Справа № 160/4599/25
Суддя: Серьогіна Олена Василівна
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 червня 2025 рокуСправа №160/4599/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Самарівської міської ради, Виконавчого комітету Самарівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
12.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся через підсистему "Електронний суд" до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Самарівської міської ради, Виконавчого комітету Самарівської міської ради, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Самарівської міської ради та Виконавчого комітету Самарівської міської ради щодо неприйняття нормативно-правового акту, який би регулював правовідносини, щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету;
- зобов`язати Самарівську міську раду та Виконавчий комітет Самарівської міської ради розробити та прийняти новий нормативно-правовий акт, який врегульовуватиме правовідносини щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.12.2024 року позивачем до Самарівської міської ради було направлено заяву, з вимогою розробити та прийняти відповідний порядок, який би врегульовав описані правовідносини. Листом Виконавчого комітету Самарівської (Новомосковської) міської ради від 07.01.2025 року було відмовлено у розробці такого порядку. Загалом аргументацію міської ради можна звести до пояснень, що в дійсності описані правовідносини вже врегульовані іншими документами, прийнятими відповідачами, зокрема було згадано положення про управління культури, яке втратило станом на сьогодні чинність. Дану бездіяльність, щодо неприйняття нормативно-правового акту і невжиття належних заходів з боку органів місцевого самоврядування з метою регулювання виниклих правовідносин, позивач вважає незаконною та такою, що порушує його права, як особи з інвалідністю. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2025 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами з 19.03.2025 року.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
03.03.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від Виконавчого комітету Самарівської міської ради надійшов письмовий відзив на позов, в якому він вважає позовні вимоги незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до положень п.п. 9 п. б ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, вирішення питань про надання неповнолітнім, учням, студентам, пенсіонерам та особам з інвалідністю права на безкоштовне і пільгове користування об`єктами культури, фізкультури і спорту, а також визначення порядку компенсації цим закладам вартості послуг, наданих безкоштовно або на пільгових умовах. Ці повноваження виконавчого органу міської ради є делегованими. Що стосується повноважень виконавчого комітету, то їх перелік чітко зазначено в ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради: попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб. Сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад. Вищезазначені повноваження виконавчого комітету ради є вичерпними. Стосовно повноважень міської ради, то вони чітко визначені в ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Таким чином, як видно із вищевикладеного, ані Самарівська міська рада, ані виконавчий комітет Самарівської міської ради не розробляють Програму та Порядок пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктами культури, фізкультури та спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету. Враховуючи викладене, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
10.03.2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла письмова відповідь на відзив Виконавчого комітету Самарівської міської ради, в якій він не згоден з доводами відповідача, вважає їх протиправними та суперечливими виходячи з наступного. Виниклий спір, а саме щодо неврегулювання питання про надання певним категоріям громадян права на безкоштовне і пільгове користування об`єктами культури, фізкультури і спорту вочевидь відноситься до категорії «повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту» а отже спірне питання відноситься до відання виконавчими органами місцевого самоврядування, тобто Виконавчого комітету Самарівської міської ради. І хоча дійсно, Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради є виконавчим органом міської ради, в даному випадку, саме доцільним є залучення головного виконавчого органу в системі органів виконавчої влади Самарської територіальної громади. Крім того, при вирішенні спірних питань потребується комплексний підхід, із залученням ряду фахівців з закладів фізкультури, культури і спорту міста Самар, що не відповідає прямому цільовому призначенню УСЗН Самарівської міської ради. Щодо залучення Самарівської міської ради, на переконання позивача, воно є обґрунтованим в силу того, що як можливе майбутнє положення про безкоштовне і пільгове користування певними категоріями громадян об`єктами культури, фізкультури і спорту, так і порядок компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок користування цими закладами має затверджуватися відповідним рішенням сесії Самарівської міської ради, а Виконавчий комітет Самарівської міської ради в цих правовідносинах виступатиме як орган, що розробляє проект нормативно-правового акту. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.04.2025 року продовжено строк розгляду адміністративної справи на 30 днів.
Згідно з довідкою в.о. начальника відділу управління персоналом Лесі Чепурнової від 19.05.2025 року №230 суддя Серьогіна Олена Василівна з 19.05.2025 року по 06.06.2025 року перебуває у щорічній відпустці.
У зв`язку з перебуванням судді Серьогіної О.В. у відпустці, рішення суду ухвалено в перший робочий день судді 09.06.2025 року.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 09.12.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Самарівської міської ради із заявою, в якій просив розробити та прийняти нормативно-правовий акт, який врегульовуватиме правовідносини щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету.
Листом Виконавчого комітету Самарівської (Новомосковської) міської ради Вих.ЗВГ №17/0/12-25 від 07.01.2025 року було відмовлено у розробці такого порядку. Так, зазначено, що такий документ знаходиться на розробленні відповідними відділами Виконавчого комітету Новомосковської ради.
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо неприйняття нормативно-правового акту, який би регулював правовідносини, щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету, звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.
Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до ч.1 ст. 5 система місцевого самоврядування включає: територіальну громаду; сільську, селищну, міську раду; сільського, селищного, міського голову; виконавчі органи сільської, селищної, міської ради; районні та обласні ради, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст; органи самоорганізації населення.
Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.
Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (ч.ч. 1-2 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Відповідно до положень п.п. 9 п. б ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, вирішення питань про надання неповнолітнім, учням, студентам, пенсіонерам та особам з інвалідністю права на безкоштовне і пільгове користування об`єктами культури, фізкультури і спорту, а також визначення порядку компенсації цим закладам вартості послуг, наданих безкоштовно або на пільгових умовах.
Згідно зі ст. 52 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради: попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб. Сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.
Пункт 22 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачає, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування.
Слід зазначити, що відповідачі, спростовуючи позовні вимоги, посилаються на те, що позов пред`явлено не до належних відповідачем, яким має бути Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради.
Рішенням Самарівської міської ради від 18 жовтня 2024 року № 1646 затверджено Положення про управління соціального захисту населення Самарівської міської ради () у новій редакції.

