Справа № 380/1082/25
Суддя: Чаплик Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року

справа №380/1082/25

провадження № П/380/1095/25

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Чаплик І.Д. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Ливарний завод до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними та скасування рішень,

в с т а н о в и в

Товариство з обмеженою відповідальністю Ливарний завод (місцезнаходження: 80362, Львівська обл., Жовківський р-н, с. Куликів, вул. Шевченка, 65; ) звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Стрийська, буд. 35; ), в якому просить:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №43400/13- 01-07-08 від 10.10.2024.

визнати протиправним наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки № 4330-ПП від 15.08.2024.

Вимоги адміністративного позову мотивовано тим, що підставою для прийняття оскаржуваного рішення про заниження податку на прибуток на загальну суму 58 901 грн.,, контролюючим органом вказано нереальність здійснених господарських операцій Товариства з обмеженою відповідальністю Ливарний завод (надалі також ТзОВ Ливарний завод) із ТзОВ «Горизонт-2015» (надалі - контрагент), у зв`язку з відсутністю факту придбання товарів ТзОВ «Ливарний завод» у ТзОВ «Горизонт-2015» за перевіряємий період, а лише оформлення господарських операцій первинними документами. Позивач заперечує встановлені в ході перевірки порушення податкового законодавства щодо нереальності господарських операцій із контрагентом ТзОВ «Горизонт-2015», оскільки всі первинні бухгалтерські документи складені належним чином та є в наявності, спірні господарські операції мали реальну господарську ціль забезпечення діяльності позивача та досягнення його мети виробництво металевих виробів в асортименті, що свідчить про потребу у сировині та витратних матеріалах, придбання яких здійснюється по мірі необхідності у різних суб`єктів господарювання. Вказує, що усі податкові накладні по спірних господарських операціях були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних без зауважень зі сторони органів ДПС України. Заперечує твердження податкового органу про те. що придбання товарів у вказаного контрагента не було обумовлено розумними економічними причинами (діловою метою) та відповідно такі операції були спрямовані на отримання податкової вигоди кінцевим отримувачем, тобто позивачем. Зазначає, що будь-які докази неможливості виконання ТОВ «ГОРИЗОНТ-2015» господарської операції з позивачем відсутні, висновки акту перевірки ґрунтуються виключно на припущеннях відповідача, «інформації з баз даних» та містять численні невідповідності. Разом з тим, позивачем під час перевірки були надані належні підтвердження реального вчинення господарських операцій.

Також покликається на порушення процедури проведення перевірки, зокрема, акт перевірки, на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, не містить детального посилання на первинні документи, якими оформлені фінансово-господарські операції, чи будь-які інші документи, а саме не наведені регістри бухгалтерського обліку, кореспонденція рахунків операцій та інші документів, що стосуються формування позивачем показників спірних рядків, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, та доказів, що підтверджують наявність факту порушення. Вказує, що висновки Акту перевірки щодо порушення контрагентом умов ведення господарської діяльності ґрунтуються виключно на «інформації» податкового органу, посилань на фактичні докази допущення контрагентом порушень, встановлених податковими перевірками контрагента чи судовими рішеннями акт перевірки не містить.

Окрім цього, позивач оскаржує наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки № 4330-ПП від 15.08.2024, покликаючись на відсутність правомірних підстав для призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки та порушення при оформленні наказу про проведення перевірки, оскільки, на переконання позивача, підпункт 73.3. ст.73 ПК України передбачає право контролюючого органу на письмовий запит про надання інформації, однак не зумовлює право контролюючого органу на проведення позапланової виїзної перевірки. Крім того, обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки є отримання платником податків належним чином оформленого запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження. Вказує, що направлення на проведення перевірки позивачу не пред`являлось, що свідчить про порушення формальної підстави для проведення податкової перевірки, а наказ на проведення перевірки не містить визначених законом підстав для її проведення, а лише формальний перерахунок правових норм, що свідчить про відсутність правової підстави для проведення податкової перевірки. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.01.2025 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

18.03.2025 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Відзив обґрунтований тим, що перевіркою не встановлено факту придбання ТОВ «Ливарний завод» у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ "СКТ-ДОВЕР") за перевіряємий період ТМЦ, а лише оформлення господарських операцій первинними документами. Таким чином, ТОВ «Ливарний завод» неправомірно відображено у регістрах бухгалтерського обліку взаємовідносини з ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР») та сформовано податкову звітність на підставі таких первинних документів. Вказує, що при складанні відповідних первинних документів за нереальними операціями між ТОВ «Ливарний завод» та у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР»), які дійсно не відбулися, ТОВ «Ливарний завод» порушено норми частини першої ст.9 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (із змінами) (далі Закон № 996) та пп.2.1 і 2.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 (із змінами) (далі Положення № 88). Такі документи не можуть за змістом п.44.1 ст.44 Податкового кодексу вважатися документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності. З наведених у відзиві підстав, просить суд відмовити у задоволенні позову.

Позивачем 25.03.2025 подано відповідь на відзив, в якому представник позивача зазначає, що перевіркою не встановлено факту відсутності реального вчинення господарської операції, а лише наведено в акті такий висновок виходячи з певних недоліків документів, зокрема, товарно-транспортної накладної, яка не є обов`язковою у цьому випадку, без надання оцінки факту використання придбаних ТМЦ у господарській діяльності та без урахування необхідності у позивача в придбанні вказаних ТМЦ. Щодо прийняття 11.12.2019 рішення про встановлення відповідності ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») п. 8. Критеріїв ризиковості платника податку зауважує, що в 2021 році не було наявної технічної можливості перевіряти контрагентів на предмет ризиковості. На момент здійснення спірних господарських операцій ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») було належним чином зареєстровано як юридична особа, установчі документи недійсними в судовому порядку не визнавались, підприємство перебувало у статусі платників податку на додану вартість. Наполягає на принципі індивідуальної відповідальності. Щодо реальності здійснення господарських операцій вказує, що використання власного/орендованого транспортного засобу для здійснення перевезення власного товару не потребує обов`язкового оформлення товарно-транспортної накладної. Додатково повідомляє, що у власній господарській діяльності позивач використовує навантажувач, за допомогою якого здійснювались розвантажувальні роботи. Навантажувальні роботи здійснювались силами та за рахунок продавця. Вважає, що позивачем надано всі необхідні документи, які в повній мірі підтверджують як реальність здійснених господарських операцій, так і витрати матеріалів. Зазначає, що вищенаведені господарські відносини не мали на меті заниження сум податків, а переслідували виключно економічні цілі в рамках провадження господарської діяльності. Просить позовні вимоги задовольнити.

