мають різне практичне значення та правову врегулювання, при цьому основною умовою є мета отримання прибутку, а не виключено перевезення пасажирів чи вантажів на комерційній основі.

Як слідує із змісті позовної заяви, транспортним засобом ТОВ «Компанія Землероб» керував працівник даного підприємства, який використовував автомобіля для службової поїздки та виконання завдань товариства.

Праця найманих працівників полягає у забезпеченні діяльності підприємства, а враховуючи, що діяльність даного товариства здійснюється з метою отримання прибутку, то фактично діяльність найманих працівників у тому числі їх перевезення здійснюється з метою отримання прибутку.

З огляду на наведене представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, однак заявою від 02.06.2025 просив розгляд справи провести у його відсутність, зазначивши, що позовну заяву підтримує у повному обсязі.

Головне управління Національної поліції у Вінницькій області явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечило, однак заявою від 03.06.2025 представник відповідача Дмитрук Ю.Д. просила розгляд справи провести у її відсутність, зазначивши, що заперечує, щодо позову та просить відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи - ТОВ "Компанія Землероб" Ващенко І.В. також звернувся до суду з заявою про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Згідно з частиною третьою статті 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Частиною четвертою статті 229 КАС України передбачено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 19.02.2025 поліцейським ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Ганущаком Дмитром Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичного режимі серії ЕНА №1405365, якою визнано винним ОСОБА_1 в тому, що він 19.02.2025 о 11:33 год. в с. Джулинка, вул. Центральна, 178, керував транспортним засобом Toyota Hilux, д.н.з. НОМЕР_1 , що не пройшов обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3.б ПДР України експлуатація транспортних засобів, які не пройшли обов`язковий технічний контроль.

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до статті 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Частиною другою та четвертою статті 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту (в тому числі ч. 3 ст. 121 КУпАП). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 статті 258 КУпАП не передбачені винятки щодо необхідності складання протоколу за правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху у разі заперечення особи щодо порушення.

Аналогічне положення міститься і в підпунктах 1, 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Отже, у разі скоєння правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься відразу на місці вчинення правопорушення, що і було вчинено поліцейським ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Ганущаком Дмитром Миколайовичем.

Згідно з частиною третьою статті 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом порушив вимоги пунктів 31.3 (б) ПДР України.

Відповідно пункту 31.3 (б) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством: якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно зі статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

3) технічні засоби для агропромислового комплексу, визначені Законом України «Про систему інженерно-технічного забезпечення агропромислового комплексу України».

Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіль яким керував позивач має, зокрема, наступні характеристики: марка та модель - Toyota Hilux; номерний знак НОМЕР_1 ; рік випуску - 2023 рік; повна маса - 2910 кг; особливі відмітки - «загальний вантажний пікап».

Отже, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_1 за типом є «загальний вантажний пікап».

У реєстраційному документі на транспортний засіб зазначено, що керований позивачем автомобіль відносить за своїм типом до вантажних автомобілів, при цьому, жодної відмітки, яка б свідчила про належність вказаного транспортного засобу до категорії легкових автомобілів у вказаному документі не має.

Отже, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про належність транспортного засобу позивача до вантажних автомобілів, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому технічному контролю з періодичністю його проходження - кожні два роки.

При цьому, як зазначено вище, згідно зі статтею 35 Закону України «Про дорожній рух» транспортні засоби, що беруть участь у дорожньому русі та зареєстровані територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України, підлягають обов`язковому технічному контролю відповідно до цієї статті. Обов`язковому технічному контролю не підлягають: вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Таким чином, проходження вантажним автомобілем обов`язкового технічного контролю не залежить від мети його використання, чи то для особистих потреб, чи з метою отримання прибутку, а відтак посилання позивача з приводу того, що оскільки автомобіль ним не використовувався для перевезення пасажирів чи вантажу з метою отримання прибутку, останній не підлягає обов`язковому технічному контролю судом до уваги не приймаються.

Однак, з вищевказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 слідує, що дата першої реєстрації автомобіля яким керував позивач Toyota Hilux, номерний знак НОМЕР_1 30 червня 2023 року.

Оскаржувана постанова поліцейським винесена 19 лютого 2025 року, а відтак станом на дату винесення постанови позивач керував автомобілем який не підлягав обов`язковому технічному контролю, оскільки строк його експлуатація менший ніж два роки.

Приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідач, як посадова особа Департаменту патрульної поліції Національної поліції України вважав доведеними обставини вчинення даного правопорушення, однак доказів на підтвердження викладеного у постанові до справи не долучив та суду не надав.

При цьому, обов`язок, щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП. (ч. 2 ст. 251 КУпАП)

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Посилання на жоден із доказів, які передбачені статтею 251 КУпАП, у винесеній постанові відсутні.

Оскільки відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що водій ОСОБА_1 допустив вказане правопорушення, а тому притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ч. 3 ст. 121 КУпАП не може бути здійснено за відсутності доказів вчинення такого правопорушення.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність свого рішення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а постанова скасуванню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, положеннями частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене винесена відносно ОСОБА_1 постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за частиною третьою статті 121 КУпАП, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як слідує з квитанції №7068-5832-1084-7724 від 01.03.2025 позивачем при зверненні до суду сплачено судовий здір в сумі 1211,20 грн.

При вирішені питання про відшкодування судових витрат пов`язаних зі сплатою судового збору судом враховується наступне.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини третьої статті 4 Закону №3674-VІ за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на час звернення позивача до суду складає 1211,20 грн.

В той же час, частиною п`ятою статті 4 Закону № 3674 передбачено, що розмір судового збору, який підлягає стягненню у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на даний час складає 605,60 грн.

При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №543/775/17 висловлено правовий висновок про те, що «З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб».

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 01 січня 2025 року складає 3028 грн.

Враховуючи вищенаведене, за подання позовної заяви позивачу в даному випадку необхідно було сплатити судовий збір в розмірі 605,60 грн. (3028 х 0,2), а відтак саме такий розмір судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області,

Що стосується надміру сплаченого судового збору в сумі 605,60 грн. то такі витрати підлягають поверненню позивачу в порядку та у спосіб встановлений законом.

Керуючись ст.ст. 7, 121, 247, 293 КУпАП, ст.ст. 72, 77, 118-119, 122, 139, 243-244, 246, 262, 286 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Постанову серії ЕНА №4105365 від 19 лютого 2025 року, винесену поліцейським ВП №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції Ганущаком Дмитром Миколайовичем, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. скасувати та закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 605,60 грн. (шістсот п`ять грн. шістдесят коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, адреса: 21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 10.

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Землероб», адреса: 18001, м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького, 36/1.

Суддя: