Справа № 148/1111/25
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1111/25
Провадження №2-а/148/56/25
05 червня 2025 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Ліванчук А.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку письмового спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,
Вважає оскаржувану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, з огляду на те, що така постанова винесена з порушеннями чинного законодавства, а саме її не було запрошено на розгляд справи, та не було ознайомлено з оскаржуваною постановою, щодо вчиненого правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП. Оскаржувана постанова не була пред`явлена для ознайомлення та підпису а також не була надана її копія. В оскаржуваній постанові відсутня інформація, відносно дати, коли копія постанови від 19.07.2024 № 24/1680, про притягнення до адміністративної відповідальності була їй надіслана поштовим відправленням. В постанові про відкриття виконавчого провадження № 77876190 від 22.04.2025, зазначено, стягнути з ОСОБА_1 , суму в 68 000 грн., проте відповідач не мав права подвоювати суму штрафу, до тих пір, поки не ознайомить правопорушника з оскаржуваною постановою.
ІНФОРМАЦІЯ_2 при винесені постанови не були взяті до уваги пояснення до протоколу, в яких вона зазначила про відсутність у посадових осіб відповідача повноважень виносити оскаржувану постанову, у зв`язку з релокацією підприємства до іншої місцевості, де у ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» з`являється обов`язок подавати звіти до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не відповідачу. Тому оскаржувана постанова винесена з перевищенням посадових повноважень.
Згідно постанови 24/1680 від 19.07.2024 ОСОБА_1 , будучи на посаді директора ТОВ «Андромеда ВУД» мала обов`язок до 20.06.2024 у відповідності до пункту 15 постанови КМУ № 1921 від 28.12.2000 «Про затвердження Положення про військово-транспортний обов`язок» подати до ІНФОРМАЦІЯ_4 письмову інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємстві на таких транспортних засобах.
У той час, начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , не взяв до уваги її пояснення в протоколі про адміністративне правопорушення № Т/24/876 від 05.07.2024, в якому вона не погоджується з вчиненням правопорушення, у зв`язку з тим, що ТОВ «Андромеда ВУД» перебуває у процесі релокації в Закарпатську область, з 2022 року, згідно з державною програмою релокації від Міністерства економіки, остаточна релокація де-юре відбулася у травні 2024 року, а де-факто з 2022 року. 17.05.2024 змінилась адреса в ЄДР: стара адреса: АДРЕСА_1 , нова адреса: АДРЕСА_2 та відповідно зобов`язана подавати інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці до 20.06.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто за місцем адміністративно-територіального устрою.
Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факт порушення нею обов`язків передбачених п.15 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1921 «Про військово-транспортний обов`язок». Сама постанова без обґрунтування її доказами не дає підстав для висновку про скоєння адміністративного правопорушення.
В судове засідання сторони не викликалися, у зв`язку з чим у відповідності з ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
Відповідач - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду направив відзив на позов (а.с.29-32), в якому останній вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови № 24/1680 від 19.07.2024 є безпідставним та необґрунтованим. Оскільки своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення передбачене ст. 210-1 ч.3 КУпАП.
Так, 05.07.2024 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 було встановлено, що підприємство ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» в особі керівника підприємства ОСОБА_1 , не подало до ІНФОРМАЦІЯ_4 у встановлений законодавством строк інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 до Положення про військово-транспортний обов`язок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1921.
З метою притягнення до адміністративної відповідальності, 05.07.2024 старшим офіцером адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 , старшим лейтенантом ОСОБА_4 , відносно ОСОБА_1 було складено протокол №Т/24/867 за ст.210-1 ч.3 КУпАП.
ОСОБА_1 була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, а також про свої права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що підтверджується її підписом у протоколі.
Окрім цього, ОСОБА_1 отримала копію протоколу №Т/24/867, що також підтверджується її підписом.
На розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 не прибула, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Враховуюче зазначене вище, 19.07.2024, повно та всебічно дослідивши матеріали справи №Т/24/867 від 19.07.2024, з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно надавши оцінку доказам, відповідно до постанови №24/1680, начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 було накладено на громадянку ОСОБА_1 штраф у розмірі 34 000,00 грн.
