Справа № 140/3086/25
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/3086/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ в Запорізькій області, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 26.02.2025 №40 про відмову у призначенні пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-ХІІ (далі - Закон №796-ХІІ); зобов`язання відповідача призначити пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону №796-ХІІ з моменту звернення до відповідача з відповідною заявою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII, однак рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 26.02.2025 №40 їй відмовлено у призначенні такої пенсії з підстав проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 менше трьох років.

Із таким рішенням позивач не погоджується й зазначила, що наявне у неї посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-ХІІ. Також позивач зазначала, що факт її проживання у зоні гарантованого добровільного відселення (у селі Зарудчі Камінь-Каширського району Волинської області) підтверджується довідкою Центру надання адміністративних послуг Любешівської селищної ради від 05.02.2025 №1242, а під час навчання у професійно-технічному училищі в Республіці Білорусь у період літних та зимових канікул вона проживала вдома у своїх батьків в селі Зарудчі. З врахуванням наведеного зазначала, що сукупний термін її проживання в зоні добровільного гарантованого відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, тому вона має право на зниження пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону №796-XII на 6 років (максимальний).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (а.с. 72).

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити повністю, посилаючись на правомірність свого рішення від 26.02.2025 №40 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. При цьому зазначив, що станом на 01.01.1993 період проживання позивача у зоні добровільного (гарантованого) відселення складає 02 роки 08 місяців 16 днів, що є менше трьох років. До проживання в зоні гарантованого добровільного відселення не можуть бути зараховані періоди з 10.07.1989 по 13.07.1990, оскільки згідно трудової книжки НОМЕР_1 позивач працювала на території Республіки Білорусь та з 01.09.1986 по 15.07.1989 згідно диплома НОМЕР_2 від 04.07.1989, оскільки позивач навчалася на території Республіки Білорусь.

У відповіді на відзив позивач підтримала позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просила їх задовольнити.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 .

18.02.2025 позивач звернулася до із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, додавши до заяви перелік документів згідно із розпискою-повідомленням.

Вказана заява позивача за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Запорізькій області, яким і прийнято рішення від 26.02.2025 №40 про відмову у призначенні пенсії. У вказаному рішенні зазначено, що вік позивача 53 роки 11 місяців 01 день; страховий стаж становить 26 роки 01 місяць 04 дні. До страхового стажу не зараховано періоди: з 01.09.1986 по 15.07.1989 навчання згідно диплома НОМЕР_2 від 04.07.1989, оскільки в заяві не зазначено про отримання/неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення Білорусії; також за цей період необхідно надати уточнюючу довідку, оскільки в дипломі на російській стороні невірно вказано початок навчання; з 10.07.1989 по 13.07.1990 згідно трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки в заяві не зазначено про отримання/неотримання пенсії від органів пенсійного забезпечення Білорусії. Проживання позивача станом на 01.01.1993 у зоні добровільного (гарантованого) відселення складає 02 роки 08 місяців 16 днів, при необхідних не менше трьох років. Враховуючи вище викладене прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ у зв`язку з відсутністю проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 три роки.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом. Незарахування ГУ ПФУ в Запорізькій області до страхового стажу періодів навчання та роботи з 01.09.1986 по 15.07.1989 та з 10.07.1989 по 13.07.1990 не оскаржується у межах цієї справи.

При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону №1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Як передбачено частиною першою статті 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, встановлені статтею 55 Закону №796-ХІІ.

За приписами частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, зменшення віку становить 3 роки (початкова величина) та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років (пункт 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ). Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що умовою для виникнення в особи права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII є факт проживання та (або) праці такої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років до 01.01.1993. Початкова величина зменшення пенсійного віку (3 роки) встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період. Додатково такі особи мають право на зменшення пенсійного віку на 1 рік за 2 роки проживання, роботи на відповідній місцевості. При цьому максимальна межа зниження пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-XII становить 6 років, незалежно від того застосовувалась початкова величина зменшення пенсійного віку до таких осіб чи ні (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі №460/38580/22, від 24.05.2024 у справі №460/17257/23).

Виходячи із змісту правовідносин, які регулюються Законом № 796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993 (подібні висновки щодо застосування норм права викладені у постанові Верховного Суду від 19.09.2024 у справі № 460/23707/22).

Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення, визначений у додатку 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української РСР про порядок введення в дію законів Української РСР «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок чорнобильської катастрофи» (далі - Постанова №106).

Підпунктом 7 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846; далі - Порядок №22-1), з урахуванням змін, внесених постановою правління Пенсійного фонду України від 19.12.2023 №55-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.01.2024 за №1/41346), які набрали чинності 15.02.2024, передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи:

для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;

для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;

посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Частиною третьою статті 65 Закону №796-XII передбачено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 належить до потерпілих від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи підтверджує факт проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років та надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, оскільки наявність такого посвідчення не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII, та вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території (вказані висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 11.11.2024 у справі №460/19947/23, від 18.03.2025 у справі №460/27065/23).

Верховний Суд (постанови від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі №500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23) виснував, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або у зв`язку з роботою в такій місцевості. При цьому зниження пенсійного віку залежить від рівня радіологічного забруднення місцевості та тривалості проживання в ній особи.

Підставою для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку згідно з рішенням ГУ ПФУ в Запорізькій області від 26.02.2025 №40 стало проживання позивача станом на 01.01.1993 у зоні добровільного (гарантованого) відселення менше трьох років (02 роки 08 місяців 16 днів).

Отже, ключовим питанням у цій справі є підтвердження належними та допустимими доказами факту фізичного перебування позивача на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території станом на 01.01.1993.

Як видно з відомостей паспорта громадянина України (а.с.11), ОСОБА_1 народилася в селі Зарудчі Любешівського (на даний час Камінь-Каширського) району Волинської області.

З долученої до заяви про призначення пенсії довідки Центру надання адміністративних послуг Любешівської селищної ради від 05.02.2025 №1242 слідує, що позивач проживала та була зареєстрована в селі Зарудчі Камінь-Каширського (Любешівського) району Волинської області з 01.01.1986 по 01.09.1986 та 22.08.1990 по даний час.

Згідно з додатком 1 до Постанови №106 село Зарудчі Любешівського району Волинської області включено у перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській AEC, і віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Як зазначалось вище, у спірних правовідносинах для визначення права позивача на застосування положень статті 55 Закону №796-XII період постійного проживання (праці) у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років станом на 01.01.1993 слід обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993.

Крім того, з відомостей диплому серії НОМЕР_2 від 04.07.1989 слідує, що ОСОБА_1 01.09.1986 вступила до Пінського професійно-технічного училища №108 трикотажників та в липні 1989 році закінчила повний курс названого училища.

Також із записів №№2, 3 трудової книжки НОМЕР_1 вбачається, що позивач у період з 10.07.1989 по 13.07.1990 працювала у місті Пінську Республіка Білорусь.

Не є спірною та обставина, що вище зазначені навчальний заклад та підприємство, яких позивач навчалася та працювала, розташовані у місті Пінську Республіка Білорусь, що не відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Варто зазначити, що постійне місце навчання та робота позивача нерозривно пов`язані з її постійним місцем проживанням, відтак факт навчання та роботи у Білорусії виключає можливість її постійного проживання в селі Зарудчі у ці періоди.

Посилання позивача на те, що зимові та літні канікули вона проводила у батьків в селі Зарудчі, суд не бере до уваги, оскільки жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин позивач ні до заяви від 18.02.2025 про призначення пенсії, ні до матеріалів справи не надала.

Суд наголошує, що законодавець пов`язує виникнення права на зниження пенсійного віку для призначення пенсії за віком із фактом саме фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку із постійним (а не з періодичним) проживанням в такій місцевості з огляду на тривалий вплив радіації на організм людини. Постійне місце навчання/роботи нерозривно пов`язане з постійним місцем проживанням особи.

Отже, наданими документами підтверджено фактичний період проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення з моменту аварії на Чорнобильській АЕС у період з 26.04.1986 до 01.09.1986 та 22.08.1990 до 01.01.1993 згідно довідки Центру надання адміністративних послуг Любешівської селищної ради від 05.02.2025 №1242, що становить 02 роки 08 місяців 16 днів.

Суд також зауважує, що навіть довідкою органу місцевого самоврядування від 05.02.2025 №1242 не підтверджено проживання позивача постійно протягом трьох років у зоні гарантованого добровільного відселення у період з 26.04.1986 по 01.01.1993.

Відтак висновок ГУ ПФУ в Запорізькій області у рішенні від 26.02.2025 №40 про непідтвердження факту проживання у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше трьох років для призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до положень статті 55 Закону №796-XII відповідає обставинам справи.

Верховний Суд у постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22 у такій категорії справ дотримується підходу, згідно з яким якщо станом на 01.01.993 позивач постійно не проживав та не працював у зоні гарантованого добровільного відселення протягом трьох років, то він не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача ГУ ПФУ в Запорізькій області були відсутні правові та фактичні підстави для призначення позивачу пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ за заявою від 18.02.2025, оскільки за наявними доказами станом на 01.01.1993 період її фактичного постійного проживання у зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років, а наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень статті 55 Закону №796-XII. Тому рішення ГУ ПФУ в Запорізькій області від 26.02.2025 №40 про відмову у призначенні пенсії є правомірним, у зв`язку із чим у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасування зазначеного рішення та похідної позовної вимоги про зобов`язання призначити пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ належить відмовити.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, 158Б, ).

Суддя О. О. Андрусенко