Справа № 240/6161/24
Суддя: Майстренко Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/6161/24

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Майстренко Н.М., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.11.2023 про відмову їй у призначенні пенсії за віком;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до її страхового стажу періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2006 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.08.2008 по 30.09.2008, з 01.01.2009 по 31.10.2009, з 01.12.2009 по 30.06.2010 та з 01.08.2011 по 14.09.2015 та перевести її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 06.11.2023 (з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 вказує, що завчасно звернулася до пенсійного органу із заявою про призначення їй пенсії за віком, до якої додала всі необхідні й підтверджуючі наявність у неї страхового стажу необхідної тривалості документи, втім суб`єкт владних повноважень відмовив їй у призначенні такої пенсії, оскільки протиправно не зарахував до страхового стажу періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2006 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.08.2008 по 30.09.2008, з 01.01.2009 по 31.10.2009, з 01.12.2009 по 30.06.2010 та з 01.08.2011 по 14.09.2015. Вважаючи таке рішення відповідача протиправним й таким, що порушує її право на належний соціальний захист, ОСОБА_1 просить його скасувати та зобов`язати призначити їй пенсію за віком з 06.11.2023 (з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України).

Ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Вказує, що у зв`язку із непідтвердженням ОСОБА_1 належними та допустимими доказами наявності у неї страхового стажу достатньої для призначення пенсії за віком тривалості, їй цілком правомірно було відмовлено у її призначенні на підставі оскаржуваного рішення.

Розглянувши дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні) з особливостями, визначеними статтями 257 - 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), а також дослідивши подані сторонами документи, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою від 06.11.2023 про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Заява позивача за принципом екстериторіальності була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яке 09.11.2023 прийняло рішення про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком з огляду на недостатність у неї страхового стажу необхідної тривалості.

При цьому, до страхового стажу ОСОБА_1 пенсійним органом не було зараховано періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2006 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.08.2008 по 30.09.2008, з 01.01.2009 по 31.10.2009, з 01.12.2009 по 30.06.2010 та з 01.08.2011 по 14.09.2015. Так, в оскаржуваному рішенні зазначено, що загальний страховий стаж заявниці складає 27 років 4 місяці 8 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.

Будь-яких інших підстав для відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.11.2023 не містить.

Не погоджуючись з таким рішенням пенсійного органу, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у даній справі.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. А починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 року.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування).

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

При цьому, пунктом 2 частини 1 статті 11 Закону № 1058-IV встановлено, що загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно з пунктом 3-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди:

1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Статтею 26 Закону № 1058-IV встановлено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.

Наявність страхового стажу, який дає право на призначення пенсії за віком, визначається на дату досягнення особою відповідного віку і не залежить від наявності страхового стажу на дату звернення за призначенням пенсії.

Як встановлено судом, позивач досяг 60 років 12.04.2023 року, а тому для призначення позивачу пенсії за віком необхідно наявність страхового стажу не менше 30 років.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01 травня 1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб-підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку (далі - відділ персоніфікованого обліку), надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 № 10-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) (далі - Положення), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

З огляду на вказане до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме: з 01 січня 2004 року по 31 грудня 2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 8 липня 2010 року № 2464-VI платниками єдиного внеску є: фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування (крім електронних резидентів (е-резидентів).

Згідно ч. 4 ст. 4 цього ж Закону особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або за вислугу років, або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу з 01.03.1996 року призначена пенсія по інвалідності.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 з 08.08.2022 по 14.09.2015 була зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Таким чином, період отримання пенсії по інвалідності під час зайняття підприємницькою діяльністю зараховується до страхового стажу як період, за який сплачено страхові внески.

Крім того, як підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК), ОСОБА_1 за 2006 - 2011 були сплачені страхові внески.

Оскільки у цей часовий проміжок умовою включення до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків незалежно від суми сплачених коштів, такий період підлягає зарахуванню до страхового стажу.

Отже, у Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області не існувало законних підстав для незарахування до страхового стажу ОСОБА_1 спірних періодів зайняття підприємницькою діяльністю, оскільки ці періоди страхового стажу позивача підтверджується як довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК), так і фактом звільнення позивача як особи з інвалідністю від сплати єдиного внеску.

В силу положень частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, в порушення вказаних норм, відповідачем не надано суду належних, допустимих й достатніх доказів, які б доводили правомірність прийнятого рішення про відмову у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком.

При цьому, слід зазначити, що дискреція - це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії/прийняти конкретне рішення і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Відтак, за обставин, що склались у даній справі, та беручи до уваги, що єдиною підставою відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком було саме незарахування до її страхового стажу періодів зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2006 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.08.2008 по 30.09.2008, з 01.01.2009 по 31.10.2009, з 01.12.2009 по 30.06.2010 та з 01.08.2011 по 14.09.2015, що, як зазначено вище у даному рішенні, було здійснено протиправно, у пенсійного органу не було повноважень на обрання альтернативного варіанту вирішення порушеного ОСОБА_1 в поданій заяві питання окрім як прийняти рішення про призначення їй пенсії за віком, оскільки нею було подано всі необхідні й передбачені законом документи, тобто дотримано визначену законодавцем процедуру реалізації права на соціальний захист.

Отже, з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2006 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.08.2008 по 30.09.2008, з 01.01.2009 по 31.10.2009, з 01.12.2009 по 30.06.2010 та з 01.08.2011 по 14.09.2015 , а також призначити їй пенсію за віком з 06.11.2023, тобто з дня звернення за її призначенням.

Частинами 1 4 статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З огляду на все наведене вище в сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Зважаючи на відсутність витрат зі сплати судового збору, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72 - 77, 139, 242 - 246, 251, 262, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (54008, м. Миколаїв, вул. Морехідна, 1, ) задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 09.11.2023 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію за віком.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періоди зайняття підприємницькою діяльністю з 01.07.2006 по 30.09.2007, з 01.01.2008 по 31.03.2008, з 01.08.2008 по 30.09.2008, з 01.01.2009 по 31.10.2009, з 01.12.2009 по 30.06.2010 та з 01.08.2011 по 14.09.2015 та перевести її з пенсії по інвалідності на пенсію за віком з 06.11.2023 (з дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Майстренко