Положенням про військово-транспортний обов`язок (постанова Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1921), визначено порядок виконання військово-транспортного обов`язку для задоволення потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку та Держспецтрансслужби (далі - військові формування) на особливий період транспортними засобами і технікою усіх типів і марок вітчизняного та іноземного виробництва, їх повернення під час демобілізації та компенсації шкоди, завданої транспортним засобам і техніці внаслідок їх залучення під час мобілізації.
Відповідно до п.15 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2000 року №1921 «Про військово-транспортний обов`язок», керівники підприємств, установ та організацій подають територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці.
При складані протоколу №Т/24/867 від 05.07.2024, ОСОБА_1 повідомила в графі «Задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування)» адресу: АДРЕСА_3 .
Враховуючи зазначене та керуючись статтею 308 КУпАП, постанову №24/1680 було направлено до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області, проте, 23.10.2024 виконавчий лист повертається стягувачу без прийняття до виконання на підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ пред`явлено не за місцем вимоги або не за підвідомчістю».
16.04.2025, постанову №24/1680 було направлено до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.
Своїми діями, ОСОБА_1 цілеспрямовано намагалась уникнути адміністративної відповідальності та виконання своїх обов`язків.
Окрім того, дії по так званій «релокації» підприємства ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» розпочались саме після вручення ОСОБА_1 у відповідності до п.2, 10, 14, Положення про військово-транспортний обов`язок часткового наряду від 13.02.2024 №01-47/411 для передачі пікапу TOYOTA HILUX. Так, 04.04.2024, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме головним спеціалістом командування ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , в присутності відповідального виконавця адміністративного відділення ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_6 , а також старшого інструктора ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_7 було запропоновано ОСОБА_1 ознайомитися та отримати частковий наряд.
Від отримання, а також підпису часткового наряду ОСОБА_1 категорично відмовилась, чим створила штучні перепони у виконанні повноважень посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 , чим також проігнорувала свої обов`язки.
Враховуючи факт відмови від підпису, посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 було складено відповідний Акт відмови, а також здійснено відеозапис вручення часткового наряду. Вручення часткового наряду відбулось за місяць до так званої «релокації» підприємства ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» та початку активних дій ухилення від виконання обов`язку з передачі техніки. Під час вручення часткового наряду, ОСОБА_1 жодного разу не повідомляла про так звану «релокацію» підприємства ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД». Вважають, що зазначена обставина була створена штучно у зв`язку з цілеспрямованим ухиленням від виконання своїх обов`язків, передбачених законодавством.
Позивач стверджує, що підприємство ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» було «релоковано» за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку з чим, ІНФОРМАЦІЯ_2 , засобами системи електронного документообігу було направлено запит начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 за № вих.2002/2542 від 19.07.2024, а саме: Чи подавало підприємство ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» до ІНФОРМАЦІЯ_5 інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюються на підприємствах і техніці.
22.07.2024, ІНФОРМАЦІЯ_7 було направлено відповідь на запит ІНФОРМАЦІЯ_4 в якому зазначено, що підприємством ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» такої інформації до ІНФОРМАЦІЯ_6 не надавалось.
Незважаючи на обізнаність в своїх обов`язках, ОСОБА_1 не подала відповідної інформації а ні до ІНФОРМАЦІЯ_4 , ні до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що лише підтверджує її протиправну бездіяльність з метою уникнення обов`язку передачі транспортних засобів для задоволення потреб Збройних Сил України
З вищевикладеного слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_8 повністю дотримався процедури притягнення винної особи до адміністративної відповідальності, а саме належним чином повідомив позивача про дату, час та місце розгляду справи. Просив відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, згідно якої остання вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_8 , який розглядав справу недотримано вимог законності, при розгляді постанови про адміністративне правопорушення повно та всебічно не з`ясував усі обставини справи, а саме, на момент вчинення правопорушення ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , таким чином замість того, щоб матеріали справи про адміністративне правопорушення №Т/24/867 від 05.07.2024 направити до ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто за місцем вчинення правопорушення, для подальшого розгляду, справа була розглянута за місцем виявлення правопорушення. Аргументи відповідача повністю надумані та порушено повагу до суду та до учасників процесу.
