Справа № 300/3351/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
"06" червня 2025 р. справа № 300/3351/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про залишення позову без розгляду в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_2 ) 14.05.2025 звернувся в суд з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, ВЧ НОМЕР_2 ) в якій просить:
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виявилась у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні в період з 14 січня 2023 року по 17 березня 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_2 , а саме невизначенні посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови;
- зобов?язати Військову частини НОМЕР_1 провести перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_2 та доплатити за період з 14 січня 2023 року по 17 березня 2023 року включно, належні з урахуванням проведених раніше виплат суми грошового забезпечення, обчисленого із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а саме встановленого від 03 листопада 2022 року №2710-IХ «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01 січня 2023, на відповідні тарифні коефіцієнти.
Підставою звернення до суду слугувала протиправна, на переконання позивача бездіяльність відповідача, у незастосуванні пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 1 Примітки Додатку 1 та Примітки Додатку 14 до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" при обчисленні в період з 14 січня 2023 року по 17 березня 2023 року включно розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням позивача, а саме: невизначення та невиплата посадового окладу та окладу за військове звання шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 вказаної постанови.
Ухвалою суду від 19.05.2025 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) (а.с.25-27).
До суду 03.06.2025 від представника відповідача надійшла сформована в системі Електронний суд заява про залишення позовної заяви без розгляду, в якій представник ВЧ НОМЕР_2 просив залишити зазначену позовну заяву без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем тримісячного строку на звернення до суду. Звернув увагу суду на те, що позивач повинен був знати про можливе порушення його прав у день звільнення з військової служби шляхом отримання наказу від 17.03.2023 №81 із письмовим відображенням відомостей про нараховані йому суми. Таким чином вважає, що в позивача були відсутні обставини, які об`єктивно перешкоджали йому реалізувати своє право на звернення до суду в межах визначеного процесуального строку. Зважаючи на викладене, стверджує про наявність підстав для застосування у цій справі правових наслідків пропуску строку на звернення до суду.
Суд, розглянувши подану заяву представника відповідача про залишення позову без розгляду, зазначає таке.
Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених зокрема частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Суд вважає помилковими доводи представника відповідача щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду у зв`язку з порушенням позивачем строку на звернення до суду з цим позовом з огляду на таке.
Так, до 19.07.2022 діяла редакція статті 233 КЗпП України, частина 2 якої передбачала, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
У подальшому, Законом України №2352-IX від 01.07.2022 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин" (далі Закон України №2352) внесені зміни до норм КЗпП України.
Зокрема, частини 1 і 2 статті 233 КЗпП України викладені в новій редакції, згідно з якими працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1).
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2).
Таким чином, для звернення до суду у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні з 19.07.2022 (дата набрання чинності Законом №2352) встановлено тримісячний строк, який обчислюється з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.
При цьому, такий строк може бути поновлений судом в разі його пропуску з поважних причин.
Суд звертає увагу представника відповідача, що ним не подано жодних належних та допустимих доказів з приводу дати отримання позивачем наказу від 17.03.2023 №81 чи інших підтверджуючих документів (розрахункова відомість, атестат тощо).
Крім того, суд звертає увагу, що як Європейський Суд з прав людини, так і Верховний Суд неодноразово наголошували на тому, що при застосуванні процесуальних норм слід уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, встановлених законом.
Також у цій постанові Верховний Суд зауважив, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 зазначеної Конвенції.
Окрім цього, оцінка питання наявності поважних причин пропуску позивачем строку звернення до суду здійснювалася судом при вирішення питання про відкриття провадження у цій справі.
Зважаючи на викладене, представником відповідача не підтверджено пропуск позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а доводи щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 8 частини 1 статті 240 КАС України з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу, є помилковими.
Таким чином, оскільки представником відповідача у заяві від 03.06.2025 не надано суду будь-яких належних доказів на підтвердження отримання позивачем наказу від 17.03.2023 №81 та проведених з ним розрахунків при звільненні з військової служби, що ймовірно могло б свідчити про пропуск ОСОБА_1 строку звернення до суду з цим позовом, суд дійшов висновку, що у задоволенні такої заяви слід відмовити.
На підставі наведеного та керуючись статтями 240, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні заяви представника Військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2025 про залишення позовної заяви без розгляду - відмовити.
Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.