Інших заяв по суті позовних вимог не надходило.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

На підставі направлень від 20.08.2024 №8990, №8991 наданих ГУ ДПС у Львівській області головним державним інспектором відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту ГУ ДПС у Львівській області та старшим державним інспектором відділу аналізу податкової інформації управління податкового аудиту ГУ ДПС у Львівській області та на підставі наказу ГУ ДПС у Львівській області від 15.08.2024 №4330-ПП проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ Ливарний завод з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «СКТ-ДОВЕР» (39950813) за період грудень 2021 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства. Перевірка проводилась в період з 20.08.2024 по 26.08.2024.

Відповідно до Наказу №4330-ПП від 15.08.2024 підставою призначення позапланової виїзної перевірки позивача вказано пп.16.1.5, пп.16.1.7 п. 16.1. ст. 16, пп.20.1.2. п. 20.1. ст. 20, пп. 73.3. ст.73, п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами і доповненнями) (далі також ПК України) та доповідну записку управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області від 14.08.2024 № 104/13-01-07-08-14.

За результатами проведеної перевірки ГУ ДПС у Львівській області складено Акт № 36701/13-01-07-08/13823051 від 02.09.2024 про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Ливарний завод (13823051) з питань проведення взаємовідносин із ТОВ «СКТ-ДОВЕР» (39950813) за період грудень 2021 року та правомірності їх відображення у податкових деклараціях з податку на додану вартість та податкових деклараціях з податку на прибуток підприємства (далі акт перевірки), яким встановлено порушення ТОВ Ливарний завод, зокрема, п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, п.5, п.6, п.7, п.9 П(С)БО 16 «Витрати», внаслідок чого товариством занижено суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 58 901,00. Так, перевіркою не встановлено факту придбання товарів ТОВ «Ливарний завод» у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР») за перевіряємий період, а лише оформлення господарських операцій первинними документами, відповідно ТОВ «Ливарний завод» неправомірно відображено у регістрах бухгалтерського обліку взаємовідносини з ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР») та сформовано податкову звітність на підставі таких первинних документів, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 58 901 грн., в тому числі: за 2022 рік на суму 37 883 грн., за 2023 рік на суму 21 018 грн.

На підставі висновків акта перевірки контролюючим органом 10.10.2024 винесено податкове повідомлення-рішення № 43400/13-01-07-08, яким згідно з пп.2 п. 54.3 ст. 54, п. 58.1 ст. 58, п. 123.2. ст. 123 та п.п. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України донараховано позивачу грошове зобов`язання на суму 73 626,25 грн. (сімдесят три тисячі шістсот двадцять шість гривень двадцять п`ять копійок), з них: 58 901,00 грн. за податковими та/або іншими зобов`язаннями та 14 725,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Не погоджуючись з наказом на проведення перевірки, висновками акту перевірки та спірним рішенням суб`єкта владних повноважень, ТзОВ Ливарний завод звернулось до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керується таким.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права та обов`язки платників податків, компетенція контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 №2755-VI (далі також ПК України).

Відповідно до підпункту 19-1.1.1 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, зокрема, здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Статтею 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2. статті ПК України закріплено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Судом встановлено, що підставою призначення позапланової виїзної перевірки позивача відповідно до Наказу №4330-ПП від 15.08.2024 є пп.16.1.5, пп.16.1.7 п. 16.1. ст. 16, пп.20.1.2. п. 20.1. ст. 20, пп. 73.3. ст.73, п.п. 78.1.1. п. 78.1 ст. 78 ПК України та доповідна записка управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області від 14.08.2024 № 104/13-01-07-08-14.

Підпункти 16.1.5 та 16.1.7 пункту 16.1. статті 16 ПК України передбачають загальний обов`язок платника податків подавати на належним чином оформлену письмову вимогу контролюючих органів (у випадках, визначених законодавством) документи, подавати контролюючим органам інформацію в порядку, у строки та в обсягах, встановлених податковим законодавством.

Підпункт 20.1.2. пункту 20.1 статті 20 ПК України, передбачає загальне право податкового органу отримувати безоплатно від платників податків у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Підпункт 73.3. статті 73 ПК України передбачає право контролюючого органу звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про надання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Підпункт 78.1.1. пункту 78.1 статті 78 ПК України передбачає, що документальна позапланова перевірка здійснюється у разі, якщо отримано податкову інформацію, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Відповідачем не доведено, а судом не встановлено наявності в спірному випадку підстав, передбачених вищевказаними нормами для проведення документальної позапланової перевірки.

Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка, встановленні пунктом 78.1 статті 78 ПК України, однією з яких є отримання контролюючим органом податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Також відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження. Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом). У разі надсилання запиту, де зазначено порушення платником податків законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, та в разі недотримання платником податків вимог щодо надання пояснень та документальних підтверджень, відповідна перевірка може бути призначена на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України.

У постанові від 22 лютого 2023 року у справі №620/309/20, Верховний Суд вказав, що надіслати на адресу платника (вручити платнику) обов`язковий письмовий запит з пропозицією надати пояснення та їх документальні підтвердження контролюючий орган має право лише у разі виявлення фактів, які свідчать про порушення таким платником податкового, валютного та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, за наслідками отримання податкової інформації.

У наведеній вище постанові, покликаючись на правові висновки Верховного Суду України у постанові від 27 січня 2015 року у справі № 21-425а14, зазначено, що аналіз норми підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України дає підстави для висновку, що виявлені факти, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. За таких обставин у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення не обґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена.

У постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 820/4605/17, наголошено, що «змістовна конструкція цієї норми обумовлює наявність інформації, як така, що допускає порушення, але не обов`язково. Внаслідок отримання такої інформації виникає обґрунтована та законодавчо встановлена необхідність для контролюючого органу із здійснення належного податкового контролю. Належною формою реалізації такого обов`язку, є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про існуючі порушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування тієї інформації, яка є у податкового органу, при чому достовірність такої інформації про порушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення порушення та формування висновків про це можливе лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Тому наведення у запиті з посиланням на інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про порушення з боку платника податків, передбачає наявність інформації, яка потребує додаткової перевірки, яку можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведеного аналізу після її отримання.

