Справа № 580/6360/24
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/6360/24 Суддя першої інстанції: Василь ГАВРИЛЮК
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Штульман І.В.,

суддів - Кобаля М.І., Черпака Ю.К.,

при секретарі - Олешко М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року про повернення без розгляду заяви від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 про зміну ним предмету позову у справі №580/6360/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

20 червня 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач; в/ч НОМЕР_1 ) про:

- визнання незаконною та протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в день його звільнення з військової служби у відставку (07 травня 2024 року) всіх належних йому сум;

- визнання незаконною та протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 , яка полягала у ненарахуванні і невиплаті йому 07 червня 2024 року з вини відповідача, передбаченого частиною першою статті 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), відшкодування за затримку розрахунку при звільненні з військової служби 07 травня 2024 року з дня звільнення по день виплати 07 червня 2024 року нарахованих сум, про розміри яких між сторонами до 07 травня 2024 року не було спору, а саме: окладу за військовим званням в сумі 167 грн 10 коп; посадового окладу - 575 грн 81 коп; надбавки за вислугу років - 222 грн 87 коп; надбавки за особливості проходження військової служби - 627 грн 75 коп; щомісячної премії - 3264 грн 82 коп; компенсації невикористаної відпустки - 48768 грн 24 коп; матеріальної допомоги за 2024 рік для вирішення соціально-побутових питань; одноразової грошової допомоги при звільненні із військової служби в сумі 22376 грн 17 коп;

- зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати і невідкладно виплатити йому вищезазначені суми.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 10 липня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі №580/6360/24, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

23 липня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про зміну предмета позову, в якій виклав позовні вимоги у такій редакції:

- визнати протиправним та скасованим з дня винесення наказ командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 травня 2024 року №129 в частині: параграф 1 ( АДРЕСА_1 ) пункт 1 абзац другий - про виключення сержанта ОСОБА_1 з 07 травня 2024 року із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та з усіх видів забезпечення, а з продовольчого забезпечення - зі сніданку 08 травня 2024 року;

- визнати ОСОБА_1 з 08 травня 2024 року поновленим на військовій службі в в/ч НОМЕР_1 і внесеним до списків особового складу зазначеної війсьової частини з включенням на всі види забезпечення, а на продовольче забезпечення з сніданку 08 травня 2024 року, а також таким, що з 08 травня 2024 року перебуває у вимушеному прогулі з вини відповідача;

- визнати протиправними дії відповідача по виключенню із списків в/ч НОМЕР_1 з 07 травня 2024 року сержанта ОСОБА_1 без його згоди до повного забезпечення грошовим забезпеченням;

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 виплатити сержанту ОСОБА_1 середній заробіток за кожен календарний день його перебування у вимушеному прогулі з вини відповідача з 08 травня 2024 року;

- зобов`язати відповідача утриматися від виключення ОСОБА_1 із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 без його згоди до повного його забезпечення грошовим забезпеченням, зокрема, оплатою вимушеного прогулу з 08 травня 2024 року з розрахунку 753 грн 02 коп за один календарний день.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року вказану позовну заяву від 23 липня 2024 року повернуто без розгляду ОСОБА_1 .

Приймаючи ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 23 липня 2024 року одночасно змінив як предмет, так і підстави позову, оскільки визначивши предметом позову визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 07 травня 2024 року №129, поновлення на військовій службі та ряд похідних вимог, вказав відповідні підстави таких вимог, які не були заявлені під час подання ним позову 20 червня 2024 року.

Не погоджуючись із ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року, ОСОБА_1 17 березня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу вказану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Свою позицію ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що у своїй заяві від 23 липня 2024 року про зміну предмету позову, крім зміненого предмету позову, було зазначено не про зміну підстав позову, а лише про зміну правової оцінки ним первісно заявлених у позовній заяві обставин без зміни їх самих. Заявник відмітив, що ця зміна правової оцінки обставин не стала зміною предмету позову, а лише мотивом (підставою, причиною) для зміни предмету позову. Позивач ОСОБА_1 зазначив, що у випадку подання заяви про зміну предмету і підстав позову, суд мав би роз`яснити йому неможливість такої одночасної зміни та надати можливість визначити щось одне.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції та продовжено строк розгляду справи на розумний строк.

Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2025 року справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року - без змін, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 47 КАС України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У постанові від 17 лютого 2022 року у справі №360/746/19 Верховний Суд зазначив, що предмет позову становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, характер позовної вимоги визначається характером спірних матеріальних правовідносин, з якого випливає вимога позивача. Під підставами позову, які може змінити лише позивач, слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Обставинами можуть бути лише юридичні факти матеріально-правового характеру, тобто такі факти, які тягнуть певні правові наслідки: виникнення, зміну чи припинення правовідносин. Юридичні факти матеріально-правового характеру, які визначені як підстави позову, свідчать про те, що існують правовідносини і що внаслідок певних дій ці відносини стали спірними. Отже, зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами (фактами) при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права або інше наведення іншого праворозуміння таких норм.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №916/1764/17, від 22 січня 2020 року у справі №210/2289/17, від 30 січня 2020 року у справі №817/831/18. Такого ж підходу дотримувалася і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 30 серпня 2021 року у справі №520/11672/19, від 28 квітня 2021 року у справі №420/2388/19 та від 22 січня 2020 року у справі №826/19197/16 наголосив на тому, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Наслідком розгляду заяви, зміст якої свідчить про одночасну зміну предмета і підстав позову є повернення такої заяви та розгляд раніше заявлених позовних вимог, якщо позивач не відмовляється від позову. Водночас у таких випадках позивач не позбавлений права звернутися з новим окремим позовом у загальному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовної заяви ОСОБА_1 у первісній редакції від 20 червня 2024 року було визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо невиплати в день звільнення всіх належних йому сум та зобов`язання виплатити відшкодування за затримку виплати вказаних сум. ОСОБА_1 зазначав, що 07 травня 2024 року його звільнено з військової служби у відставку, однак у день звільнення відповідач не здійснив повного розрахунку належних йому сум грошового забезпечення. 07 червня 2024 року, тобто із затримкою 31 календарний день, відповідач здійснив виплату йому на картковий рахунок грошового забезпечення за травень 2024 року, що відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України є підставою для нарахування відшкодування за затримку розрахунку при звільненні.

У свою чергу, предметом позову, який ОСОБА_1 визначив у своїй заяві від 23 липня 2024 року про зміну предмету позову є визнання протиправним та скасування наказу від 07 травня 2024 року №129 в частині виключення позивача із списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та усіх видів забезпечення; визнання поновленим ОСОБА_1 на військовій службі; зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час перебування у вимушеному прогулі та утриматися від виключення сержанта ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 без його згоди до повного грошового забезпечення. Підставами змінених позовних вимог визначено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 відповідач повинен був здійснити до виключення його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . Позивач вважає, що наказ від 07 травня 2024 року №129 є протиправним та має бути скасований в частині виключення сержанта ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення з 07 травня 2024 року, а з продовольчого забезпечення - зі сніданку 08 травня 2024 року.

У свою чергу, скасування виключення відповідачем 07 травня 2024 року із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 позивача означатиме, що сержант ОСОБА_1 вважатиметься включеним до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 і після 07 травня 2024 року доти, поки відповідач у встановленому порядку, тобто лише після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, не виключить його із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 . При цьому, весь період часу з 08 травня 2024 року по день, коли відповідач у встановленому порядку після проведення з позивачем усіх необхідних розрахунків не виключить ОСОБА_1 із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , той вважатиметься таким, що перебуває у вимушеному прогулі, який підлягає оплаті у розмірі його середньоденного заробітку за кожен календарний день вимушеного прогулу з вини відповідача.

Викладене, з урахуванням наведеного вище правового регулювання, свідчить про правильність висновків суду першої інстанції, що заява ОСОБА_1 про зміну предмета позову змінює як предмет, так і підстави позову, а відтак за своєю суттю є окремою позовною заявою, розгляд якої у межах справи, в якій вже відкрито провадження, процесуальним законом не допускається.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 229, 242-244, 308, 310, 315, 316, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 28 лютого 2025 року про повернення без розгляду заяви від 23 липня 2024 року ОСОБА_1 про зміну ним предмету позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді М.І. Кобаль

Ю.К. Черпака