Справа № 400/10946/24
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
О К Р Е М А У Х В А Л А
Суддя Миколаївського окружного адміністративного суду Птичкіна В.В., розглянувши заяву у справі
за позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 400/10946/24 позов ОСОБА_1 до Департаменту з питань виконання кримінальних покарань задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, яка полягає в неоформленні та ненаправленні до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідок про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-XII «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 основного розміру пенсії ОСОБА_1 .

- зобов`язано Департамент з питань виконання кримінальних покарань оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, обчислених з урахуванням розмірів встановлених окладів станом на 01.01.2023, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2023 пенсії ОСОБА_1 .

28.05.2025 позивач звернувся до суду із заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій просить суд:

«Визнати протиправними дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань під час виконання рішення суду по адміністративній справі №400/10946/24 від 04.02.2025 року.

Стягнути з відповідача Департаменту з питань виконання кримінальних покарань, за рахунок бюджетних асигнувань, на мою користь, ОСОБА_1 , понесені судові витрати в сумі 908,40 грн».

Заява обґрунтована тим, що на виконання рішення у справі № 400/10946/24 відповідач виготовив довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку пенсії станом на 01.01.2023, проте розміри надбавки за особливості проходження служби, надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, надбавки за кваліфікацію і премії розраховані з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 1 762 грн.

До заяви позивач додав копію довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023.

Разом з тим, у рішенні від 04.02.2025 у справі № 400/10946/24, суд зробив висновок про те, що відповідно до пункту 5 Порядку № 45 (у чинній редакції без врахування змін, що вносились до цього пункту Постановою № 103), у довідках про розмір грошового забезпечення відповідач зобов`язаний зазначати розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим званням, звідки особа звільнилася на пенсію.

Право на перерахунок пенсії у позивача виникло з 01.02.2023 року у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2023 року, а отже відповідач повинен був розрахувати розмір грошового забезпечення позивача станом на 01.01.2023 року, включаючи усі види грошового забезпечення.

Відтак, позиція відповідача про те, що у оновлених довідках про розмір грошового забезпечення необхідно зазначати розміри додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, виходячи розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, а саме 1762 грн, суперечить чинному законодавству.

Таким чином, відповідач вчинив протиправні дії на виконання рішення суду, а саме виготовив довідку від 28.02.2025 № 688, в яких розрахував надбавку за особливості проходження служби та премію, із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року.

Крім того, сума надбавки за вислугу років розрахована відповідачем неправильно.

Надбавка за вислугу років у позивача має становить 45 % від суми посадового окладу (8 160 грн) та окладу за спеціальним званням (2040 грн), а саме 4 590 грн. Натомість, відповідач вказав суму надбаки за вислугу років позивача у сумі 3 015 грн.

Відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Верховний Суд України у своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15 вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про порушення відповідачем статті 14, 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною шостою статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу (окрему ухвалу).

Згідно з частиною першою статті 249 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Суд при розгляді заяви відповідно до статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, повинен здійснити судовий контроль, який визначений межами судового рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача.

Щодо судового збору

В заяві від 28.05.2025 позивач просить стягнути з відповідача судовий збір за подання заяви в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України в сумі 908 грн.

Частиною 2 статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено вимоги до поданої заяви. Зокрема, зазначено, що у такій заяві зазначаються: 1) найменування адміністративного суду, до якого подається заява; 2) ім`я (найменування) позивача, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 3) ім`я (найменування) відповідача, посада і місце служби посадової чи службової особи, поштова адреса, а також номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 4) ім`я (найменування) третіх осіб, які брали участь у розгляді справи, поштова адреса, номер засобу зв`язку, адреса електронної пошти, якщо вони відомі; 5) номер адміністративної справи; 6) відомості про набрання рішенням законної сили та про наявність відкритого касаційного провадження; 7) інформація про день пред`явлення виконавчого листа до виконання; 8) інформація про хід виконавчого провадження; 9) документ про сплату судового збору, крім випадків, коли його не належить сплачувати за подання відповідної заяви; 10) перелік документів та інших матеріалів, що додаються.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (далі -Закон № 3674-VI) .

Статтею 4 Закону № 3674-VI установлено розміри ставок судового збору стосовно документів, за подання яких справляється судовий збір. При цьому розміри ставок судового збору залежать від характеристики об`єкта справляння - позовна заява, скарга чи інша заява (у деяких випадках - у поєднанні з характеристикою суб`єкта, який звертається до суду).

Однак, приписами статті 4 Закону № 3674-VI, не передбачено ставки судового збору за звернення із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду.

Відтак, за відсутності законодавчо встановлених ставок судового збору за звернення до суду із зазначеною вище заявою, на позивача не поширюється обов`язок сплати судового збору за подання заяви в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Зазначені висновки узгоджуються із позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 2а/0470/2563/12, від 22 січня 2020 року та від 11 серпня 2021 року у справі № 560/4364/19, від 05.05.2022 по справі № 520/9769/19.

За такого, підстав для стягнення судового збору з відповідача немає.

Суд звертає увагу позивача, що в нього є право повернути сплачений судовий збір в порядку встановленим Законом № 3674-VI.

На підставі викладеного, керуючись ст. 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Департаменту з питань виконання кримінальних покарань при виконанні рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.02.2025 у справі № 400/10946/24 щодо зазначення у довідці про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 01.01.2023, розмірів надбавки за особливості проходження служби, премії з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 у розмірі 1762 грн та щодо зазначення неправильно розрахованої суми надбавки вислугу років.

3. Департаменту з питань виконання кримінальних покарань вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України.

4. Встановити строк для надання відповіді на окрему ухвалу 30 календарних днів з дня її отримання.

5. Копію ухвали направити позивачу та Департаменту з питань виконання кримінальних покарань для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання) в порядку, визначеному статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Птичкіна В.В.