Отже, узагальнюючи наведене слід зазначити, що виявлення фактів, які свідчать про можливі порушення платником податків податкового, валютного та іншого законодавства, можуть бути підставою для проведення перевірки лише у випадку, коли сумніви не усунуті наданими поясненнями та документальними підтвердженнями. При цьому у контролюючого органу є право на оцінку пояснень і їх документальних підтверджень. Якщо ці пояснення необґрунтовані або документально не підтверджені, перевірка може бути призначена. Суб`єкт господарювання має право не погодитися з рішенням про призначення перевірки та оспорити його у суді, тоді суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести обґрунтованість свого рішення з посиланням на недоліки пояснень суб`єкта господарювання та їх документальне обґрунтування.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29.01.2025 у справі №160/8721/23.

З наведеного аналізу норм законодавства суд приходить до висновку, що обов`язковою передумовою здійснення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України є отримання платником податків належним чином оформленого запиту про надання пояснень та їх документального підтвердження.

Водночас доказів направлення позивачу належним чином оформленого запиту контролюючого органу, в якому б зазначалось про порушення позивачем відповідно валютного, податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за яким позивачу належало б надати пояснення та їх документальне підтвердження відповідачем суду не подано, а судом не встановлено.

Суд зазначає, що контролюючі органи та їх посадові особи при виконанні владних повноважень, у тому числі при прийнятті наказів та проведення позапланової перевірки, зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений ПК України, та не допускати згідно зі статтею 21 ПК України порушень прав та охоронюваних законом інтересів платників податків.

У постанові від 10.04.2024 у справі №826/26009/15 Верховний Суд сформулював правовий висновок, відповідно до якого «незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28.05.2024 у справі № 280/1431/23 сформулював правовий висновок, що у спорах цієї категорії перевірці підлягають як питання наявності обґрунтованих підстав для призначення перевірки, так і дотримання контролюючим органом вимог абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України під час оформлення рішення про призначення перевірки у формі наказу, їх узгодженість між собою.

Відповідачем не доведено наявність як фактичних, так і правових підстав для призначення та проведення податкової перевірки.

Посилання відповідача на доповідну записку управління податкового аудиту Головного управління ДПС у Львівській області від 14.08.2024 № 104/13-01-07-08-14 суд оцінює критично з огляду на відсутність доказів вчинення контролюючим органом дій, які передують проведенню перевірки за вказаної в наказі підстави. При цьому, доповідна записка на вимогу суду відповідачем також не подана.

Отже оскільки в спірному випадку були відсутні правомірні підстави для призначення та проведення документальної позапланової виїзної перевірки, суд дійшов висновку, що наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки № 4330-ПП від 15.08.2024 слід визнати протиправним.

Водночас проведення перевірки всупереч положенням ПК України та не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України є самостійною підставою для скасування прийнятого ГУ ДПС у Львівській області за наслідками такої перевірки податкового повідомлення рішення №43400/13- 01-07-08 від 10.10.2024.

Окрім цього. за матеріалами справи підставою прийняття оскаржуваного рішення було встановлення актом перевірки порушення позивачем підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України, п.5, п.6, п.7, п.9 П(С)БО 16 «Витрати», внаслідок чого товариством занижено суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 58 901,00 грн.. Так, перевіркою не встановлено факту придбання товарів ТОВ «Ливарний завод» у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР») за перевіряємий період, а лише оформлення господарських операцій первинними документами, відповідно ТОВ «Ливарний завод» неправомірно відображено у регістрах бухгалтерського обліку взаємовідносини з ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР») та сформовано податкову звітність на підставі таких первинних документів, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 58 901 грн., в тому числі: за 2022 рік на суму 37 883 грн., за 2023 рік на суму 21 018 грн».

Згідно із підпунктом14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку (п. 22.1 ст. 22 ПК України).

Прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу(абзац 1 підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України).

Розрахунок об`єкта оподаткування податком на прибуток здійснюється на підставі даних бухгалтерського обліку шляхом коригування фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності на різниці, які збільшують або зменшують фінансовий результат до оподаткування: (1) якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку). (2) якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається: збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку); зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до п. 5. Розділу «Визнання витрат» Національного положення (стандарт) бухгалтерського обліку 16 "Витрати" (далі П(С)БО 16), витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.

Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. (п.6. П(С)БО 16).

Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені. При цьому собівартість реалізованої продукції (робіт, послуг) складається з виробничої собівартості продукції (робіт, послуг), яка була реалізована протягом звітного періоду, нерозподілених постійних загальновиробничих витрат та наднормативних виробничих витрат. До складу прямих матеріальних витрат, відповідно до п. 12. включається вартість сировини та основних матеріалів, що утворюють основу вироблюваної продукції, купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат. Прямі матеріальні витрати зменшуються на вартість зворотних відходів, отриманих у процесі виробництва, які оцінюються у порядку, викладеному в пункті 11 цього Національного положення (стандарту).

Як встановлено судом, висновок контролюючого органу про заниження суми грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 58 901,00 грн. грунтувався на тому, що за результатами перевірки не підтверджується факт придбання товарів ТОВ «Ливарний завод» у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР») за перевіряємий період, а лише оформлення господарських операцій первинними документами. Такий висновок контролюючим органом зроблено на підставі інформації з Єдиного реєстру податкових накладних, за якою встановлено переважну відсутність операцій щодо придбання ТОВ «ГОРИЗОНТ-2015» (нова назва ТОВ «СКТ ДОВЕР») будівельних матеріалів, які були реалізовані на адресу ТОВ «ЛИВАРНИЙ ЗАВОД», чисельності працівників 1 особа, відсутності основних засобів, зокрема спеціалізованої техніки, складськх приміщень, наявності рішення від 11.12.2019 про встановлення відповідності ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») п. 8. Критеріїв ризиковості платник податку.

Відтак, для надання правильної оцінки спірним правовідносинам сторін, в даній адміністративній справі підлягають дослідженню обставини, щодо фактичного вчинення ТОВ «Ливарний завод» спірних господарських операцій із контрагентом ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР»), а також належність їх оформлення первинними документами, на підставі яких позивачем були сформовані дані бухгалтерського та податкового обліку в періоді, що був охоплений перевіркою.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Статтею 1 Закону України від 16.07.1999 № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-ХІV) визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно цієї ж статті 1 Закону № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. За відсутності факту поставки товарів, відповідні суми не можуть враховуватись у податковому обліку, навіть за наявності формально складених первинних документів або сплати грошових коштів.

Розумною економічною причиною (діловою метою) в розумінні підпункту 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України є причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

При цьому, відповідно до п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за № 168/704, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.

За змістом пунктів 2.1, 2.2, 2.4 цього Положення (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Судом встановлено, що 02 грудня 2021 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР», ) було укладено Договір купівлі-продажу №21-12/17 від 02 грудня 2021 року, за умовами п. 1.1 якого продавець (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») зобов`язався передати у власність покупця (Позивача) товар, а покупець зобов`язався прийняти і оплатити товар в порядку і на умовах, передбачених Договором.

Відповідно до п. 2.1 Договору, продаж товару здійснюється окремими партіями на підставі усних заявок Покупця. Видаткова накладна за умовами договору має містити в собі окремі товарні позиції та ціни на одиницю товару і є невід`ємною частиною Договору. Згідно з п. 3.1 Договору, сторони попередньо в усній формі погоджують ціну одиниці товару в кожній партії товару, що продається. Відповідно до п. 3.2 Договору, оплата за товар здійснюється шляхом перерахування безготівкових коштів на розрахунковий рахунок Продавця згідно видаткових накладних. Покупець може перераховувати кошти авансом. Згідно з п. 4.1 Договору, передача-приймання товару здійснюється в присутності уповноважених представників Сторін. Пунктом 4.2 Договору визначено, що моментом переходу права власності на Товар є момент фактичного приймання-передачі Товару Сторонами (представниками Сторін). Для цілей даного Договору та цілей податкового та бухгалтерського обліку Сторони домовились, що «моментом купівлі-продажу» партії Товару вважатиметься дата, проставлена на відповідній видатковій накладній. Відповідно до п. 4.3 Договору товар вважається переданим Продавцем і прийнятий Покупцем по кількості і якості з підписанням Сторонами накладних. Згідно з п. 4.4 Договору. Товар передається Продавцем і приймається Покупцем: за якістю; за кількістю та асортиментом згідно кількості, вказаної у видаткових накладних Продавця, підписаних представником Покупця. Відповідно до п. 4.5 Договору, Продавець надає покупцю наступні документи на Товар: - Видаткову накладну на Товар (оригінал). - Товарно-транспортну накладну на поставку товару. Згідно з п. 4.6 Договору, завантаження та вивіз товару зі складу Продавця здійснюється за домовленістю Сторін.

На виконання укладеного договору позивачем у ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») було придбано товар двома партіями 28 грудня 2021 року.

Так на підставі Видаткової накладної №28/12/1 від 28.12.2021 позивач придбав товар на загальну суму 522 047,90 грн., з них ПДВ 87 007,98 грн.

Доставка товару підтверджується товарно-транспортною накладною №Г113 від 28 грудня 2021 року, відповідно до якої вантажовідправником є ТзОВ «ГОРИЗОНСТ 2015», перевізником та вантажоодержувачем є позивач ТОВ «ЛИВАРНИЙ ЗАВОД». Перевезення здійснювалось вантажним автомобілем, який належить позивачу - ТАТА LPT 613 ВС 6416 МЕ за маршрутом: с. Оброшине, вул. І. Богуна, 55 (пункт навантаження) до адреси: смт. Куликів, вул. Шевченка, 65, в підтвердження чого позивачем також подано подорожній лист №210 щодо виконання водієм рейсів з перевезення власного товару позивачем чотири рази протягом робочого дня.

Також на підставі Видаткової накладної №28/12/2 від 28.12.2021 позивач придбав товар на загальну суму 524 477,00 грн., з них ПДВ 87 412,83 грн.

Перевезення здійснювалось автомобілем, який належить позивачу на праві оренди за Договором оренди №01/04/1 від 01.04.2 021 вантажний спеціалізований фургон ТАТА LPT 613 ВС 7411 МВ, який є вантажним автомобілем виробництва Tata Motors (Індія). Перевезення та доставка товару (Бікроеласт ЕПП, у кількості 1280 м. кв.; Бордюр 1000*270*150, у кількості 200 шт.; Мішок для будівельного сміття, у кількості 315 шт.; Плівка стретч ручна 500*10, у кількості 190 кг.; Плівка стретч ручна 500*23, у кількості 126 кг.; Праймер бітумний, у кількості 45 шт.; Труба 17*2, у кількості 1,4 м.; Труба 20*2,8, у кількості 1,6 м.; Труба 30*20*2, у кількості 0,8 м.; Фарба акрилова СТ 53, у кількості 285 л.;) підтверджується товарно-транспортною накладною №Г112 від 28 грудня 2021 року та подорожнім листом №211 щодо виконання водієм рейсів з перевезення власного товару позивачем за маршрутом: с. Оброшине, вул. І. Богуна, 55 (пункт навантаження) до адреси: смт. Куликів, вул. Шевченка, 65 (пункт розвантаження).

Факт оплати вартості придбаного позивачем за Договором купівлі-продажу №21-12/17 від 02 грудня 2021 року у постачальника ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») товару підтверджується платіжним дорученням №2954 від 30 грудня 2021 року на суму 322 047,90 грн; призначення платежу згідно договору №21-12/17 від 02 грудня 2021 року; платіжним дорученням №2953 від 30 грудня 2021 року на суму 200 000,00 грн.; призначення платежу згідно договору №21-12/17 від 02 грудня 2021 року; платіжним дорученням №3006 від 26 січня 2022 року на суму 50 000,00 грн.; призначення платежу згідно договору №21-12/17 від 02 грудня 2021 року.

В підтвердження вказаних господарських операцій позивачем також подано Оборотно-сальдові відомості: по рахунку №631 за період з 01.12.2021 по 01.08.2024, по рахунку №201 за 28 грудня 2021 року, які підтверджують зміни у складі активів позивача - оприбуткування та облік придбаного та отриманого товару.

Вказані первинні бухгалтерські документи складені згідно із чинним законодавством, а саме Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Видаткові накладні містять усі реквізити, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зокрема: назву документа, дату і місце складання, назви підприємств, від імені яких складено документ, зміст та обсяги господарських операцій, посади осіб, відповідальних за здійснення господарських операцій і правильність їх оформлення, особисті підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

За вимогами статті 48 Закону про автотранспорт для водія одним із документів для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є товарно транспортна накладна (далі ТТН) або «інший визначений законодавством документ на вантаж».

Відповідно до Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, (додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25 лютого 2009 р. N 207) (далі Перелік №207), який втратив чинність 04.02.2022, водію юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, треба мати ТТН. Якщо ж здійснюються вантажні перевезення власного майна для власних потреб, відсутня вимога щодо обов`язкового оформлення товарно-транспортних накладних, оскільки, відповідно до п. 2 Переліку №207, для водія суб`єкта господарювання, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб, слід мати накладну або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж. Документом, що підтверджує право власності на вантаж у цьому випадку є видаткова накладна, яка підтверджує виникнення права власності на товар у позивача.

Наведене підтверджується також п. 4.2. Договору, відповідно якого моментом переходу права власності на товар є момент фактичного приймання-передачі Товару сторонами та «моментом купівлі-продажу» партії товару вважається дата проставлена на відповідній видатковій накладній. Тобто, 28 грудня 2021 року позивач здійснював перевезення власного товару. Відтак, використання власного/орендованого транспортного засобу для здійснення перевезення власного товару не потребує обов`язкового оформлення товарно-транспортної накладної.

Суд також дослідив, що у власній господарській діяльності позивач використовує навантажувач, за допомогою якого здійснювались розвантажувальні роботи. Навантажувальні роботи здійснювались силами та за рахунок продавця.

Доводи контролюючого органу про нереальність господарських операцій з ТОВ «ГОРИЗОНТ-2015», з огляу на переважну відсутність операцій щодо придбання ТОВ «ГОРИЗОНТ-2015» (нова назва ТОВ «СКТ ДОВЕР») будівельних матеріалів, які були реалізовані на адресу ТОВ «Ливарний завод» суд оцінює критично, оскільки джерелом доказу такого порушення ТОВ «ГОРИЗОНТ-2015» є виключно Єдиний реєстр податкових накладних. Водночас доказів, зокрема, первинних бухгалтерських документів, проведених перевірок, якими встановлено таку переважну відсутність, а також яких саме товарів така відсутність встановлена, не врахування обставини наявності доказів у відповідача щодо придбання частини товарів, періоду придбання товарів відповідачем суду не подано.

Безпідставними є доводи відповідача і щодо відсутності спеціалізованої техніки, оскільки відповідачем не доведено, яке відношення вказана техніка має саме до поставки товару за укладеним між сторонами договором. Наявність/відсутність спеціалізованої техніки у контрагента не впливає на чинність господарської операції з купівлі-продажу товарів.

Щодо прийняття 11.12.2019 рішення про встановлення відповідності ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») п. 8. Критеріїв ризиковості платника податку, то суд зазначає, що віднесення ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР»), до ризикових щодо відносин з іншими контрагентами не має впливу на чинність здійснених господарських операцій з позивачем, оскільки таке рішення датоване 2019 роком, а господарські операції здійснювалися значно пізніше зі спливом двох років. Даних про дійсність вказаного рішення на момент здійснення спірних господарських операцій відповідачем не подано. Водночас, податкові накладні, виписані позивачем на вказані господарські операції контролюючим органом своєчасно зареєстровані - №35 від 28.12.2021 та №Г112 від 28.12.2021.

Суд також зазначає, що одне лише порушення постачальником товару (робіт, послуг) вимог податкового законодавства не може бути підставою для висновку про порушення іншим платником податків покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту та обліку витрат за умови, якщо суд не встановив фактів, які свідчать про його обізнаність щодо протиправної податкової поведінки контрагента та про злагодженість дій між ними.

В акті перевірки відповідач стверджує, що придбання товарів у вказаного контрагента не було обумовлено розумними економічними причинами (діловою метою) та відповідно такі операції були спрямовані на отримання податкової вигоди кінцевим отримувачем, тобто позивачем.

Суд зазначає, що відповідачем в акті перевірки не зазначено, що доцільність господарських операцій для позивача взагалі ним досліджувалась. Водночас за доводами позивача придбаний у ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» (ТОВ «СКТ-ДОВЕР») товар, був використаний як сировина та матеріали для виготовлення кінцевої продукції ігрові елементи дитячих майданчиків (машинки і т.п.), лавочки в асортиментів, урни тощо для замовників, також придбаний товар був використаний при проведенні ремонтних робіт цеху.

Зокрема, 01 серпня 2022 року між позивачем та ТОВ «ЗАХІДЄВРОБУД» () було укладено Договір про надання послуг по виготовленню готової продукції №01-08-4 від 01 серпня 2022 року, в рамках якого, зі своїх власних матеріалів позивачем виготовлялась відповідна продукція (п. 1.1 Договору). Зобов`язання за Договором про надання послуг по виготовленню готової продукції №01-08-4 від 01 серпня 2022 року було виконано, про що було підписано відповідні Акти здачі-приймання послуг: №б/н від 25 листопада 2022 року та №б/н від 22 лютого 2023 року. Під час виготовлення готової продукції (лавки 11 шт, урна для сміття 22 шт) позивачем були використані ТМЦ придбані у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР»).

Також 03 серпня 2023 року між позивачем та ПП «ЗАХІДБУД-ПЛЮС» () було укладено договір підряду в спрощеному порядку. В рамках діяльності за вищезазначеним договором позивачем було виготовлено та передано товар (лавка в кількості 15 шт. та урна для сміття в кількості 8 шт на загальну суму 256 800,00 грн.), про що було підписано Видаткову накладну №31 від 18 вересня 2023 року. Для виготовлення товару для ТОВ «ЗАХІДБУД-ПЛЮС» було використано ТМЦ, придбані у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР»), а саме Саморіз до дерева 3,5*55, у кількості 750 шт.; Лист 2, у кількості 87.6 кг.; Саморіз до дерева, у кількості 3,6°25, у кількості 160 шт.; Гайка шестигранна, у кількості 12 шт.; Грунтівка концентрат акрилова, у кількості 8 л.; Грунтівка універсальна ЄC, у кількості 1 шт.; плівка стреч ручна 500,100, у кількості 2 кг.; Фарба акрилова СТ 53, у кількості 5 л.; Труба 100*60*4, у кількості 270,9 кг.; Шпаклівка, у кількості 2 кг.; Праймер бітумний, у кількості 1 шт.; Грунт емаль антикорозійна 3в1, у кількості 10 л.

02 серпня 2023 року між позивачем та ТОВ «ВЕЛЬТ КАПІТАЛ» () було укладено Договір поставки №06 від 02 серпня 2023 року щодо поставки обладнання для дитячого майданчика. Для виготовлення товару для ТОВ «ВЕЛЬТ КАПІТАЛ» було використано ТМЦ, придбані у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР») , а саме: Tруба 20*2,8, у кількості 1,103 т.; кутник 75*75 *6,0мм, у кількості 17,27 кг.; Смуга 40*4 у кількості 102,04 кг.; Гайка M 12, у кількості 68 шт.; Лист 2, у кількості 0,63 кг; Смуга 50*4, у кількості 18,82 кг; Круг 10 мм, у кількості 1,2 кг.; Труба 30*20*2, у кількості 42,71 кг.; Смуга 60*6, у кількості 0,15 кг.; Смуга 30*40, у кількості 0,76 кг.; Труба 100*100*3, у кількості 4,22 кг.; кутик 50°50 5,0 мм 6 м, у кількості 6,58 кг.; Саморіз по металу 3,5*25, у кількості 101 шт.; Саморіз до дерева 3,5*25, у кількості 54 шт.; Гайка M 16, у кількості 23 шт.; Гайка M 12, у кількості 293 шт.; Гайка шестигранна, у кількості 3шт.; Труба 17*2, у кількості 0,003 |т.; кутик 125*125* 8,0мм, у кількості 6,16 кг.; Лист г/к 12,5*1,2*2.5, у кількості 0,1 кв. м.; грунт емаль антикорозійна 3в1 27 л.; Фарба акрилова СТ 53, у кількості 32 л.; плівка стреч ручна 500,100, у кількості у кількості 4 шт.; Праймер бітумний, у кількості 1 шт.; Шпаклівка, у кількості 2 кг.; Сверло 15,0, у кількості 2 шт.

02 жовтня 2023 року між позивачем та ПП ВКФ «БУДМОНТАЖСЕРВІС» () було укладено Договір поставки №7 від 02 жовтня 2023 року. Для виготовлення товару для ПП ВКФ «БУДМОНТАЖСЕРВІС» було використано ТМЦ, придбані у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР»), а саме: Tpyбa 20*2,8, у кількості 0,097 т.; Труба 30*0*2, у кількості 18 кг.; Tpyбa 100*60*4, у кількості 33 кг.; Смуга 40*4, у кількості 1,51 кг.; Смуга 50*4, у кількості 14,16 кг.; кутник 50*50 5,0мм, у кількості 7,37 кг.; Лист 2, у кількості 14,61 кг.; Гайка M 12, у кількості 142 шт.; Гайка M 16, у кількості 20 шт.; Саморіз по металу 3,5*25, у кількості 30 шт.; Саморіз пo металу 3,5*55, у кількості 24 шт.; Труба 17*2, у кількості 0,007 т.; Круг 8мм, у кількості 0,12 кг.; Круг 10мм, у кількості 1,59 кг.; Шпаклівка, у кількості 2 кг.; Праймер бітумний, у кількості 2 шт.; Фарба акрилова СТ 53, у кількості 22 л.; плівка стреч ручна 500,100, у кількості 3 шт.; плівка стреч ручна 500,23, у кількості 3 шт.; Грунтівка концентрат акрилова., у кількості 10 л.; Сверло 15,0, у кількості 2 шт.; грунт емаль антикорозійна 3в1 у кількості 21,5 л.

26 липня 2021 року між позивачем та ТОВ «АЛЬТБУД ЛВ» () було підписано Договір поставки №07/21 від 26 липня 2021 року. Для виготовлення товару для ТОВ «АЛЬТБУД ЛВ» було використано ТМЦ, придбані у ТзОВ «Горизонт-2015» (нова назва ТОВ «СКТ-ДОВЕР»), а саме: Гайка М 12, у кількості 144 шт.; Смуга 60°6, у кількості 6,2 кг.; Смуга 50*4, у кількості 42, 6 кг.; Саморіз до дерева 3,5°55 у кількості 56 шт.; Лист 2, у кількості 155,2 кг.; Саморіз до дерева 3,5*55, у кількості 560 шт.; Грунтівка універсальна EC у кількості 2 шт.; Грунт емаль антикорозійна 3 в 1, у кількості 15 л.; Шпаклівка, у кількості 1 кг.; Фарба акрилова СТ 53 у кількості 2 л.; Плівка стреч. ручна 500, 100, у кількості 2 шт.; Сверло 15,0, у кількості 1 шт..

13.05.2024 між позивачем та ТОВ «ЗАХІДБУДПРОЕКТ» () було підписано Договір поставки №2-05 від 13.05.2024. Товар було поставлено в повному обсязі, на підтвердження чого надано Видаткову накладну №22 від 14.05.2024 та товарно-транспортну накладну №22/2 від 14.05.2024.

Окрім цього, в підтвердження використання ТМЦ для власних цілей та списання торвау позивачем подано акти списання товару №1 від 31 січня 2022 року на загальну суму 165 937,00 грн., №3 від 17 лютого 2022 року на загальну суму 9 938,66 грн., №27 від 25 листопада 2022 року на загальну суму 34 585,84 грн, №4 від 22 лютого 2023 року на загальну суму 18 940,00 грн., №9 від 01 вересня 2023 року на загальну суму 62 247,91 грн., № 10 від 18 вересня 2023 року на загальну суму 62 247,91 грн., №18 від 29 листопада 2023 року на загальну суму 19 275,87 грн, № 8 від 14 травня 2024 року на загальну суму 19 275,87 грн..

Відповідачем, в свою чергу, не надано доказів невідповідності господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, їх збитковості або інших обставин, які б окремо або в сукупності свідчили, що вчинення таких операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані па отримання виключно необгрунтованої податкової вигоди.

Відповідачем також не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.06.2020 у справі №340/422/19.

Судом досліджено та проаналізовано вищенаведені документи бухгалтерського обліку ТзОВ «Ливарний завод», якими оформлено спірні господарські операції та встановлено, що такі документи не мають дефектів і відповідають вимогам Закону № 996-ХІV, розкривають зміст господарських операцій, підтверджують реальність руху активів позивача в межах господарської діяльності з метою отримання прибутку.

Також суд враховує, що вказані документи є первинними документами в розумінні закону, які належить складати для даного виду господарських операцій, а відтак є належними та допустимими доказами у розумінні статей 73-76 КАС України.

Щодо недоліків у первинних документах, на які звертає увагу контролюючий орган, а саме у наданих для перевірки видаткових накладних щодо придбання ТМЦ не ідентифіковано особу (прізвище, ім`я та по батькові), що відповідальна за здійснення господарської операції і правильність оформлення, то суд зазначає, що з боку позивача єдиною особою, відповідальною за здійснення господарських операцій є директор. Цей факт також відображено відповідачем в п. 2.2. Акту перевірки, яким визначено, що у періоді, за який проводилась перевірка, відповідальним за фінансово-господарську діяльність платника податків був керівник ОСОБА_1 » відповідно до протоколу загальних зборів учасників від 11.01.2021 №1. Висновки про відповідальність саме директора за здійснення господарської операції і правильність її оформлення також підтверджується посадовою інструкцією директора підприємства №б/н від 12.01.2021.

Щодо особи, відповідальної за оформлення господарської операції з боку постачальника, такою особою також є керівник постачальника Назар Бурський, ім`я та прізвище, а також підпис особи, відповідальної з відвантаження ТМЦ наведено у видаткових накладних, наданих до перевірки.

Системною та послідовною є позиція Верховного Суду про те, що формальні недоліки первинних документів повинні оцінюватися в сукупності з іншими обставинами справи, сама собою наявність, або відсутність окремих документів, зокрема, а також помилки у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків, у зв`язку з його господарською діяльністю, мали місце. Така позиція наведена Верховним Судом у справі № 803/1810/16 постанова від 15.02.2023, справі № 805/4446/15-а від 24.01.2020,

Також Верховний Суд у справі №815/4998/16 від 19.09.2023 відзначив, що недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для не визнання факту господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.

Відповідно до статті 83 ПК України, для посадових осіб органів державної податкової служби під час проведення перевірок, підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; експертні висновки; судові рішення; інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи державної податкової служби.

В силу приписів статей 44, 83 ПК України, посадові особи податкового органу під час проведення перевірки були зобов`язані врахувати надані позивачем первинні документи. У разі, якщо первинні документи, надані платником податків під час проведення перевірки, викликають сумніви у їх достовірності, акт документальної перевірки повинен містити посилання на докази, що доводять складання таких документів без реального здійснення господарських операцій.

Пунктом 185.1 статті 185 ПК України встановлено, зокрема, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Верховний Суд у справі № 826/10104/16 із посилання на підпункт 14.1.231 пункту 14.1 статті 14 ПК України зазначив, що за умови реального здійснення платником податку господарської операції з придбання товарів (робіт, послуг), яка призвела до об`єктивної зміни складу активів такого платника, придбання такого товару (робіт, послуг) з метою використання у господарській діяльності, наявності первинних документів, які підтверджують понесені витрати, платник податку має право на віднесення таких витрат до витрат, що враховуються при обчисленні об`єкта оподаткування, а податку на додану вартість - до складу податкового кредиту.

Проаналізувавши подані позивачем документи суд дійшов висновку, що оспорюванні податковим органом господарські операції мали реальну господарську ціль - забезпечення діяльності позивача та досягнення його мсти. Товар отриманий від контрагента мав реальний і товарний характер та був використаний в процесі господарської діяльності позивача. Зазначені господарські операції призвели до зміни майнового стану кожного їх учасника, були обумовлені рухом ТМЦ та підтверджені належними первинними документами, на підставі яких формується бухгалтерський і податковий облік.

Суд також враховує, що позивач не має обов`язку відслідковувати правильність чи законність ведення господарської діяльності кожним із його контрагентів. Реальність господарських операцій позивача з ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» підтверджується первинними документами, відбувся реальний рух активів в процесі здійснення цих операцій, а тому відсутні законні підстави для визначення позивачу податкових зобов`язань. Допущені самим контрагентом порушення вимог законодавства при веденні господарської діяльності можуть потягнути відповідну відповідальність щодо цього ж контрагента та не впливають на податкові зобов`язання позивача. Наявність у позивача податкових та видаткових накладних по господарських операціях, що перевірялися, а також відповідних розрахункових документів, дані яких враховані та відображені у бухгалтерському та податковому обліку позивача, повністю підтверджують законність нарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток, а також підтверджують факт здійснення господарських операцій позивача.

Також суд зазначає, що неподання контрагентами фінансової та податкової звітності, або ж подання її з порушенням строків, чи з допущенням помилок, і взагалі будь-яке порушення податкової дисципліни, не може свідчити про неотримання товару позивачем від постачальників, а наслідки такого порушення перекладатися на контрагентів, з якими постачальник перебуває у взаємовідносинах. Формування суб`єктом господарювання витрат не може ставитись у пряму залежність від додержання податкової дисципліни третіми особами. Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання по сплаті податку до бюджету, то це тягне відповідальності та негативні наслідки саме щодо цієї особи.

Суд звертає увагу на те, що при складанні Акту податковим органом не здійснювалось належної перевірки первинно-бухгалтерських документів позивача та його контрагентів; не перевірялася наявність господарсько-правових стосунків з іншими суб`єктами господарювання, а лише міститься інформація щодо неможливості підтвердити формування податкових зобов`язань з податку на прибуток у зв`язку із неможливістю відповідачем перевірити та встановити відповідність придбаних та реалізованих товарів, а отже, і не спростовується відповідачем факт здійснення господарських операцій між позивачем та контрагентом. Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 22.02.2023 у справі № 824/1078/16-а та від 07.03.2023 № 805/2847/16-а.