При розгляді даного адміністративного матеріалу відповідальною посадовою особою, при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення не встановлено чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, що тягнуло за собою направлення адміністративного матеріалу за місцем вчинення правопорушення, а не винесення постанови про притягнення до відповідальності за місцем виявлення правопорушення.
Суд повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
При цьому ОСОБА_1 було роз`яснено її права та обов`язки, а також повідомлено про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення та отримано другий примірник протоколу, що підтверджується її підписами.
Відповідно до пояснень ОСОБА_1 у вказаному протоколі, вона з протоколом не згодна, адміністративного правопорушення вона не вчиняла у зв`язку з тим, що ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» перебуває в процесі «релокації» в Закарпатську область, з 2022 року, згідно з державною програмою релокації від Міністерства економіки, остаточна релокація де-юре відбулася у травні 2024, а де-факто у 2022 року.
Незважаючи на те, що позивач знала дату, час та місце розгляду справи та усвідомлювала, що в разі її відсутності справа може бути розглянута без неї, остання на розгляд справи не з`явилася, клопотання про відкладення розгляду справи не подала.
17.10.2024 постанову №24/1680 від 19.07.2024 було направлено до Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області.
23.10.2024 виконавчий лист повертається стягувану - ІНФОРМАЦІЯ_2 без прийняття до виконання на підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виконавчий документ пред`явлено не за місцем вимоги або не за підвідомчістю» (а.с.43).
16.04.2025, постанову №24/1680 було направлено до Хустського відділу державної виконавчої служби у Хустському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с.44).
Аналізуючи представлені сторонами докази, які досліджені в ході судового розгляду та вирішуючи даний спір, суд виходить із наступного.
Статтею 20 ч.1 п. 1 КАС України, визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно зі ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 7 КАС України, суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За змістом ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 1 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Відповідно до ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій
Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 , у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.
Отже, 05.07.2024 (дата виявлення правопорушення) діяв особливий період.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» правовою основою мобілізаційної підготовки та мобілізації є Конституція України, Закон України «Про оборону України», цей та інші закони України, а також видані відповідно до них нормативно-правові акти.
Згідно ст. 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», військово-транспортний обов`язок установлюється з метою задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань на особливий період транспортними засобами і технікою і поширюється на центральні та місцеві органи виконавчої влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації, у тому числі на залізниці, порти, пристані, аеропорти, нафтобази, автозаправні станції дорожнього господарства та інші підприємства, установи і організації, які забезпечують експлуатацію транспортних засобів, а також на громадян - власників транспортних засобів.
На підставі ст. 26 ч.2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» посадові особи, винні в порушенні законів України та інших нормативно-правових актів з питань мобілізаційної підготовки та мобілізації, а також громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.
Відповідно до ст. 16 Закону України «Про оборону» підприємства, установи та організації усіх форм власності здійснюють згідно із законодавством заходи щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Мобілізаційна підготовка - комплекс організаційних, політичних, економічних, фінансових, соціальних, правових та інших заходів, які здійснюються в мирний час з метою підготовки національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державної спеціальної служби транспорту, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій до своєчасного й організованого проведення мобілізації та задоволення потреб оборони держави і захисту її території від можливої агресії, забезпечення життєдіяльності населення в особливий період ( ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).
