Справа № 570/1693/25
Суддя: Коробов С.О.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа№570/1693/25
Номер провадження 2-а/570/18/2025
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року м. Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області (як місцевого адміністративного суду) Коробов С.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про поновлення строку звернення до суду з позовом, про скасування постанови від 28.03.2025 серії ЕНА №4376926 про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, посилаючись на те, що постанова винесена 28.03.2025 поліцейським взводу №1 роти № 3 батальйону УПП у Волинській області ДПП лейтенантом поліції Кратом Артуром Сергійовичем, єнезаконною та винесена з порушенням процесуальних норм, а також на те, що правопорушення нею не вчинялось, просить суд скасувати постанову від 28 березня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. При відкритті провадження у справі встановлено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного провадження.

Оцінивши докази, надані сторонами в позовній заяві та відзиві на позов, суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття рішення в порядку спрощеного провадження.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в межах наявних в справі доказів.

Суд, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч. 1, 2.ст. 9 КАС України).

Згідно зі ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Позиція відповідача щодо даного позову викладена в поданому відзиві, де зазначено, що ОСОБА_1 порушила Правила дорожнього руху, тому її було притягнуто до адміністративної відповідальності, при винесенні постанови інспектором поліції повністю було дотримано норми чинного законодавства та враховано всі обставини вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як встановлено дослідженими по справі доказами, відповідно до оскаржуваної постанови на стаціонарному пості Патрульної поліції, що знаходиться на а/д Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» близько 20 год. 35 хв. під час перевірки документів для встановлення осіб, що здійснюють рух через стаціонарний пост, було виявлено факт адміністративного правопорушенню ОСОБА_1 , а саме: водій, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювала експлуатацію транспортного засобу, що не пройшов обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, підлягають такому контролю), чим порушила п. 31.36 ПРД, за що передбачена адміністративна відповідальність відповідно до ч.3 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до оскаржуваної постанови позивач визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КпАП України та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.3 ст.121 КпАП України адміністративна відповідальність настає у випадку керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Позивач в поданій до суду позовній заяві заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення, зазначаючи, що коли вона, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Transporter, реєстраційний номер НОМЕР_1 , була зупинена інспектором поліції на стаціонарному пості Патрульної поліції, що знаходиться на а/д Н-22 «Устилуг-Луцьк-Рівне» близько 20 год. 35 хв., то поліцейські мали право перевірити лише документи щодо встановлення особи, що здійснює рух через стаціонарний пост. Вказала, що закон не передбачає пред`яву поліцейським протоколу технічного огляду транспортного засобу. Тому вважає, що подальші дії інспектора є протиправними. Свою вину у вчиненні даного правопорушення вона не визнає, оскільки її автомобіль відноситься до типу легкового автомобіля з типом кузова фургон - малотонажний, категорії В (легкові автомобілі з повною масою до 3500 кг), крім того, вона здійснювала поїздку не з метою отримання прибутку, а тому для вказаного автомобіля не потрібен обов`язковий документ про проходження технічного огляду.

Відповідно до ч.3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підгягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 2 ч. 3 Порядку проведення обов`язового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів, затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 № 137 для вантажних автомобілів незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить кожні два роки. Враховуючи вищевикладене та відповідно до Порядку проведення обов`язкового технічного контролю та обсяги перевірки технічного стану транспортних засобів затвердженого постановою КМУ від 30.01.2012 № 137 транспортний засіб «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю кожні два роки.

Постанову було оголошено порушнику негайно після закінчення розгляду справи. Від підпису в постанові ОСОБА_1 відмовилася.

Щодо твердження позивача, що у неї безпідставно інспектором поліції було перевірено інші документи, крім тих, що встановлюють особу, суд бере до уваги та зазначає наступне. Причиною зупинки вказаного транспортного засобу слугувало те, що на території України введено воєнний стан (Указ Президента України від 24 лютого 2022 року ОД 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні») - перевірка документів для встановлення осіб, які здійснюють рух автомобілем через стаціонарний пост.

Загальний порядок перевірки особистих документів, огляду авто, речей та багажу під час воєнного стану визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року № 1456 «Про затвердження Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану».

Вищезгаданим документом закріплене право на проведення перевірки документів, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян для посадових осіб органів Нацполіції, СБУ, Нацгвардн, Держприкордонслужби, Збройних Сил України тощо. Під час перевірки представники силових структур мають право вимагати пред`явлення документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи.

Після зупинки даного транспортного засобу інспектор підійшов до водія, ким виявилась ОСОБА_1 , належним чином представився, попросив пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. ПДР України, пояснив водію транспортного засобу підставу зупинки та перевірки документів.

Так, під час перевірки документів інспектором було встановлено факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 31.3. «б» ПДР України, що є порушенням ч.3 ст. 121 КУпАП, інспектором було прийнято рішення про проведення розгляду справи за інкриміноване правопорушення та в подальшому складання відповідних адміністративних матеріалів.

Позивачу було роз`яснено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, надано можливість надавати пояснення, заявляти клопотання та знайомитись з матеріалами справи, користуватися юридичною допомогою адвоката та іншого фахівця в галузі права, проте позивач не бажала скористатися даними правами.

Враховуючи всі вище вказані обставини, інспектором було прийнято рішення про проведення розгляду справи щодо позивача з дотриманої визначеної законом процедури та винесення постанови за ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Згідно зі ст. 285 КУпАП, Позивача було ознайомлено зі змістом оскаржуваної постанови.

Позивач, зазначаючи в позові про неправомірні дії поліцейського, не надала суду доказів факту свого звернення до правоохоронного органу на конкретну незаконну поведінку чи окреме діяння інспектора поліції, від пояснень в протоколі відмовилася, що свідчить про її згоду щодо обставин події.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає, що оскаржувану постанову було складено 28.03.2025. В позовній заяві позивач вказує, що транспортний засіб, яким вона керувала - не підлягає проходженню обов`язкового технічного контролю, однак станом на 30.03.2025 встановлено, що позивач здійснила оформлення протоколу обов`язкового технічного контролю транспортного засобу.

Так з інформації ПП "Випробувальний центр технічної діагностики" дільниці № 18 вказано, що на вищезазначений транспортний засіб 31.03.2025 видано протокол перевірки технічного стану транспортного засобу № 01277-00110-25, терміном на роки.

Отже, твердження позивача, викладенні у позові, є безпідсгавими, а позовні вимоги необгрунтованими та такими, що вводять суд в оману виключно з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Верховний Суд у своїй постанові від 14.03.2018 по справі №760/2846/17 притримується позиції, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема про порушення правил дорожнього руху (частини 1 статті 126). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і застосовувати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється відповідно до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 року №1395. Згідно з п.2 розділу III зазначеної Інструкції постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Позивач не довела обставини, якими обґрунтовано позовні вимоги. Відповідачем у відзиві спростовано факти, якими позивач заперечує вчинення нею адміністративного правопорушення.

Таким чином, аналізуючи надані докази та норми чинного законодавства, суд приходить до переконання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, вказаного в оскаржуваній постанові. Доказів, які б спростовували факт вчинення позивачем правопорушення, судом здобуто не було, а ті обставини, з яких остання просить скасувати постанову, на думку суду не спростовують правомірності складення оскаржуваної постанови.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що дотримання ПДР України є невід`ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.121 КУпАП.

При вказаних обставинах, суд вважає, що постанова в справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4376926 від 28 березня 2025 року відповідає вимогам ст.283 КУпАП, є законною та обґрунтованою, оскільки при її винесенні виконано усі вимоги чинного законодавства та на підставі повного і всебічного з`ясування обставин вирішено справу, а тому оскаржувана постанова скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 287-289 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 72, 77, 262, 286 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції про поновлення строку звернення до суду з позовом, про скасування постанови від 28.03.2025 серії ЕНА №4376926 про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Коробов С.О.