Згідно розділу 2 даного Положення метою діяльності Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради () є забезпечення в межах визначених законодавством виконання державних гарантій щодо соціального захисту мешканців Самарівської міської територіальної громади, дотримання вимог чинного законодавства про соціальний захист, виконання відповідних державних і місцевих програм соціального характеру, надання населенню якісних соціальних послуг через мережу надавачів соціальних послуг - підприємств, установ і закладів соціального обслуговування.

Основними завданнями Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради (ІК в ) є:

- забезпечення реалізації державної політики у сфері соціальної підтримки і надання соціальних послуг сім`ям та особам, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах (зокрема, особам похилого віку, особам з інвалідністю, громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, сім`ям з дітьми, малозабезпеченим, багатодітним, внутрішньо переміщеним особам, дітям, іншим категоріям осіб, які згідно із законодавством мають право на пільги, компенсації, допомоги та інші заходи соціальної підтримки), а також ветеранам війни, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною (далі ветерани війни), членам сімей таких осіб, членам сімей військовослужбовців, які вважаються зниклими безвісти або перебувають у полоні та членам сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членам сімей загиблих (померлих) Захисників і Захисниць України (далі члени сімей ветеранів війни);

- забезпечення реалізації ветеранської політики шляхом:

- забезпечення прав і свобод ветеранів війни та членів їх сімей;

- надання інформації та консультації щодо державних та місцевих програм підтримки у сфері соціального захисту ветеранів війни та членів сімей ветеранів війни;

- соціального захисту ветеранів війни та членів їх сімей, зокрема забезпечення психологічною реабілітацією, соціальною та професійною адаптацію, а також санаторно-курортним лікуванням;

- визначення потреб ветеранів війни та членів ix сімей на території громади;

- організації надання соціальних послуг i проведення соціальної роботи серед ветеранів війни та членів сімей ветеранів війни;

- сприяння у запровадженні та розвитку ветеранського кейс-менеджменту, як одного з інструментів реалізації ветеранської політики на рівні громади;

- створення умов для реінтеграції ветеранів війни, їх успішної психосоціальної адаптації при переході від військової служби до цивільного життя;

- взаємодії із громадськими та іншими організаціями, волонтерами та благодійниками у питаннях, спрямованих на допомогу та сприяння ветеранам війни та членам сімей ветеранів війни у реалізації прав та ix реінтеграцію у громаду, спільноти та родини.

- виконання відповідних державних цільових, галузевих, регіональних та місцевих програм у сфері соціальної та ветеранської політики щодо поліпшення становища соціально вразливих верств населення, внутрішньо переміщених осіб, ветеранів війни та членів сімей ветеранів війни, громадян, які перебувають у складних життєвих обставинах. Підготовка проектів та пропозицій до таких програм;

- забезпечення реалізації державної політики з питань соціального захисту населення, надання адміністративних послуг соціального характеру в межах повноважень, визначених законодавством.

- організація надання соціальних послуг на території громади шляхом визначення потреб населення у соціальних послугах, планування заходів щодо формування та розвитку соціальних послуг, залучення недержавних надавачів соціальних послуг, проведення моніторингу надання й оцінки якості соціальних послуг відповідно до законодавства. Координація діяльності суб`єктів системи надання соціальних послуг;

- призначення та виплата соціальних допомог, адресної грошової допомоги, компенсацій та інших соціальних виплат, установлених законодавством, організація роботи з надання пільг окремим категоріям громадян;

- прийом відповідних документів для призначення житлової субсидії, пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу та передання їх органу, що їх призначає;

- розроблення та організація виконання комплексних програм і заходів щодо соціального захисту осіб з інвалідністю, пенсіонерів, одиноких непрацездатних громадян похилого віку, інших соціально вразливих та пільгових верств населення і всебічне сприяння в отриманні ними соціальних виплат і послуг за місцем проживання/перебування.

- забезпечення соціальної інтеграції осіб з інвалідністю, участь у створенні безперешкодного середовища для маломобільних категорій населення;

- організація роботи з питань опіки та піклування над повнолітніми недієздатними особами та особами, цивільна дієздатність яких обмежена;

- реалізація державної політики у сфері оздоровлення осіб з інвалідністю, громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, ветеранів війни та праці, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни та захисників (захисниць) України, дітей, які потребують особливої соціальної уваги та підтримки;

- здійснення нагляду за додержанням вимог законодавства під час призначення (перерахунку) та виплати пенсій органами Пенсійного фонду України, проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи з цих питань;

- забезпечення ведення інформаційних систем і реєстрів, визначених Мінсоцполітики;

- забезпечення ведення єдиної інформаційної системи соціальної сфери (ЄІССС), централізованого банку даних з проблем інвалідності (ЦБІ), Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, інших інформаційних систем та реєстрів визначених Мінсоцполітики та Мінветеранів;

- ведення єдиного інформаційного і комунікаційного середовища у складі інформаційної інфраструктури Мінсоцполітики та власного сегменту локальної мережі;

- співпраця з благодійними, релігійними, волонтерськими, громадськими об`єднанням, установами та організаціями державної та недержавної форми власності, фізичними особами-підприємцями з питань надання соціальної допомоги та соціальних послуг особам з інвалідністю, ветеранам війни, членам сімей ветеранів війни, громадянам похилого віку, внутрішньо переміщеним особам, а також іншим соціально незахищеним громадянам та сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах;

- співпраця з міжнародними благодійними організаціями, громадськими об`єднаннями щодо участі у проєктах, грантах та семінарах у сфері соціального захисту та ветеранської політики;

- забезпечення реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству та насильству за ознакою статі, протидії торгівлі людьми та забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків;

- проведення інформаційно-роз`яснювальної роботи серед населення щодо системи соціального захисту та ветеранської політики, а також роз`яснення громадянам положення нормативно-правових актів з питань, що належать до його компетенції, у тому числі через засоби масової інформації.

- виконання функцій головного розпорядника коштів бюджету Самарівської міської територіальної громади на здійснення заходів з виконання програм соціального захисту населення та розпорядника коштів на здійснення заходів з виконання державних та регіональних програм, за рахунок коштів державного та обласного бюджетів;

- виконання інших повноважень для забезпечення соціального захисту населення, визначених законодавством.

В контексті вищенаведеного суд не погоджується із доводами відповідачів, що безпосередньо Управління соціального захисту населення Самарівської міської ради має повноваження щодо розробки та подання на затвердження спірний нормативний акт, оскільки стаття 32 Закону України «Про місцеве самоврядування» відносить до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту, утвердження української національної та громадянської ідентичності

Неврегулювання питання про надання певним категоріям громадян права на безкоштовне і пільгове користування об`єктами культури, фізкультури і спорту вочевидь відноситься до вищезазначених повноважень, тобто до відання виконавчими органами місцевого самоврядування, яким є Виконавчим комітет Самарівської міської ради, який є головним виконавчим орган в системі органів виконавчої влади Самарської територіальної громади.

З огляду на викладене, суд вважає протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Самарівської міської ради щодо невжиття заходів щодо прийняття нормативно-правового акту, який би регулював правовідносини, щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету.

Водночас, стосовно позовної вимоги в частині зобов`язання Самарівської міської ради та Виконавчого комітету Самарівської міської ради розробити та прийняти новий нормативно-правовий акт, який врегульовуватиме правовідносини щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету, суд зазначає наступне.

Судовою практикою сформовано визначення поняттю «дискреційні повноваженні». У межах передбачених законом, адміністративний орган має можливість на власний розсуд вибирати один із конкретних варіантів правомірного рішення. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).

Верховним Судом у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 826/7631/15 чітко прописано, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається зі змісту ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Рішення виконавчого комітету приймаються на його засіданні більшістю голосів від загального складу виконавчого комітету і підписуються сільським, селищним, міським головою, головою районної у місті ради.

З огляду на той факт, що міська рада є колегіальним органом, до складу якого входять депутати, які в своїй діяльності при прийнятті рішень керуються внутрішнім переконанням і є незалежними і непідпорядкованими міському голові, то при винесенні судом рішення слід враховувати факт того, що ніхто не може повпливати на депутатів ради прийняти чи неприйняти те чи інше рішення всупереч волі останнього.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що спірний нормативно-правовий акт невизначений час знаходиться на розробленні відповідними відділами Виконавчого комітету Самарівської міської ради та на даний час відсутній сформований та розроблений відповідний нормативно-правовий акт, суд вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання Виконавчого комітету Самарівської міської ради вжити належних заходів щодо прийняття нормативно-правового акту, який би регулював правовідносини, щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету, з урахуванням висновків суду в даній справі.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Доказів понесення судових витрат не пов`язаних із сплатою судового збору позивачем не надано.

Тобто, у разі задоволення позовних вимог позивача, звільненого від сплати судового збору, питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору судом не вирішується.

Згідно з ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Самарівської міської ради, Виконавчого комітету Самарівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Самарівської міської ради щодо невжиття заходів щодо прийняття нормативно-правового акту, який би регулював правовідносини, щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету.

Зобов`язати Виконавчий комітет Самарівської міської ради (51200, Дніпропетровська область, м. Самар, вул. Гетьманська, буд. 14, ) вжити належних заходів щодо прийняття нормативно-правового акту, який би регулював правовідносини, щодо пільгового та безоплатного користування окремими категоріями громадян об`єктів культури, фізкультури і спорту міста Самар, а також компенсації цим закладам витрат, понесених внаслідок використання окремими категоріями громадян цих об`єктів за рахунок коштів місцевого бюджету, з урахуванням висновків суду в даній справі.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна