Справа № 380/25357/24
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 380/25357/24 пров. № А/857/15205/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року, головуючий суддя Грень Н.М., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУПФУ в Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та поверненні документів для призначення пенсії, поданих ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.05.2024 року - з дати повторного звернення за призначенням такої пенсії, на підставі представлених ІНФОРМАЦІЯ_1 документів.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року у справі №380/27531/23 скасовано та прийнято постанову якою позовні вимоги задоволено, а саме: визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Кадровий центр Сухопутних військ ЗСУ Міністерства оборони України на підставі матеріалів особової справи скласти на ОСОБА_1 попередній розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 та надіслати попередній розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано протиправно бездіяльність та зобов`язати Фінансове-економічне управління ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі матеріалів особової справи скласти основний розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчисленням вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 та надіслати такий основний розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію до ІНФОРМАЦІЯ_4 . На виконання вказаного рішення Львівського окружного адміністративного суду на адресу ГУ ПФУ у Львівській області скеровано пакет документів для розгляду питання щодо призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років. Однак, позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 2262-ХІІ, у зв`язку з відсутністю для цього підстав.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та поверненні документів для призначення пенсії, поданих ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з 20.05.2024 року - з дати повторного звернення за призначенням такої пенсії, на підставі представлених ІНФОРМАЦІЯ_1 документів.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ГУПФУ в Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку, яке, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що на час звільнення зі служби позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а», ч. 1, ст. 12 Закону№2262, оскільки немає необхідної календарної вислуги років, а саме 25 років і більше.

На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6 від 13.01.2021 року виключений зі списків особового складу, як такий, що звільнений з військової служби у запас згідно з наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №483 від 29.10.2020 року.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №6 від 13.01.2021 року, вислуга років станом на 13.01.2021 року становить:

-календарна - 16 років 05 місяців 28 днів;

-пільгова 16 років 03 місяці 17 днів;

-загальна вислуга років 32 роки 09 місяців 16 днів.

З метою призначення та отримання належної пенсії, ОСОБА_1 у травні 2022 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_5 із заявою про призначення пенсії, складеної у встановленій законодавством формі, та долучив до неї необхідний пакет документів, просив оформити та направити до Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області подання про призначення пенсії.

Листом від 20.02.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовив у оформленні подання та направленні документів до ГУ ПФУ у Львівській області, обґрунтовуючи це тим, що в матеріалах справи позивача відсутній розрахунок вислуги років.

Враховуючи вищевказане, ІНФОРМАЦІЯ_6 у відповідь на заяву від 19.05.2023 року, листом від 02.06.2023 року надіслало матеріали особової справи ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_7 для складання ним основного розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію.

Проте такий розрахунок складено не було, а особова справа позивача повернута до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.09.2024 року у справі №380/25731/23 апеляційну скаргу позивача задоволено, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18.03.2024 року скасовано. Визнано протиправною бездіяльність та зобов`язано Кадровий центр Сухопутних військ ЗСУ Міністерства оборони України на підставі матеріалів особової справи скласти на ОСОБА_1 попередній розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 та надіслати попередній розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнано протиправно бездіяльність та зобов`язати Фінансове-економічне управління ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі матеріалів особової справи скласти основний розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію, відповідно до Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчисленням вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року №530 та надіслати такий основний розрахунок вислуги років військовослужбовця на пенсію до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У зв`язку із зверненням позивача до суду Фінансово-економічним управлінням складено основний розрахунок вислуги років ОСОБА_1 №101 від 07.02.2024 року та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

20.05.2024 року позивач повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 із відповідною заявою про призначення пенсії.

Листом від 22.05.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_6 направило до ГУ ПФУ у Львівській області подання на призначення пенсії з долученням пакету документів, зокрема і розрахунку за вислугу років.

06.08.2024 року позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду із запитом, у якому просив повідомити про стан розгляду заяви про призначення пенсії за вислугу років.

У відповідь на заяву Управління Пенсійного фонду не пояснило причини повернення документів.

ІНФОРМАЦІЯ_6 скерував лист ГУ ПФУ у Львівській області від 16.08.2024 року у якому вказано, що підставою для повернення відповідних документів є те, що відповідно до наказу №6 від 13.01.2021 року вислуга років позивача становить 16 років 05 місяців та 28 днів, а відтак недостатньо для призначення пенсії.

Вважаючи дії Головного управління Пенсійного фонду у Львівській області протиправними, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач має календарну вислугу років для призначення пенсії, а також в нього наявний відповідний пільговий стаж, відповідно до приписів пункту 2 Постанови № 393. Враховуючи, що позивач проходив службу, яка передбачена Постановою № 393, тому має право на обрахування вислуги років в пільговому розрахунку.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року № 2262-ХІІ (далі - Закон №2262). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до ст. 2 Закону № 2262 військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають право на пенсійне забезпечення, пенсії відповідно до цього Закону призначаються і виплачуються після звільнення їх зі служби.