Військово-транспортний обов`язок є складовою частиною мобілізаційної підготовки і мобілізації в державі та включає в себе проведення заходів, пов`язаних з військовим обліком, завчасною підготовкою, перевіркою готовності до передачі та передачею в особливий період транспортних засобів і техніки військовим формуванням
Відповідно до ч.1 ст.21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію підприємства, установи і організації зобов`язані:
- планувати і здійснювати заходи щодо розробки мобілізаційних планів та підготовки до виконання покладених на них мобілізаційних завдань (замовлень) і забезпечувати поставку продукції згідно з укладеними договорами (контрактами) та надавати звіти з цих питань відповідним органам виконавчої влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування, які є замовниками мобілізаційних завдань (замовлень);
- у разі їх ліквідації (реорганізації) своєчасно сповіщати про це відповідні органи державної влади, інші державні органи та органи місцевого самоврядування, з якими укладено договори (контракти) на виконання мобілізаційних завдань (замовлень);
- здійснювати під час мобілізації заходи щодо переведення виробництва (діяльності) на функціонування в умовах особливого періоду;
- утримувати в належному стані техніку, будівлі, споруди та об`єкти інфраструктури, що належать для передачі в разі мобілізації Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту або призначені для спільного з ними використання у воєнний час;
- сприяти територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки, Центральному управлінню та/або регіональним органам Служби безпеки України, відповідному підрозділу Служби зовнішньої розвідки України у їхній роботі в мирний час та в особливий період;
- забезпечувати своєчасне прибуття працівників, які залучаються до виконання обов`язку щодо мобілізації у порядку, визначеному частинами третьою - п`ятою статті 22 цього Закону, на збірні пункти та до військових частин;
- забезпечувати в разі мобілізації доставку техніки на збірні пункти та у військові частини згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);
- здійснювати заходи щодо підготовки до розгортання спеціальних формувань, призначених для передачі в разі мобілізації до Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, розгортання та передачі їх в особливий період згідно з мобілізаційними планами;
- надавати під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні та інші матеріально-технічні засоби Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, Оперативно-рятувальній службі цивільного захисту згідно з мобілізаційними планами з наступним відшкодуванням їх вартості в порядку, встановленому законом;
- створювати та утримувати мобілізаційні потужності, створювати і зберігати мобілізаційний резерв матеріально-технічних і сировинних ресурсів згідно з мобілізаційними завданнями (замовленнями);
- забезпечувати формування і ведення страхового фонду документації на продукцію мобілізаційного та оборонного призначення;
- вести військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів із числа працюючих, здійснювати заходи щодо бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та в особливий період і надавати звітність з цих питань відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування в установленому порядку;
- надавати відповідним органам державної влади, іншим державним органам та органам місцевого самоврядування інформацію, необхідну для планування і здійснення мобілізаційних заходів;
- утворювати мобілізаційні підрозділи та призначати працівників з питань мобілізаційної роботи;
- сприяти своїм працівникам, які є резервістами, у виконанні ними обов`язків служби у військовому резерві та своєчасному їх направленню до органів військового управління, військових частин;
- у разі реєстрації (перереєстрації), переобладнання чи зняття з обліку транспортних засобів, що можуть бути призначені для доукомплектування Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, подавати до відповідних органів та підрозділів, що згідно із Законом України « Про дорожній рух» здійснюють державну реєстрацію та облік транспортних засобів, документи з відміткою відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про взяття їх на військовий облік (зняття з військового обліку).
Згідно з п.15 «Положення про військово-транспортний обов`язок», затвердженого Постановою КМУ №1921 від 28 грудня 2000 року, керівники підприємств, установ та організацій подають територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки щороку до 20 червня та 20 грудня інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1.
Відповідно до п. 8 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року, організація військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях покладається на відповідних керівників. Обов`язки з ведення військового обліку в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах ,в установах та організаціях покладаються на працівників служби персоналу, служби управління персоналом (далі-служба персоналу). Уразі відсутності штатної одиниці служби персоналу обов`язки з ведення військового обліку покладаються на особу, яка веде облік працівників в державному органі, органі місцевого самоврядування, на підприємстві, в установі, організації. Працівники з питань мобілізаційної роботи або мобілізаційних підрозділів (за наявності) безпосередньо організовують роботу з бронювання військовозобов`язаних та контролю за станом ведення військового обліку.
Отже, аналізуючи наведені положення, подання територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки інформації є виконанням військово-транспортного обов`язку в певній частині, який покладається на керівників підприємств, установ та організацій.
Невиконання чи несвоєчасне виконання цього обов`язку є порушенням законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Суд зазначає, що позивач ОСОБА_1 є керівником підприємства ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД», який зобов`язаний щороку до 20 червня та 20 грудня подавати територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1, проте дану інформацію ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 подано не було, тим самим порушила вимоги: статті 6 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та пункту 15 Положення про військово-транспортний обов`язок, тобто вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 ч.3КУпАП.
