Справа № 640/15631/19
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2025 року м. Рівне №640/15631/19
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Греська О.Р, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у м. Києві
визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-172199-17 від 13.05.2019.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Згідно з розділом II «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

На виконання вказаного положення Державна судова адміністрація України наказом №399 від 16.09.2024 затвердила Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва.

Відповідно до цього Порядку, 08.11.2024 здійснено пакетний автоматизований розподіл судових справ, за яким Рівненському окружному адміністративному суду, з урахуванням навантаження та за принципом випадковості, визначено до передачі 460 справ.

Наказом в.о. керівника апарату Київського окружного адміністративного суду №45-0д/ка від 31.12.2024, затверджено графік передачі справ, відповідно до якого справи передані Рівненському окружному адміністративному суду 14.02.2025.

На виконання рішення зборів суддів Рівненського окружного адміністративного суду (протокол №3 від 21.11.2024 та №4 від 13.12.2024), комісією прийнято справи, а Відділом документального забезпечення проведено їх реєстрацію та автоматизований розподіл.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №640/15631/19 визначено суддю Греська О.Р.

Ухвалою від 25.03.2025 прийнято до провадження адміністративну справу №640/15631/19 та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для звернення до суду.

Відповідачем подано до суду відзив на позов, в якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог повному обсязі, зазначає, що на законодавчому рівні відсутні будь-які підстави для скасування оскаржуваної вимоги.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Суд з`ясував зміст та підстави заяв по суті спору, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач з 21.07.2005 зареєстрована як фізична особа-підприємець та з 01.01.2014 перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІ групи. Протягом 2014 року позивачем щомісячно здійснювались платежі єдиного податку.

Як стверджує позивач у лютому 2015 року під час підготовки щорічного звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік було виявлено, що її було позбавлено статусу платника єдиного податку.

У зв`язку з чим, 05.02.2015 позивачем було подано до податкового органу Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік із заповненням таблиці 1 Додатку № 5 (форма для ФОП, що обрали загальну систему оподаткування).

25.03.2015 було подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік за формою Д 5, із заповненням Таблиці 2 Додатку 5 до звіту, яка передбачена для осіб, які перебувають на спрощеній системі оподаткування та відповідно звернулась також до податкового органу із заявою про визнання недійсним Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік за формою Д 5 та Таблиці 1 та вважати дійсним поданий звіт із Таблицею 2.

Окрім цього, суд встановив, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2015 у справі №826/14397/15 скасовано рішення Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві №496/26-50-17-04-36 від 29.09.2024 про анулювання свідоцтва платника єдиного внеску. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м.Києві відобразити інформацію щодо перебування позивача на обліку як платника єдиного податку та відобразити інформацію щодо сплати єдиного податку за січень-березень 2014 року.

Однак, 13 травня 2019 року відповідачем сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-172199-17, якою визначено позивачу недоїмку в сумі 2013,65грн.

Не погодившись із вказаною вимогою, позивач оскаржила її в адміністративному порядку.

За результатами розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 15.07.2019 за №32976/6/99-99-11-05-02-25, яким спірну вимогу залишено без змін, а скаргу позивача без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з обґрунтованістю вимог про сплату боргу (недоїмки), звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень пункту 41.1 статті 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VІ, згідно частин 2 та 3 статті 9 якого, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

За правилами пункту 4 частини першої статті 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Пунктом 3 частини першої статті 7 зазначеного Закону передбачено, що для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Як встановлено судом та не спростовано відповідачем, позивачем, як платником єдиного податку, що перебуває на спрощеній системі оподаткування ІІ групи, сплачувались страхові внески щомісяця протягом 2014 року, що встановлено у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.09.2015 у справі №826/14397/15.

З матеріалів справи, судом встановлено, що заборгованість зі сплати ЄСВ нарахована позивачу контролюючим органом у зв`язку з помилковим поданням платником звітності, яка передбачена для платників, що перебувають на загальній системі оподаткування.

Так, пунктами 10 та 11 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 435 від 14 квітня 2015 року, передбачено, що ФО - підприємці, крім тих, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 1 додатка 5 до цього Порядку. Протягом року в разі призначення пенсії подається Звіт з позначкою "призначення пенсії" за період до дати формування заяви на призначення пенсії, при цьому тип форми "початкова" не зазначається. ФО - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт згідно з таблицею 2 додатка 5 до цього Порядку. Протягом року в разі призначення пенсії подається Звіт з позначкою "призначення пенсії" за період до дати формування заяви на призначення пенсії, при цьому тип форми "початкова" не зазначається.

На переконання суду, подання позивачем звітності з ЄСВ за 2014 рік, обов`язок подання якої не передбачений чинним законодавством для платників відповідної групи, не тягне за собою обов`язку зі сплати визначеної у такому звіті суми, за умови якщо платник своєчасно та в повному обсязі виконав свій обов`язок щодо сплати ЄСВ у строки та розмірі, що передбачені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" для групи платників податків на якій він перебував.

Такого висновку суд дійшов з огляду на те, що в протилежному разі у спірних правовідносинах матиме місце подвійне оподаткуванням одного й того самого доходу платника ЄСВ.

Таким чином, спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) підлягає скасуванню.

Інші доводи сторін не спростовують висновків суду.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б повністю спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) №Ф-172199-17 від 13.05.2019.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 06 червня 2025 року

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19,м. Київ,04116, ЄДРПОУ/РНОКПП 44116011)

Суддя Олег ГРЕСЬКО