Відповідно до пункту а частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах б-д, ж статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, серед іншого: з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з частиною 4 статті 17 Закону № 2262-ХІІ при призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Відповідно до статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Тобто, законодавець чітко встановлює можливість призначення пенсії за вислугу років, із зарахуванням в її період вислуги років на пільгових умовах.

Колегія суддів зазначає, що Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зокрема, у пункті а статті 12 визначає мінімальний розмір вислуги, необхідної для призначення пенсії за вислугою років за цим Законом та для позивача він складає 25 календарних років і більше.

У свою чергу, положеннями статті 17-1 Закону № 2262-ХІІ та постанови підпунктів а та г пункту 3 Постанови № 393 передбачено визначення вислуги років у пільговому обчисленні, а посилання відповідача на необхідність врахування виключно календарної вислуги років є необґрунтованими та суперечать зазначеним вище положенням Закону № 2262-ХІІ та Постанови № 393.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові 03.03.2021 року у справі № 805/3923/18-а та постанові від 14.04.2021 року у справі № 480/4241/18.

Як слідує з матеріалів справи, наказом командира військової частини НОМЕР_1 №6 від 13.01.2021 року майор ОСОБА_1 виключений зі списків особового складу, як такий, що звільнений з військової служби у запас згідно з наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №483 від 29.10.2020 року. Вислуга років станом на 13.01.2021 року становить календарна 16 років 05 місяців та 28 днів; пільгова 16 років 03 місяці та 17 днів.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно з п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17.07.1992 року, в редакції постанови, чинної на час виникнення у Позивача права на призначення пенсії 14.01.2021 року (далі Постанова №393), для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам, зазначеним у пункті «о» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховується військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.

Статтею 17 Закону визначено види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, а статтею 17-1 Закону встановлено саме порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим законом. У свою чергу, вказаною нормою передбачено, що цей період та пільгові умови встановлюються саме Кабінетом Міністрів України.

Отже, Законом передбачені пільгові умови для призначення пенсій за вислугу років, які встановлюються урядом, шляхом прийняття підзаконних нормативно-правових актів.

Постановою № 393 визначено, зокрема, порядок обчислення та призначення пенсій за вислугу років, зокрема, військовослужбовцям за контрактом. Вказана постанова є підзаконним нормативно-правовим актом, мета якого конкретизувати нормативне регулювання з метою вирішення питань, що виникають з приводу призначення пенсії за вислугу років, зокрема, і на пільгових умовах.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи справу № 805/3923/18-а Верховний Суд у постанові від 03.03.2021 року дійшов висновку, що основним актом, на підставі якого здійснюється обчислення періоду проходження військової служби для зарахування його до стажу є Закон. Пільгове обчислення періоду проходження військової служби є похідним від визначальної підстави і може визначатись іншими підзаконними нормативно-правовими актами, зокрема, Постановою №393. Можливість пільгового обчислення вказаного періоду пов`язується, насамперед, зі спеціальним статусом, якого особи набули в результаті виконання відповідної роботи, яка визначена у законодавчому порядку.

При цьому, Верховний Суд відступив від правових висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 19.09.2018 року у справі № 725/1959/17, від 27.03.2018 року у справі № 295/6301/17.

Таке правове регулювання та наведені вище висновки Верховного Суду у справі № 805/3923/18-а дозволяють зробити висновок про те, що передбачена Порядком № 393 можливість пільгового зарахування окремих видів служби спрямована на реалізацію Закону і положенням цього Закону не суперечить.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі № 805/3923/18-а, від 14.04.2021 року у справі № 480/4241/18.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 року «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393» (набрала чинності з 19.02.2022 року) внесені зміни до пункту 3 Постанови № 393, а саме передбачено зарахування на пільгових умовах певних періодів до вислуги років лише для визначення розміру пенсії.

Колегія суддів наголошує, що після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393», і стаття 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і Постанова № 393 встановлюють однакове правове регулювання спірних правовідносин в частині розмежування календарної та пільгової вислуги, порядку їх обчислення та застосування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 року № 119 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393» усунуто розбіжності між Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та Постановою № 393 щодо врахування пільгової вислуги років для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Так, Верховний Суд в постанові від 31.08.2023 року у справі № 200/4951/22 сформував правовий висновок, що для призначення пенсії за вислугу років за Законом календарна вислуга років могла бути зарахована на пільгових умовах відповідно до Порядку № 393 в редакції, чинній до внесення змін постановою Кабінету Міністрів України № 119 від 16.02.2022 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звільнення зі служби, діяла редакція Порядку № 393, яка передбачала пільгове зарахування вислуги років.

Отже, відповідач дійшов необґрунтованого висновку щодо відсутності у позивача, станом на час звільнення, необхідного стажу для призначення йому пенсії за вислугою років згідно із п. а ст. 12 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, та безпідставно відмовив позивачу у такому призначенні з урахуванням вислуги років у розмірі.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі №380/25357/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді В. Я. Качмар
Т. В. Онишкевич