Справа № 420/38761/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надіслана засобами поштового зв`язку 07.12.2024 року) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, у якій позивач просить суд:

визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та скасувати рішення про відмову у призначені пенсії ОСОБА_1 №53 від 01.11.2024 року;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 пенсію із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 жовтня 2024 року;

судовий збір стягнути з ГУПФ України в Одеській області на її користь.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 26.12.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін згідно ст. 262 КАС України; витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , що стосуються предмету та підстав позову.

В обґрунтування вимог позову зазначено, що 04 жовтня 1993 року, ОСОБА_1 отримала Чорнобильське посвідчення (категорії 4) серії НОМЕР_2 . 22 жовтня 2014 року позивачці виповнилось 55 років. 23 жовтня 2024 року, позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Проте, рішенням Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області від 01.11.2024 року №53 було відмовлено, про що винесено дане рішення про відмову у призначення пенсії, в якому зазначено: «Відмовити гр. ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, передбаченого статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у зв`язку із відсутністю необхідної кількості років проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки, дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - 23.10.2029 року. Позивачка вказує на те, що, згідно по господарської книги № 1 за 1986-1990 роки, була зареєстрована та проживала в с. Михайлівка Богуславського (Обухівського) району Київської області з 27.12.1988 року по 12.11.1990 року, що підтверджується довідкою Миронівської міської ради Обухівського району Київської області № 12/05-24/285 від 21.09.2023 року, яке не відносився до зони посиленого радіоекологічного контролю. ОСОБА_1 проживала в період з 13.11.1990 року по 07.11.2000 року в м. Богуслав, Київської області (який відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно постанови Кабінету Міністрів Української PCP № 106 від 23.07.1991 року до 31.12.2014 р.) АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою КП Богуславської міської ради «БОГУСЛАВБЛАГОУСТРІЙ» № 113 від 02.05.2024 року. Крім того, позивачка буда зареєстрована та проживала з 22.10.1985 року по 05.12,1988 року в с. Софійка, Богуславського району, Київської області на підставі записів по господарської книги № 5 за 1986-1990 роки. Територія с. Софійка до 31.12.2014 року відносилася до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно постанови Кабінету Міністрів Української PCP № 106 від 23.07.1991 року, що підтверджується довідкою Медвинської сільської ради Білоцерківського району, Київської області № 14-14/255 від 11.04.2024 року. 05 листопада 1989 року ОСОБА_1 (Телегей) уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу з актовим записом № 9 від 05 листопада 1989 року виданого Виконкомом Побережківської сільської ради Богуславського району від 05 листопада 1989 року. Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.10.1989 року ОСОБА_2 чоловік позивачки в період з 13.11.1990 року по 08.01.1998 року працював в м. Богуславі, Київської області в «Богуславському ПМК-22, де і проживав у вказаний період з позивачкою, що підтверджується довідкою КП Богуславської міської ради «БОГУСЛАВБЛАГОУСТРІЙ» № 773 від 02.05.2024 року та копією трудової книжки ОСОБА_2 . Таким чином, станом на 01 січня 1993 року позивачка, проживала та була зареєстрована в зоні посиленого радіоекологічного контролю в загальному 4 роки 8 місяців. З урахуванням зазначеного, позивачка вважає, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про відмову в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до вимог ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" протиправне та підлягає скасуванню.

07.01.2025 року відповідач ГУ ПФ України в Одеській області подало суду копії матеріалів електронної пенсійної справи ОСОБА_1

13.01.2025 року ГУ ПФ України в Одеській області подало відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, та зокрема зазначає, що позивачка звернулася із заявою від 23.10.2024 про призначення пенсії згідно ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням положень ст. 55 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначено структурний підрозділ органу, що призначає пенсію - ГУ ПФУ в Одеській області, яке уповноважене розглянути подану позивачем заяву. За результатами розгляду документів доданих до заяви, було встановлено, що необхідний страховий стаж для призначення пенсії позивачці становить 26 років, її страховий стаж становить 36 років 4 місяці, до страхового стажу не зараховано: - періоди роботи в колгоспі з 01.01.1989 по 31.05.1990 згідно довідки від 19.04.2024 № 04-11/149, оскільки ім`я та по батькові у документі зазначено неповністю, довідка про уточнення заявниці від 01.10.2024 № 37 не взята до уваги, оскільки дата про прийняття в члени колгоспу та трудової книжки не відповідають дійсності; - період роботи з 21.12.1993 по 30.09.1994 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 15.08.1989, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу про прийняття на роботу (21.12.1993); - період навчання з 24.02.2001 по 23.05.2001 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 15.08.1989, оскільки запис про закінчення навчання засвідчено печаткою, на якій неможливо ідентифікувати назву навчального закладу (свідоцтво/диплом про навчання не надано), необхідно надати уточнюючу довідку. Документами підтверджено період проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 2 роки 7 місяців 10 днів, станом на 31.12.2014 14 років 1 місяць 5 днів. До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період з 13.11.1990 по 07.11.2000 згідно довідки від 02.05.2024 № 773, оскільки відсутні підстави її видачі. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 53 від 01.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону за відсутності необхідної кількості років проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки. У спірному рішенні предметом спору є право позивача на призначення дострокової пенсії за віком. При цьому, обов`язок в наданні достатнього пакету документів законодавець покладає на позивача, а Головне управління не наділено повноваженнями у підтвердженні відповідних статусів, а лише у відповідності до п. 4.2 Порядку №22-1 досліджує, аналізує та перевіряє вже надані документи та виявляє їх неточності та розбіжності. Тобто, щоб спірний період був зарахований, що дає право на пенсію зі зниженням віку, необхідно його належним чином підтвердити. Повідомлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком позивач матиме 23.10.2029. Посилання позивача на порушення норм пенсійного законодавства є безпідставними, дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області є правомірними та повністю відповідають вимогам чинного законодавства України.

21.01.2025 року ГУ ПФ України у Київській області подало відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, та зазначає, що позивачка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 23.10.2024 р. із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". За принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Одеській області. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: - періоди роботи в колгоспі з 01.01.1989 по 31.05.1990 згідно довідки від 19.04.2024 № 04-11/149, оскільки ім`я та по батькові у документі зазначено неповністю. Довідка про уточнення ПІБ заявниці від 01.10.2024 № 37 не взята до уваги, оскільки дата про прийняття в члени колгоспу та № трудової книжки не відповідають дійсності; - період роботи з 21.12.1993 по 30.09.1994 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 15.08.1989, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу про прийняття на роботу (21.12.1993); - період навчання з 24.02.2001 по 23.05.2001 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 15.08.1989, оскільки запис про закінчення навчання засвідчено печаткою, на якій неможливо ідентифікувати назву навчального закладу (свідоцтво/ диплом про навчання не надано), необхідно надати уточнюючу довідку. Документами підтверджено період проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 2 роки 7 місяців 10 днів, станом на 31.12.2014 14 років 1 місяць 5 днів. До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період з 13.11.1990 по 07.11.2000 згідно довідки від 02.05.2024 № 773, виданої комунальним підприємством Богуславської міської ради Богуславблагоустрій, оскільки довідка видана на підставі акта обстеження від депутата Богуславської міської ради, що не передбачено чинним законодавством. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 53 від 01.11.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону за відсутності необхідної кількості років проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю 4 роки. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує. Дата, з якої позивач матиме право на пенсійну виплату 23.10.2029.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

04 жовтня 1993 року позивачка, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала посвідчення громадянина (громадянки), який постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1986-93р. (категорія 4) серії НОМЕР_2 (а.с.23).

22 жовтня 2014 року позивачці виповнилось 55 років.

23 жовтня 2024 року позивачка звернулася до Головного управління Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с.25-26).

01.11.2024 року рішенням Головного управління Пенсійного Фонду України в Одеській області №53 від 01.11.2024 року позивачці було відмовлено у призначенні пенсії, в якому зазначено, що: Необхідний страховий стаж становить 26 років. Страховий стаж особи становить 36 років 4 місяці. За результатами розгляду документів доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: - періоди роботи в колгоспі з 01.01.1989 по 31.05.1990 згідно довідки від 19.04.2024 № 04-11/149, оскільки ім`я та по батькові у документі зазначено неповністю. Довідка про уточнення ПІБ заявниці від 01.10.2024 № 37 не взята до уваги, оскільки дата про прийняття в члени колгоспу та № трудової книжки не відповідають дійсності; - період роботи з 21.12.1993 по 30.09.1994 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 15.08.1989, оскільки наявне необумовлене виправлення в даті наказу про прийняття на роботу (21.12.1993); - період навчання з 24.02.2001 по 23.05,2001 згідно трудової книжки серії НОМЕР_4 від 15.08.1989, оскільки запис про закінчення навчання засвідчено печаткою, на якій неможливо ідентифікувати назву навчального закладу (свідоцтво/диплом про навчання не надано), необхідно надати уточнюючу довідку. Документами підтверджено період проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 2 роки 7 місяців 10 днів, станом на 31.12.2014 - 14 років 1 місяць 5 днів. До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період з 13.11.1990 по 07.11.2000 згідно довідки від 02.05.2024 № 773, оскільки відсутні підстави її видачі. Заявниця не працює. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону за відсутності необхідної кількості років проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю - 4 роки. Дата, з якої особа матиме право на пенсійну виплату 23.10.2029. На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує (а.с.27-28).

Позивач не погодилась з відмовою у призначенні пенсії, тому звернулась до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Нормами ч. 1 ст. 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Пунктом 4 частини 1 статті 11 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначено, що до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 01 січня 1993 року проживали або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.

Статтею 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" передбачено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, зокрема до категорії 4 належать особи, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років.

Частиною 3 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" прямо передбачено, що призначення та виплата пенсій зазначеним категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.

Умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зокрема, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років, з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років, з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року не менше 28 років, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року не менше 29 років.

Відповідно до абзацу 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу.

Відповідач при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії визначив страховий стаж позивачки, який становить 36 років 04 місяців на момент подання заяви про призначення пенсії. Ця обставина ніким не оспорюється, вказаний стаж підтверджується записами у трудовій книжці.

Згідно з абзацом 5 пункту 2 частини 1 статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років, пенсії надаються зі зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у такому порядку: 2 роки (початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період) та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.

За змістом примітки до абзацу п`ятого пункту 2 частини першої статті 55 вказаного Закону для встановлення початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки постійне проживання або робота в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом усього періоду з моменту аварії по 31 липня 1986 року не є обов`язковим; достатньо, що особа, яка звернулася за призначенням пенсії, постійно проживала або працювала у вказаній зоні певний час у період з моменту аварії (тобто, 26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року. Аналогічна правова позиція щодо встановлення початкової величини зниження пенсійного віку висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі №556/1153/17.

Спірним питанням у даних правовідносинах є врахування періоду проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю період з 13.11.1990 по 07.11.2000 згідно довідки від 02.05.2024 № 773, оскільки на думку відповідача відсутні підстави її видачі.

У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 53 від 01.11.2024 вказано, що документами підтверджено період проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю, станом на 01.01.1993 2 роки 7 місяців 10 днів, станом на 31.12.2014 - 14 років 1 місяць 5 днів. До періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю не зараховано: період з 13.11.1990 по 07.11.2000 згідно довідки від 02.05.2024 № 773, оскільки відсутні підстави її видачі.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (зі змінами внесеними постановою правління Пенсійного фонду України №23-1 від 24.11.2022) (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до п. 2.1 Порядку №22-1до заяви про призначення пенсії за віком додаються, в тому числі документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) або довідка про евакуацію із зони відчуження у 1986 році, видана Волинською, Житомирською, Київською, Рівненською або Чернігівською облдержадміністраціями; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

При прийманні документів орган, що призначає пенсію перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" довідка про період проживання, роботи на цих територіях є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Позивач надала суду документ, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", це посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до вимог пункту 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 р. № 501 (який був чинний на момент видачі посвідчення позивачці), громадянам, які постійно проживають або постійно працюють на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 р. прожили або відпрацювали у цій зоні не менше чотирьох років, і віднесеним до категорії 4, видається посвідчення коричневого кольору, серія В.

Згідно з п. 10 Порядку №501 видача посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС провадиться Радою Міністрів Республіки Крим, обласним, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням районних державних адміністрацій за місцем проживання.

Відповідно до п.2 Порядку №501, посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства України.

Зазначене кореспондується зі змістом ч.3 ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", згідно з якою посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Таким чином, надаючи особі посвідчення Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або Потерпілий від Чорнобильської катастрофи держава визнає за особою право на пільги, встановленні чинним законодавством для власників такого посвідчення.

Посвідчення громадянина який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), видане позивачці, ніким не оспорювалось, не було визнане недійсним ні на момент звернення із заявою про призначення пенсії, ні на момент подання цієї позовної заяви.

Отже, факт проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контролю протягом періоду, достатнього для виникнення права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" за умови досягнення нею 55 років, не повинен викликати сумнівів, оскільки підтверджується відповідним документом, виданим у встановленому законом порядку.

З матеріалів справи вбачається, що таке посвідчення видане позивачці 04.10.1993 уповноваженим на те державним органом (Київська ОДА), який при його видачі перевіряв достовірність поданих позивачкою документів.

За наведених обставин, можна дійти висновку, що наявність у ОСОБА_1 посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4) серії НОМЕР_5 , виданого 04.10.1993, підтверджує той факт, що вона з моменту аварії на ЧАЕС та станом на 1 січня 1993 року постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років (а.с.23).

Крім цього, факт проживання позивачки у зоні посиленого радіологічного контролю в період з 22.10.1985 по 05.12.1988 підтверджується довідкою № 14-14/255 від 11.04.2024 виданою Виконавчим комітетом Медвинської сільської ради Білоцерківського району Київської області (а.с.22) та в період з 13.11.1990 по 07.11.2000 підтверджено довідкою від 02.05.2024 № 773 виданою КП БМР «Богуславблагоустрій» (а.с.21).

Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 березня 2019 року у справі № 697/121/17 сформулювала правовий висновок про застосування підпункту 1 пункту 4 Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України": виключення з 1 січня 2015 року зони посиленого радіоекологічного контролю із переліку радіоактивно забруднених територій не позбавляє статусу потерпілого осіб, яким раніше, до 31 грудня 2014 року, було встановлено статус і видано посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи. Особа, якій видано безтермінове посвідчення громадянина, який постійно проживав на території зони посиленого радіологічного контролю (категорія 4), для цілей застосування пункту 1 частини 1 статті 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", вважається потерпілим від Чорнобильської катастрофи.

Територія с. Софійка до 31.12.2014 року відносилася до зони посиленого радіоекологічного контролю згідно постанови Кабінету Міністрів Української PCP № 106 від 23.07.1991 року, що підтверджується довідкою Медвинської сільської ради Білоцерківського району, Київської області № 14-14/255 від 11.04.2024 року.

05 листопада 1989 року ОСОБА_1 (Телегей) уклала шлюб з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу з актовим записом № 9 від 05 листопада 1989 року виданого Виконкомом Побережківської сільської ради Богуславського району від 05 листопада 1989 року (а.с.19).

Відповідно до трудової книжки серії НОМЕР_3 від 25.10.1989 року ОСОБА_2 чоловік позивачки ОСОБА_1 в період з 13.11.1990 року по 08.01.1998 року працював в м. Богуславі Київської області в «Богуславському ПМК-22, де і проживав у вказаний період з дружиною ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою Комунального підприємства Богуславської міської ради «БОГУСЛАВБЛАГОУСТРІЙ» № 773 від 02.05.2024 року та копією трудової книжки ОСОБА_2 (а.с.20-21).

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, с. Софійка до 31.12.2014 року належала до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).

З огляду на викладене, доводи відповідача стосовно того, що відсутні підстави для зарахування періодів проживання з 13.11.1990 по 07.11.2000 згідно довідки від 02.05.2024 №773, є необгрунтованими.

Відтак станом на 01.01.1993 позивачка проживала в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років і відповідно до вимог статті 55 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" має право на зниження пенсійного віку, в тому числі і на застосування початкової величини зниження пенсійного віку на 2 роки.

Відтак, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.11.2024 №53.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

Європейський Суд підкреслює особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що в разі коли йдеться про питання загального інтересу, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах Беєлер проти Італії [ВП] (Веуеіег v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000, Онер`їлдіз проти Туреччини [ВП] (ОпегуэЫэг v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, Megadat.com S.r.l. проти Молдови (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, и. 72, від 8 квітня 2008 року, і Москаль проти Польщі (Moskal V. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Також, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах Лелас проти Хорватії" (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і Тошкуце та інші проти Румуни (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах.

При обранні способу відновлення порушеного права позивачки суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15) суд при прийнятті рішення повинен визначити такий спосіб відновлення порушеного права, який є ефективним та який виключив би подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до вимог абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

У даній справі при вирішенні спору суд вважає за можливе зобов`язати ГУПФ України в Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991, як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 23.10.2024 .

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами законність оскаржуваного рішення не доведена, а їх доводи суд відхиляє з вищенаведених мотивів.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню частково із відмовою у вимогах про визнання дій протиправними, оскільки такі вимоги не забезпечують захист прав позивача, дії ГУПФ України в Одеській області відтворені та оформлені у рішенні, яке визнане судом протиправним.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Позивачем сплачено судовий збір за подання даного позову у сумі 1211,20грн., суд покладає на ГУПФ України в Одеській області ці витрати зі сплати судового збору згідно ч.1 ст.139 КАС України, оскільки спір у справі виник внаслідок неправомірного рішення саме цього відповідача.

Підстави для встановлення судового контролю, передбачені ч.ч.5,6 ст.382 КАС України, згідно п.6-1 ч.1 ст.244 КАС України наразі відсутні.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 260, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01.11.2024 року №53, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку згідно зі ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №796-ХІІ від 28.02.1991 року, як особі, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи, починаючи з 23.10.2024 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211(одна тисяча двісті одинадцять)грн. 20коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст.293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 : адреса; АДРЕСА_2 ).

Відповідач: Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (: адреса; вул. Канатна, буд.83, м. Одеса, 65012).

Відповідач: Головне Управління Пенсійного фонду України в Київській області (: адреса; вул. Терьохіна, буд. 8-А, м. Київ, 04080).

Суддя М.М. Аракелян