Справа № 420/36527/24
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІО ТРАСТ» (; адреса: просп. 40 річчя Визволення, буд. 2-Б, смт. Доброслав, Одеський район, Одеська область, 65031)до Державної служби України з безпеки на транспорті (; адреса: вул. Фізкультури, буд. 9, м.Київ, 03150) в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області (пл.Бориса Дерев`янка, буд.1,каб.203, м.Одеса, 65008) про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2024 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІО ТРАСТ» (сформована в системі «Електронний суд» 26.11.2024 року) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області, у якій представник позивача просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті про застосування адміністративно-господарського штрафу № ПШ 113257 від 01.10.2024 року;

судові витрати покласти на відповідача по справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями адміністративна справа розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою суду від 29 листопада 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (ст. 262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 31.08.2024 року працівниками Державної служби з безпеки на автомобільному транспорті на автодорозі С160514 Широка Балка Мирне Одеської області було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо автомобіля VOLVO р.н. НОМЕР_1 , з напівпричепом ВН6745ХF, під керуванням водія ОСОБА_1 . Під час перевірки, було встановлено, що автомобіль здійснює перевезення бензину А-95 в обсязі 25,1т, що підтверджувалося відповідною товарно-транспортною накладною. За цим фактом, працівникам відповідача складено Акт № 059072, яким зафіксовано порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України, а саме рух дорогою місцевого значення, вантажним автомобільним загальною масою 38,6т. Листом від 06.09.2024 року Державної служби з безпеки на автомобільному транспорті відділ державного нагляду (контролю) в Одеській області було запрошено ТОВ «ЛІО ТРАСТ» на розгляд акту на 01.10.2024 року. Позивач зауважує, що на автодорозі С160514 Широка Балка Мирне Одеської області, відсутні будь-які відомості того, що зазначена дорога була облаштована дорожнім знаком 3.15 Правил дорожнього руху. Враховуючи той факт що матеріалами перевірки не доведена та обставина, що станом на 31.08.2024 на автодорозі С160514 Широка Балка Мирне існувала заборона на рух автомобільного транспорту з фактичною масою більше ніж 24т, та ця заборона була належним чином, відповідно до вимог Правил дорожнього руху доведена до водієві, неможливо вести мову про відповідальність автомобільних перевізників за порушення цієї заборони. На підставі викладеного водієм ОСОБА_1 не було допущено порушення п.22.5 Правил дорожнього руху України та порушення ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач вважає, що для встановлення того факту, що автодорога С160514 Широка Балка Мирне Одеської області, є дорогою місцевого значення та на ній заборонений рух транспортних засобів, загальна маса яких перевищує 24 т, необхідна відповідність двом умовам: 1) встановлення зазначеній дорозі статусу дороги місцевого значення; 2) встановлення на цій дорозі забороняючих знаків, передбачених п.3.5 Правил дорожнього руху.

10.12.2024 року Державна служба України з безпеки на транспорті подала відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 31.07.2024 року посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті на підставі направлення на рейдову перевірку від 22.08.2024 року № 000035 на а/д С-160514 (дорога місцевого значення між с. Мирне та с. Широка Балка Одеської області), проводилась рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів. Посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, було зупинено транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп ROHR, номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , власником та автомобільним перевізником виступав позивач. Під час проведення документального габаритно-вагового контролю (без використання зважувального обладнання), встановлено порушення Закону України Про автомобільний транспорт, а саме: фактична загальна маса транспортного засобу склала 38,6 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 60,8 %. Відповідальність за зазначене порушення передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Зазначене порушення знайшло своє відображення в акті від 31.08.2024 № АР 059072. Водій від підпису та пояснень про причини порушень відмовився. На підставі Акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом від 31.08.2024 року № АР 059072 винесено оскаржувану постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 01.10.2024 року № ПШ113257 якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 51 000 грн. Рейдова перевірка проводилась на автомобільній дорозі місцевого значення С160514 Широка Балка-Мирне (вказана дорога відповідно до розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 05.04.2024 № 320/А-2024 відноситься до районних автомобільних доріг). В контексті пункту 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі. У спірному випадку було допущено перевищення нормативно допустимого навантаження загальної маси транспортного засобу під час руху автомобільною дорогою місцевого значення. Позивачем не спростовано факт перевищення нормативних вагових обмежень під час здійснення перевезення вантажу 31.08.2024 на транспортному засобі VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп ROHR, номерний знак НОМЕР_2 , а навпаки зазначено про свідоме порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм. Щодо твердження позивача стосовно відсутності на в`їзді та виїзді з а/д С 160514 дорожніх знаків, які б забороняли рух вантажному транспортному засобу або вказували на початок автомобільної дороги місцевого значення, то встановлення та розміщення вказаних знаків не відноситься до компетенції Укртрансбезпеки, тому зазначене твердження позивача вважає безпідставним. Перелік доріг місцевого значення затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки. Так, розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 05.04.2024 року №320/А-2024, затверджено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Одеської області, у тому числі ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів. Варто зазначити, що до зазначеного переліку (пункт за порядком 25) включено автомобільну дорогу С-160514. Відсутність на ділянці дороги, якою рухався водій позивача дорожніх знаків щодо позначення такої дороги як автомобільної дороги місцевого значення та дорожніх знаків щодо заборони руху, не спростовує вищевикладені висновки, оскільки законодавством не передбачено встановлення дорожнього знаку щодо позначення дороги як дороги місцевого значення та перелік таких доріг затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки. Таким чином, відповідач вважає, що посадові особи Укртрансбезпеки діяли у відповідності до Закону України Про автомобільний транспорт, на підставі та у межах встановлених чинним законодавством повноважень, у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України та з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення щодо винесення оскаржуваної постанови.

Розглянувши у письмовому провадженні наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що старшим державним інспектором відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області на підставі направлення № 000035 від 22.08.2024р. проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, про що складено акт № АР 059072 від 31.08.2024 року, відповідно до якого місце проведення перевірки: а/д С-160514 (дорога місцевого значення між с. Мирне та с. Широка Балка Одеської області) (а.с.69-70).

Перевірка здійснена щодо транспортного засобу марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп ROHR, номерний знак НОМЕР_2 . Водій ОСОБА_1 . власником та автомобільним перевізником виступав ТОВ «ЛІО ТРАСТ».

Під час проведення перевірки водієм було надано посадовим особам Укртрансбезпеки:

- водійське посвідчення (а.с.64 зворот);

- свідоцтва про реєстрацію на транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіп ROHR, номерний знак НОМЕР_2 (а.с64зв.-65);

- товарно-транспортну накладну № 34 від 30.08.2024 (а.с.65зв.).

Відповідно до наданої до перевірки товарно-транспортної накладної № 34 від 30.08.2024 здійснено перевезення вантажу «Бензин автомобільний А-95-Євро 5-Е5 (код УКТЗЕД )», маса нафтопродукту 25 100 кг, вага авто 13 500 кг, маса брутто 38 600 кг.

Замовником та вантажовідправником у вказаній товарно-транспортній накладній зазначено ТОВ «ЛІО ТРАСТ».

Відповідачем складено Акт АВ004171 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, від підписання якого водій відмовився (а.с.64).

Під час проведення документального габаритно-вагового контролю (без використання зважувального обладнання), встановлено порушення Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: фактична загальна маса транспортного засобу склала 38,6 тон при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 60,8%, у звязку з чим складено акт № АР059072 від 31.08.2024 року (а.с.63зв.).

На підставі акту № АР059072 від 31.08.2024 року Відділом державного нагляду (контролю) в Одеській області 01.10.2024 року прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №ПШ113257 до ТОВ «ЛІО ТРАСТ» за порушення, відповідальність за яке передбачена абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», у розмірі 51 000,00 грн (а.с.61 зворот -62) водій транспортного засобу від підпису відмовився.

Позивач не погоджується із вказаною постановою відповідача, вважає її протиправною, відтак звернувся із цим позовом до суду.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ).

Згідно із ст. 5 Закону України "Про автомобільний транспорт" основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.

Статтею 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено, що реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі Положення №103) Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 1 пункту 4 Положення №103 основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті.

Згідно підпункту 2 та 29 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; у випадках, передбачених законом, складає протоколи про адміністративні правопорушення, розглядає справи про адміністративні правопорушення і накладає адміністративні стягнення.

Отже, відповідачу надано право здійснювати державний контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства щодо габаритно-вагових стандартів транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування.

Згідно із ст. 30 даного Закону автомобільний перевізник, який здійснює перевезення пасажирів на договірних умовах, зобов`язаний:

утримувати транспортні засоби в належному технічному та санітарному стані, забезпечувати їх своєчасне подання для посадки пасажирів та відправлення;

забезпечувати проїзд пасажирів до зупинки чи місця призначення за маршрутом без додаткових витрат у разі припинення поїздки через технічну несправність транспортного засобу;

забезпечувати надання транспортних засобів для вивезення населення із зони надзвичайної ситуації, районів можливих бойових дій, за умови повної компенсації йому вартості надання послуг і фактичних (понесених) ним витрат у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

забезпечувати перед початком пасажирського міжнародного автомобільного перевезення перевірку наявності у пасажира документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, держав за маршрутом слідування, та відмовляти у міжнародному перевезенні пасажирам, які на його вимогу не пред`явили необхідні документи;

проходити обов`язковий технічний контроль транспортного засобу в установленому порядку з обов`язковою відміткою в сервісній книжці;

щорічно проходити медичний огляд з отриманням довідки встановленого зразка.

За змістом абзацу 2 частини 1 статті 34 Закону № 2344-ІІІ автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Статтею 48 Закон України «Про автомобільний транспорт» визначено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

При оформленні товарно-транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити:

дата і місце складання;

вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення;

вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто;

пункти завантаження і розвантаження.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків (ч. 4).

Частиною другою статті 29 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08.09.2005 № 2862-IV передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначаються окремими актами законодавства.

Отже нормами чинного законодавства установлено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 (далі - Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 4 Правил № 30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів (абз. 1).

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд (абз. 4).

Згідно з підпунктом «б» пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі - ПДР), рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують фактичної маси, зокрема, комбіновані транспортні засоби: трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом максимального значення для автомобільних доріг місцевого значення - 24 тонни.

При цьому, за визначенням, наведеним в п. 1.10 ПДР, фактична маса - маса спорядженого транспортного засобу, яка визначена його технічною характеристикою, з водієм та вантажем.

Фактичною підставою для прийняття оскаржуваної постанови є те, що як встановлено відповідачем загальна маса вантажу становить 38,6 т при дозволеній 24 т (для дороги місцевого значення). Перевищення становить 60,8%, про що складено акт № АР 059072 від 31.08.2024.

Так, відповідно до частини 12 статті 6 Закону №2344-ІІІ державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Згідно з частинами 14, 17 статті 6 Закону № 2344-ІІІ державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) та порядок здійснення габаритно-вагового контролю визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 затверджено Порядок проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 1567 (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Пунктом 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдовою перевіркою (перевіркою на дорозі) є перевірка транспортних засобів автомобільних перевізників на всіх видах автомобільних доріг на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, зони габаритно-вагового контролю, інші об`єкти, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до пункту 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно:

наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом;

додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону;

додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода);

відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам;

оснащення таксі справним таксометром;

відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу;

додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху;

наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення;

додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів;

виконання приписів щодо усунення порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, винесених за результатами розгляду справ про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, які можливо перевірити під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі);

виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктом 21 встановлено, що у разі виявлення в ході рейдової перевірки (перевірки на дорозі) транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні затверджено Постановою КМУ від 27.06.2007 № 879 (далі - Порядок №879).

Відповідно до п.п.5-1 та 11 п.2 Порядку №879:

- документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу;

- точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).

Як зазначено відповідачем, посадовими особами Укртрансбезпеки було проведено саме документальний габаритно-ваговий контроль.

Таким чином, зазначені в товарно-транспортній накладній № 34 від 30.08.2024 відомості щодо маси вантажу брутто, а також відомості про параметри транспортного засобу (вага автомобіля без вантажу), які зазначені в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, є правомірним джерелом інформації для визначення загальної маси транспортного засобу, а отже у досліджуваній ситуації - належним доказом встановлення перевищення норм вагових параметрів за наслідками проведеного працівниками Укртрансбезпеки документального габаритно-вагового контролю.

Суд відхиляє доводи позивача про відсутність дорожніх знаків, які забороняють проїзд вантажних автомобілів понад 24 тонни дорогами місцевого значення, з огляду на таке.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про автомобільні дороги" автомобільні дороги загального користування поділяються на автомобільні дороги державного та місцевого значення.

Автомобільні дороги місцевого значення поділяються на обласні та районні.

До обласних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують адміністративні центри Автономної Республіки Крим і областей з іншими населеними пунктами в межах Автономної Республіки Крим чи області та із залізничними станціями, аеропортами, річковими портами, пунктами пропуску через державний кордон, місцями відпочинку і не належать до доріг державного значення.

До районних автомобільних доріг належать автомобільні дороги, що з`єднують адміністративні районні центри з іншими населеними пунктами, інші населені пункти між собою, з підприємствами, об`єктами культурного значення, іншими дорогами загального користування у межах району.

Перелік доріг місцевого значення, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів, затверджують Рада міністрів Автономної Республіки Крим та обласні державні адміністрації один раз на три роки.

Так, розпорядженням Одеської обласної військової адміністрації від 05.04.2024 № 320/А-2024, затверджено перелік обласних автомобільних доріг загального користування місцевого значення Одеської області, у тому числі ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів.

До зазначеного переліку включено автомобільну дорогу С-160514, тобто дорогу на якій було проведено перевірку транспортного засобу позивача.

Відтак, максимальна нормативно допустима фактична маса транспортного засобу при проїзді вказаною автомобільною дорогою становить 24 тони.

При цьому, законодавством не передбачено встановлення дорожнього знаку для позначення дороги як дороги місцевого значення.

Натомість законодавство покладає на водія транспортного засобу обов`язок дотримуватися Правил дорожнього руху, вимог безпеки руху, а також Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568 (далі - Правила № 363, зі змінами та доповненнями, в редакції чинній на часи виникнення спірних правовідносин).

Так, відповідно до п. 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.

Згідно з п. 2.4-1 ПДР у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також:

а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах "а", "б" і "г" пункту 2.1 цих Правил;

б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

За змістом положень Глави 8 Правил № 363 виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України (п. 8.21).

Вантажовідправник на вимогу водія зобов`язаний усунути виявлені недоліки в укладанні вантажу (п. 8.22).

Отже перевізник особисто несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, здійснюючи перевезення вантажу, зобов`язаний дотримуватися максимально дозволеної фактичної маси транспортного засобу, враховуючи при цьому як специфіку вантажу, так і маршрут, за яким буде здійснюватися перевезення.

Таким чином, відсутність дорожніх знаків щодо позначення автомобільної дороги як дороги місцевого значення не звільняє водія транспортного засобу (яким у цьому випадку є позивач) від обов`язку дотримуватися вимог Законів України «Про дорожній рух», «;Про автомобільні дороги» та «Про автомобільний транспорт», а також пункту 22.5 Правил дорожнього руху та Правил №363.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт, зафіксоване в акті проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 31.08.2024 №059072, яке полягає у здійсненні ним перевезення вантажу автомобільною дорогою місцевого значення, де максимальна допустима загальна маса транспортного засобу 24т (24000 кг), транспортним засобом, загальна маса якого згідно з товарно-транспортною накладною № 34 від 30.08.2024 становить 38,6т, що на 60,8% перевищує встановлені законодавством норми та має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

Згідно з абзацом 17 першої статті 60 Закону №2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 25 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи автомобільного перевізника) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

За наявності підстав керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5 (п. 27 Порядку №1567).

Розмір штрафу в сумі 51000 відповідає вимогам абз. 17 ч.1 ст.60 Закону №2344-ІІІ

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІО ТРАСТ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови соід відмовити.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінивши докази у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку із безпідставністю його вимог.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Витрати зі сплати 3028грн. судового збору покладаються на позивача згідно ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 139, 143 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІО ТРАСТ» до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі відділу державного нагляду (контролю) у Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293, 295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М.Аракелян

.