В обґрунтування прийняття спірного податкового повідомлення-рішення відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача в основному ґрунтуються на даних податкової інформації щодо контрагента, а не з аналізу суті та наслідків господарських операцій, що, в свою чергу не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операційц за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

По своїй суті, інформація з інформаційно-аналітичних баз податкової є лише результатом службової діяльності працівників податкового органу при виконанні ними своїх службових обов`язків. Будь-яка податкова інформація, що наявна в інформаційно- аналітичних базах відносно контрагентів суб`єкта господарювання по ланцюгах постачання, а також податкова інформація надана іншими контролюючими органами, в тому числі і складена з причин неможливості проведення документальних перевірок, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону. Така інформація не створює для платника податків самостійного юридичного наслідку. А тому посилатись на таку інформацію, як на доказ нереальності операцій або як на доказ фіктивності конкретного платника податків, є неправомірним.

Подібного висновку дотримується Верховний Суд у постанові від 15.11.2022 № 815/4241/16, щодо неприйнятності посилання контролюючого органу на узагальнену податкову інформацію, наявну в інформаційно-аналітичних ресурсах ДПС, а також отриману від інших податкових органів щодо контрагентів позивача, яка вказує на неможливість виконання операцій позивача з цими суб`єктами господарювання, оскільки відповідачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів цих обставин у визначеному законодавством порядку. До того ж, податкова інформація щодо контрагентів сама по собі не може бути самостійною та беззаперечною підставою для висновку про нереальність господарських операцій.

Окрім цього, в матеріалах справи відсутня інформація та документи, які б свідчили про проведення контролюючим органом перевірок контрагента ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015», як наслідок, відсутнє належне документальне підтвердження відсутності у цих господарсько-правових стосунків з іншими суб`єктами господарювання щодо закупівлі товару, а отже відповідачем не спростовано жодними належними та допустимими доказами відсутність факту здійснення контрагентом позивача господарських операцій.

Наведеним вище, спростовуються висновки відповідача про те, що отримання позивачем товару від ТОВ «ГОРИЗОНТ 2015» фактично не відбувалося.

В ході судового розгляду адміністративної справи висновки контролюючого органу щодо складання бухгалтерських документів без реального здійснення господарських операцій не знайшли свого підтвердження та спростовуються наданими позивачем доказами.

З метою дослідження фактичного постачання товарів/послуг у межах господарської діяльності необхідно встановити зміст господарських операцій, договірні умови, фактичний порядок надання поставок іх обсяги і зміст, мету придбання, належним чином дослідити первинні бухгалтерські документи, складені щодо господарських операцій, з`ясувати, чи розкривають первинні документи зміст операцій, та оцінювати такі докази кожний окремо та у їх сукупності, а також у сукупності з іншими доказами у справі. Така правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 11 квітня 2023 у справі № 640/8822/21.

ТзОВ «Ливарний завод» на підтвердження реальності господарських операцій та фактичного руху активів надало відповідні розрахункові, платіжні та інші документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку: видаткові накладні, податкові накладні, платіжні доручення, особові рахунки. Окрім цього до матеріалів справи було долучено подорожні листи для підтвердження транспортування товару.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принципи верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Неприпустимість притягнення до відповідальності однієї компанії за неправомірні дії іншої компанії підтверджується практикою Європейського суду з прав людини. Так, в пункті 71 рішення у справі № 3991/03 Булвес АД проти Болгарії Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що у разі якщо національні органи за відсутності будь-яких вказівок на безпосередню участь фізичної або юридичної особи у зловживанні, пов`язаним зі сплатою податку на додану вартість, який нараховується у ланцюгу поставок, або будь-яких вказівок на обізнаність про таке порушення, все ж таки застосовують негативні наслідки до отримувача оподатковуваної податком на додану вартість поставки, який повністю виконав свої зобов`язання, за дії або бездіяльність постачальника, який перебував поза межами контролю отримувача і у відношенні якого у нього не було засобів перевірки та забезпечення його виконання, то такі владні органи порушують справедливий баланс, який має підтримуватися між вимогами суспільних інтересів та вимогами захисту права власності.

Європейський суд з прав людини в пункті 38 рішення від 09 січня 2007 року у справі Інтерсплав проти України зазначив, що коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань.

При цьому слід наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі Федорченко та Лозенко проти України, відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення поза розумним сумнівом.

У даній справі відповідач не надав доказів, які б беззаперечно спростовували зафіксовані в первинних документах господарські операції; фактично його висновки ґрунтуються на припущеннях, а не на фактах, встановлених допустимими доказами.

Разом з тим, суд також зауважує, що під час проведення господарських операцій платник податків може бути і необізнаним стосовно дійсного стану правосуб`єктності своїх контрагентів і реально отримати від них товари (роботи чи послуги), незважаючи на те, що контрагенти можливо і мають наміри щодо порушення податкового законодавства.

Зважаючи на викладене, суд вважає неправомірним висновок податкового органу про заниження позивачем податку на прибуток на загальну суму 58 901 грн., в тому числі: за 2022 рік на суму 37 883 грн., за 2023 рік на суму 21 018 грн..

За приписами частини першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На переконання суду, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, встановлені у цій справі обставини спростовують висновки податкового органу, що висловлені у акті перевірки та слугували підставою для прийняття спірного рішення суб`єктом владних повноважень, з огляду на що податкове повідомлення-рішення №43400/13- 01-07-08 від 10.10.2024 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на зазначене на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судовий збір в сумі 6056 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 19-21, 72-77, 90, 139, 241-246, 257, 262, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,

вирішив:

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Ливарний завод (місцезнаходження: 80362, Львівська обл., Жовківський р-н, с. Куликів, вул. Шевченка, 65; ) до Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стрийська, 35 ) про визнання протиправним та скасування наказу та податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ про проведення документальної позапланової виїзної перевірки № 4330-ПП від 15.08.2024.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Львівській області №43400/13-01-07-08 від 10.10.2024.

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Стрийська, 35, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Ливарний завод (місцезнаходження: 80362, Львівська обл., Жовківський р-н, с. Куликів, вул. Шевченка, 65; ) 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень судових витрат у вигляді судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Чаплик І.Д.