Посилання позивача про відсутність у посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 повноважень виносити оскаржувану постанову у зв`язку з релокацією підприємства до іншої місцевості ще в травні 2024 року, а саме в АДРЕСА_4 , де у ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД», з`являється обов`язок подавати звіти до ІНФОРМАЦІЯ_9 , а не ІНФОРМАЦІЯ_2 суд не бере до уваги.
Відповідно до листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.07.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_5 із запитом чи подавало підприємство ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» інформацію про наявність про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 Положення про військово-транспортний обов`язок було отримано відповідь, що ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» вищевказана інформація не надавалась (а.с.37).
Разом з тим, відповідно до повідомлення ОСОБА_1 , остання повідомила ІНФОРМАЦІЯ_8 про зміну юридичної адреси ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД» 05.07.2024, а також 06.07.2025 подала заяву до ІНФОРМАЦІЯ_8 про зняття з обліку транспортні засоби Toyota HILUX 2022 р.в. та Toyota Land Cruiser 2022 р.в. (а.с.35, 45).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Toyota HILUX 2022 р.в. перебуває на обліку в ТСЦ 0541 (а.с.45).
Згідно часткового наряду №01-47/411 від 13.02.2024, винесеного начальником Тульчинської районної військової адміністрації О. Гаврилюком та начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_8 , ТОВ «АНДРОМЕДА ВУД», яке розташоване за адресою м. Тульчин вул. Гагаріна, 2, Тульчинського району, Вінницької області зобов`язано передати транспортний засіб Toyota HILUX 2022 р.в. військовим формуванням.
Оцінюючи обставини, суд зазначає, що позивач відповідно до чинного законодавства зобов`язаний був до 20 червня 2024 подати до ІНФОРМАЦІЯ_4 інформацію про наявність транспортних засобів і техніки, їх технічний стан, а також про громадян, які працюють на підприємствах, в установах та організаціях на таких транспортних засобах і техніці, за формою згідно з додатком 1 до Положення про військово-транспортний обов`язок.
Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Так, з досліджених доказів суд доходить висновку, що начальник ІНФОРМАЦІЯ_4 при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності діяв правомірно, врахувавши всі обставини справи, та наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП, за наслідками чого виніс постанову про накладення адміністративного стягнення у відповідності до вимог чинного законодавства.
За приписами ст. 268 ч.1 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази; заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи; виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).
Докази, надані сторонами по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст. 283 ч. 1 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Згідно зі ст. 77 ч. 1 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно правової позиції висловленої Великою Палатою Верховного Суду у справі № 520/2261/19 обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
З огляду на вищевказане та зважаючи на встановлені обставини справи, суд вважає, що в діянні ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.3 КУпАП, а тому суб`єктом владних повноважень правомірно складено щодо неї протокол про адміністративне правопорушення за вказаною статтею КУпАП.
Дотримано вимог законодавства і при винесенні оспорюваної постанови про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 , оскільки посадовою особою, яка винесла постанову, враховано характер вчиненого правопорушення, особу позивача і накладено штраф у розмірі, передбаченому санкцією статті.
Враховуючи те, що позивачем не доведено протиправності винесеної постанови № 24/1680 від 19.07.2024, а матеріали справи не містять відомостей, які б спростували факти, встановлені в оскаржуваній постанові, та надали б суду підстави дійти висновку щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення, суд приходить до переконання, що заявлений позов не підлягає задоволенню.
Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 210 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.
У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості, саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За таких обставин, суд вважає, що оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення є правомірною, і підстав для її скасування не вбачає, обставини вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджені наявними матеріалами справи.
Дослідивши в сукупності всі надані у справі докази, суд вважає, що відповідач при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності діяв у відповідності до вимог чинного законодавства, належним чином оцінив обставини справи, розглянув справу про адміністративне правопорушення у порядку, що визначений КУпАП, прийняв рішення, яке відповідає вимогам Закону, а тому суд вважає прийняте рішення законним та обґрунтованим, підстав для задоволення позовних вимог і його скасування не вбачає.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.
Відповідно до ст.139 КАС України судові витрати позивачу не відшкодовуються у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 210-1, ст. ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд, -
Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Судові витрати з оплати судового збору залишити за позивачем.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 10 днів безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Суддя: