Справа № 360/738/25
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

09 червня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/738/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (далі - відповідач), у якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.03.2025 № 91, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити та виплачувати з 01 січня 2025 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області при призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 зарахувати до загального страхового стажу та до спеціального стажу роботи за вислугу років період з 15.08.1989 по 18.08.1993;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 січня 2025 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням Суду;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що позивач 27.02.2025 звернулася через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії та надала пакет необхідних документів для призначення пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ.

Однак, рішенням від 07.03.2025 № 91 за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач, ГУПФУ в Донецькій області) відмовило позивачу в призначенні пенсії за вислугу років згідно з п. «е» ст. 55 ЗУ №1788-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

На думку органу ПФУ, страховий стаж особи становить 36 років 11 місяців 19 днів. Спеціальний стаж роботи за вислугу років становить 25 років 01 місяць 11 днів.

Рішенням від 07.03.2025 № 91 відповідачем не зараховано до страхового стажу та спеціального стажу за вислугу років згідно трудової книжки від 15.08.1989 серія НОМЕР_1 період роботи з 15.08.1989 по 18.08.1993, оскільки запис не засвідчено підписом відповідальної особою.

Однак, на думку позивача, вищезазначене не може бути підставою для відмови у призначення пенсії за вислугу років.

Вважаючи дії відповідача протиправними та такими, що порушують її право на законне пенсійне забезпечення, позивач звернулась до суду із цим позовом..

Ухвалою суду від 13.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

26.05.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечував проти позовних вимог з огляду на наступне.

27.02.2025 ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до органів Фонду з заявою про призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України Про пенсійне забезпечення та пункту 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058.

Автоматичним розподілом справ в електронній підсистемі було визначено, що розгляд вказаної заяви Позивача здійснюється відділом пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.

За результатом розгляду заяви ОСОБА_1 . Головним управлінням прийнято рішення про відмову в призначенні пенсії від 07.03.2025 № 91.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03 жовтня 2017 року № 2148-VIII (далі Закон № 2148) Розділ XV Прикінцеві положення Закону № 1058 також доповнено пунктом 2-1, відповідно до якого особам, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Пенсіонер, який отримує пенсію за вислугу років, після досягнення ним віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058 має право перейти на пенсію за віком. Згідно з пунктом 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону № 1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону України Про пенсійне забезпечення застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Вказані зміни набрали чинності 11.10.2017.

Статтею 2 Види державних пенсій Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII Про пенсійне забезпечення (далі Закон № 1788) передбачено, що за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років. Відповідно до статті 51 Закону № 1788 пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону № 1788 право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту е статті 55.

Відповідно до пункту естатті 55 Закону № 1788 та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 листопада 1993 р. № 909 Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років (далі Постанова № 909) право на призначення пенсії на вислугу років мають, зокрема, працівники освіти за наявності спеціального стажу станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років; станом на 1 січня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; станом на 11 жовтня 2017 року - не менше 26 років 6 місяців.

За результатами розгляду наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу Головним управлінням встановлено, що страховий стаж Позивачки становить 36 років 11 місяців 19 днів. Спеціальний стаж роботи за вислугу років складає 25 років 01 місяць 11 днів.

Статтею 62 Закону України Про пенсійне забезпечення від 5 листопада 1991 року №1788-XII встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Нормами пункту 1.1. Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (надалі Інструкція № 58) встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню. Відповідно до пункту 2.4. Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Положеннями пункту 2.11. Інструкції № 58 встановлено, що Положеннями пункту 2.27. Інструкції № 58 встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

При цьому, на час первісного заповнення трудової книжки ОСОБА_1 діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 № 162 (в редакції постанови Держкомпраці СССР від 02.08.1985 №252 зі змінами, внесеними постановою Державним комітетом СССР з праці та соціальних питань від 19.10.1990 № 412 (далі Інструкція №162), яка містить аналогічні положення щодо порядку внесення записів до трудової книжки, що й Інструкція № 58.

До страхового та спеціального стажу за вислугу років не зараховано період роботи Позивачки з 15.08.1989 по 18.08.1993 згідно з трудовою книжкою від 15.08.1989 серія НОМЕР_1 , оскільки запис не засвідчено підписом відповідальної особи.

Окрім того, відповідно до наданих разом з заявою про призначення пенсії документів ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

В подальшому чисельними Указами Президента України, затвердженими відповідними законами, воєнний стан був неодноразово продовжений та триває і на теперішній час.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 27.07.2022 № 169), затверджено Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), який діяв до 27.12.2022.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (із наступними змінами) затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією (далі Перелік) та визнано таким, що втратив чинність наказ від 25.04.2022 № 75.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій від від 28 лютого 2025 року № 376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією (далі Перелік № 376).

Вказаний наказ набрав чинності з дня офіційного опублікування (20 березня). З дня набрання чинності зазначеним наказом втратив чинність наказ Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року № 309 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Згідно з вказаними наказами Міловська селищна територіальна громада Луганської області віднесена до тимчасово окупованою російською федерацією території України з 24.02.2025.

23.06.2024 набрав чинності Закон України від 25.04.2024 № 3674-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення, яким пункт 14-4 розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 викладено в новій редакції, а саме передбачено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

При зверненні до органів Фонду особиста заява щодо отримання/не отримання пенсії на окупованій території Позивачкою не надавалася.

З огляду на наведене, Головним управлінням прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років у зв`язку з відсутністю необхідного спеціального стажу роботи та відсутністю повідомлення щодо отримання/не отримання пенсії від органів пенсійного забезпечення РФ на тимчасово окупованій території.

Місцем реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 . Тому, з урахуванням положень Закону № 1058 та Порядку № 22-1 у разі призначення пенсії Позивачка буде перебувати на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області. Оскільки повноваження Пенсійним фондом України здійснюються через його територіальні органи і фінансування цих органів здійснюється також з Пенсійного фонду України, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позбавлене можливості здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 .

Щодо покладення на Головне управління зобов`язання нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 січня 2025 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням суду - такі вимоги передчасними, оскільки вони стосуються пенсії яка ще не призначена, а її розмір не обчислений суб`єктом владних повноважень, який наділений такою дискрецією, наслідки якої можуть бути предметом перевірки судом на відповідність критеріям, визначеним у статті 2 КАС України.

У позовній заяві не наведено належних і достатніх підстав для обґрунтування твердження, що Відповідачі свідомо, маючи можливість виконати покладений судом обов`язок, будуть неправомірно ухиляється від виконання рішення суду.

На підставі вищевикладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , 27.02.2025 звернулась через вебпортал Пенсійного фонду України із заявою на призначення пенсії за вислугу років, що підтверджується копіями паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Міловським МВУМВС України в Луганській області, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, заяви про призначення пенсії від 04.01.2022.

Заяву ОСОБА_1 розглянуто ГУ ПФУ в Донецькій області за принципом екстериторіальності.

Рішенням ГУ ПФУ в Донецькій області від 07.03.2025 № 91 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років, як працівника освіти станом на 11.10.2017 26 років 06 місяців та відсутністю особистої заяви щодо отримання чи не отримання пенсії на окупованій території.

В обґрунтування рішення зазначено таке.

«Дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дата звернення до територіальних органів Пенсійного фонду України 27.02.2025 через Портал Пенсійного фонду України.

Вік заявниці 56 років 03 місяця.

Пунктом 2-1 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що особам, які на день набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» (на 11.10.2017) мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота яких дає право на вислугу років, затвердженим Постановою КМУ від 01.11.1993 № 909 (далі Постанова № 909), передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, соцзабезпечення за наявності станом на 01.04.2015 - не менше 25 років спеціального стажу, на 01.01.2016 не менше 25 років 6 місяців та 11.10.2017- не менше 26 років 6 місяців.

Пенсійний вік відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить - 60 років.

Необхідний страховий стаж відповідно до частини 1 статті 26 Закону України від 09.07.2003 року №1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»:

починаючи з 1 січня 2028 року після досягнення віку 60 років становить - 35 років.

23.06.2024 набрав чинності Закон України від 25.04.2024 № 3674-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення» (далі Закон № 3674), яким пунктом 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» викладено в такій редакції: «Громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії».

Страховий стаж особи становить 36 років 11 місяців 19 днів. Спеціальний стаж роботи за вислугу років становить 25 років 01 місяць 11 днів.

Результати розгляду документів, доданих до заяви.

За доданими документами до страхового стажу та спеціального стажу за вислугу років не зараховано згідно трудової книжки від 15.08.1989 серія НОМЕР_1 період роботи з 15.08.1989 по 18.08.1993, оскільки запис не засвідчено підписом відповідальної особою.

Відповідно до заяви місце реєстрації та проживання АДРЕСА_1 , яке згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України відноситься до території тимчасово окупованих рф з 24.02.2022.

Особиста заява відповідно до Закону № 3674 щодо отримання чи не отримання пенсії на окупованій території не надавалася.

Заявниця не працює.

За наведених обставин, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області прийнято рішення відмовити заявниці в призначенні пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України від 05.11.1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» та пункту 2-1 розділу XV Прикінцевих положень Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зв`язку з відсутністю необхідного стажу за вислугу років, як працівника освіти станом на 11.10.2017 26 років 06 місяців та відсутністю особистої заяви щодо отримання чи не отримання пенсії на окупованій території.

Особа має право на пенсійну виплату у 60 років, тобто з 03.11.2028.

На обліку в територіальних органах Пенсійного фонду України не перебуває та пенсію не отримує».

Трудова книжка ОСОБА_1 НОМЕР_1 містить наступні записи:

1) 15.08.1989 призначена вчителем початкових класів в СШ №10, наказ № 140 по СШ №10 від 16.02.1989;

2) 18.08.1993 звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України, наказ № 162 від 18.08.1993;

3) 1.09.1992 призначена вихователем групи подовженого дня в Морозівській середній школі, наказ № 26 від 29.08.1992;

4) 1.02.1993 переведена вчителем початкових класів Морозівської середньої школи, наказ № 2 від 29.01.1993;

5) 26.11.2004 Морозівська середня загальноосвітня школа з 26.11.2004 перейменована на Морозівську загальноосвітню школу І-ІІІ ступеня Міловської районної ради Луганської області, рішення 19 сесії Міловської райради від 26.11.2004 № 19/9;

6) 31.08.2011 призначена на посаду заступника директора школи з навчально-виховної роботи та вчителем української мови та літератури, наказ № 24-к від 31.08.2011 по Морозівській ЗОШ І-ІІІ ступенів;

Відділ освіти Міловської РВА

7) 31.08.2018 переведена на посаду вчителя початкових класів та залишена на 0,5 ставки заступника директора з навчально- виховної роботи Морозівської ЗОШ І-ІІІ ступенів, наказ № 315-к від 31.08.2018;

8) 15.03.2021 перейменовано Морозівська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів Міловської районної ради Луганської області на Морозівський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Міловської селищної ради Луганської області, рішення сесії Міловської селищної ради від 16.02.2021 № 4/16.

Згідно із формою РС-право загальний страховий стаж ОСОБА_1 обраховано у кількості 36 років 11 місяців 19 днів, а саме:

01.09.1985 27.06.1989 навчання у вищих/середн.НЗ 3 роки 9 місяців 27 днів;

04.05.1990 31.08.1992 догляд за дитиною до 3 років 2 роки 3 місяці 28 днів;

01.09.1992 01.02.1993 прац.освіти, соцзабезпечення 0 років 5 місяців 1 день;

02.02.1993 31.12.2003 прац.освіти, соцзабезпечення 10 років 11 місяців 0 днів;

01.01.2004 10.10.2017 прац.освіти, соцзабезпечення 02142069 13 років 10 місяців 0 днів;

11.10.2017 31.12.2020 3 роки 2 місяці 0 днів;

01.01.2021 31.03.24 1 рік 3 місяці 0 днів;

01.09.2023 31.12.24 1 рік 3 місяці 23 дні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі Закон № 1058), Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788), Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1), Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Закон № 1058 визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.

Статтею 8 Закону № 1058 закріплено право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг. Так, відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Статтею 44 Закону № 1058 встановлено порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, відповідно до якого заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до статті 2 Закону № 1788-XII за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Згідно положень статті 51 Закону №1788-ХІІ пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Положеннями статті 52 Закону № 1788-ХІІ визначено, що право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, працівники освіти, охорони здоров`я, а також соціального забезпечення, які в будинках-інтернатах для престарілих та інвалідів і спеціальних службах безпосередньо зайняті обслуговуванням пенсіонерів та інвалідів, відповідно до пункту "е" статті 55.

Пунктом "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ (в редакції, чинній до 01.04.2015) було передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.

Проте, Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набув чинності з 01.04.2015 пункт "е" статті 55 Закону № 1788-ХІІ було викладено в іншій редакції, згідно якої право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення незалежно від віку за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців;

з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

У подальшому, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII до статті 55 Закону № 1788-ХІІ з 01.01.2016 також було внесено зміни, відповідно до якого пункт "е" вказаної статті має наступний зміст: право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 року - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення: які в період до 1 січня 2016 року мали вислугу років на відповідних посадах не менше тривалості, передбаченої абзацами першим та другим цього пункту; 1971 року народження і старші за наявності вислуги років на цих посадах, передбаченої абзацами другим - одинадцятим цього пункту, та після досягнення ними такого віку: 50 років - які народилися з 1 січня 1966 року по 30 червня 1966 року; 50 років 6 місяців - які народилися з 1 липня 1966 року по 31 грудня 1966 року; 51 рік - які народилися з 1 січня 1967 року по 30 червня 1967 року; 51 рік 6 місяців - які народилися з 1 липня 1967 року по 31 грудня 1967 року; 52 роки - які народилися з 1 січня 1968 року по 30 червня 1968 року; 52 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1968 року по 31 грудня 1968 року; 53 роки - які народилися з 1 січня 1969 року по 30 червня 1969 року; 53 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1969 року; 54 роки - які народилися з 1 січня 1970 року по 30 червня 1970 року; 54 роки 6 місяців - які народилися з 1 липня 1969 року по 31 грудня 1970 року; 55 років - які народилися з 1 січня 1971 року.

Отже, Закон № 911-VIII встановив раніше не передбачений законодавством вік виходу на пенсію для окремих категорій громадян, а саме: 55 років - при наявному спеціальному стажі діяльності не менше 25 років.

Проте, рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту "а" статті 54, статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними законами України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року № 213-VIII, "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24 грудня 2015 року № 911-VIII.

Конституційний Суд України приймаючи вказане рішення, виходив з того, що встановлення як додаткової умови для призначення пенсії за вислугу років досягнення певного віку (для працівників, зазначених у пунктах "е", "ж" статті 55 Закону № 1788-ХІІ - 55 років), нівелюють сутність права на соціальний захист, не відповідають конституційним принципам соціальної держави та суперечать положенням статей 1, 3, частини третьої статті 22, статті 46 Основного Закону України.

Ці норми втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України вказаного рішення, тобто з 04 червня 2019 року.

Тобто, з 04 червня 2019 року при вирішенні питання про призначенні позивачці пенсії за вислугою років відповідно до пункту "е" статті 55 Закону № 1788-XII необхідно керуватися вказаною нормою у редакції до внесення змін Законом №213-VIII та Законом № 911-VIII.

Отже, з 04 червня 2019 року при визначенні права на отримання пенсії за вислугу років необхідно виходити з наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон № 1058-ІV.

03 жовтня 2017 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" № 2148-VIII, яким з 11 жовтня 2017 року розділ XV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV доповнено пунктом 2-1.

Згідно пункту 2-1 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Також, Законом № 2148-VІІІ були внесені зміни до пункту 16 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-XII, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції:

"До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".

Враховуючи положення п.2-1 та п.16 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону № 1058-IV пенсія за вислугу років згідно положень пункту «е» статті 55 Закону України № 1788-XII може бути призначена особам, які мають стаж, необхідний для її призначення станом на 11 жовтня 2017 року.

Аналогічна правова позиція сформована Верховним Судом у постанові від 27.07.2022 у справі № 440/1286/20.

Відповідно, ГУПФУ в Донецькій області в оскаржуваному рішенні застосовано положення пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» без урахування рішенням Конституційного Суду України від 04 червня 2019 року № 2-р/2019.

Стосовно незарахування до страхового та спеціального стажу позивача періоду роботи з 15.08.1989 по 18.08.1993 згідно трудової книжки від 15.08.1989 серія НОМЕР_1 , оскільки запис не засвідчено підписом відповідальної особи, суд зазначає таке.

Статтею 62 Закону № 1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутністю трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).

Пунктом 1 Порядку № 637 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку № 637 визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.

Тобто, надання уточнюючих довідок та інших документів підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі № 234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17, від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Дійсно, запис № 2 від 18.08.1993 у трудовій книжці серія НОМЕР_1 не засвідчено підписом відповідальної особи

Згідно з пунктами 2.3, 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110 (далі Інструкція № 58) записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону. Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 р., у графі 2 трудової книжки записується «05.01.1993». Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Положеннями пункту 2.27. Інструкції № 58 встановлено, що запис про звільнення у трудовій книжці працівника провадиться з додержанням таких правил: у графі 1 ставиться порядковий номер запису; у графі 2 - дата звільнення; у графі 3 - причина звільнення; у графі 4 зазначається на підставі чого внесено запис, наказ (розпорядження), його дата і номер.

Згідно з пунктом 4.1. Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Тобто, враховуючи положення пункту 4.1 Інструкції № 58 запис про звільнення засвідчується підписом уповноваженої особи.

Згідно з пунктами 1.5 Інструкції № 58 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання і обліку, регулюються постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», цією Інструкцією та іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації, представництва іноземного суб`єкта господарювання. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 654/890/17, від 06.02.2018 у справі № 677/277/17 та від 11.07.2019 у справі № 683/737/17.

Отже, з урахуванням наведеного, суд не приймає вищевказані посилання відповідача на недоліки заповнення трудової книжки як на підставу для неврахування відомостей, що зазначені у такій трудовій книжці, оскільки суд наголошує, що саме на керівника підприємства, установи, організації, покладається відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок.

Суд звертає увагу, що записи у трудовій книжці позивача за спірний період здійснені у хронологічній послідовності, інших мотивів неврахування якихось періодів роботи позивача, крім відсутності підпису уповноваженої особи, відповідачем не наведено.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про необхідність врахування трудової книжки позивача, зокрема, записів № 1 та № 2, при обчисленні страхового та спеціального стажу для призначення пенсії за вислугу років, і відповідно до протиправність оскаржуваного рішення.

Разом з тим, однією з підстав для відмови у призначенні пенсії в оскаржуваному рішенні зазначено стало неподання позивачкою особистої заяви відповідно до Закону № 3674 щодо отримання чи не отримання пенсії на окупованій території.

З цього приводу суд зауважує, з 23.06.2024 набрав чинності Закон України від 25.04.2024 № 3674-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання питання обчислення страхового стажу та пенсійного забезпечення», яким внесено зміни до пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, яким встановлено, що громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та Російської Федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії.

Суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні було введено воєнний стан. Дипломатичні відносини з державою-агресором було розірвано.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року № 1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення» передбачено вихід України з Угоди від 13 березня 1992 року.

Зазначені обставини унеможливлюють обмін інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації, тому норми чинного законодавства вимагають від громадян України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації територій виїхали на підконтрольну Україні територію, зазначати, зокрема, в заяві про призначення пенсії, власне підтвердження щодо неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Заявниця зареєстрована за адресою: 92520,Луганська обл., с. Морозівка, вул. Рання Зоря, буд. 72, що відноситься до тимчасово окупованої території, в ЕПС відсутня інформація про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачем не надано, відповідно вона є особою, яка проживає на тимчасово окупованій території України, тому у відповідності до вимог пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», вона має підтвердити в заяві про призначення пенсії неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

Водночас, позивачем відповідного підтвердження в заяві про призначення пенсії не зазначено та до заяви такого підтвердження також не додано, що вбачається з матеріалів справи.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до абзацу 4 пункту 1.8 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» Порядку № 22-1 у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал або засобами Порталу Дія таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу або засобами Порталу Дія).

Пунктом 4.2 розділу 4 Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема, повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів.

Водночас, доказів повідомлення пенсійним органом, в тому числі відповідачем позивача у визначений Порядком № 22-1 спосіб про необхідність подання додаткових документів, в тому числі особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, матеріали справи не містять.

За таких обставин, відповідач станом на момент розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком не володів будь-якою інформацією щодо неодержання позивачем пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації. Водночас, доказів повідомлення пенсійним органом позивача у визначений Порядком № 22-1 спосіб про необхідність подання особистого повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації, матеріали справи не містять.

Позивачем, в свою чергу, не виконано вимог пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

З огляду на вказане відповідач допустив порушення пункту 1.8 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком), виплатою пенсії» та пункту 4.2 розділу ІV розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку 22-1, не повідомивши позивача про необхідність надання повідомлення про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення Російської Федерації.

У зв`язку з цим оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії позивачу є протиправним та підлягає скасуванню.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких вона просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та у спірних правовідносинах є достатнім та необхідним (ефективним):

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.03.2025 № 91, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 про призначення пенсії за пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та з зарахуванням до страхового стажу та спеціального стажу за вислугу років періоду роботи з 15.08.1989 по 18.08.1993 згідно трудової книжки від 15.08.1989 серія НОМЕР_1 .

Суд звертає увагу відповідача, що при розгляді заяви позивачки відповідач повинен, зарахувавши до спеціального стажу роботи період з 15.08.1989 по 18.08.1993, розрахувати спеціальний стаж ОСОБА_1 і визначити, чи становить він необхідні від 25 до 30 років станом на 11.10.2017, що є достатнім для призначення пенсії відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-XII.

Позовні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплачувати з 01 січня 2025 року ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії за період з 01 січня 2025 року до моменту виплати поточної пенсії за рішенням суду задоволенню не підлягають у зв`язку з їх передчасністю, оскільки питання щодо призначення пенсії буде вирішено відповідачем в залежності від виконання позивачем вимог пункту 14-4 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подати звіт про виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду по даній справі протягом 20 днів з дня набрання рішенням законної сили, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В адміністративних справах з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення.

Згідно із положеннями частини п`ятої статті 382 КАС України перебіг строку для подання звіту починається з дня набрання законної сили рішенням суду.

Доводи відповідача щодо відмови у задоволенні цього клопотання позивача суд відхиляє, оскільки відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України у категорії справ, до якої відноситься дана справа, за письмовою заявою заявника суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати звіт про виконання судового рішення. Позивачем надано відповідну заяву.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне за заявою позивача зобов`язати ГУПФУ в Донецькій області в 20-денний термін з дати набрання рішенням законної сили надати до суду звіт про виконання судового рішення.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, оскільки в межах цієї адміністративної справи основні (суттєві) аргументи позовної заяви є обґрунтованими, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать до задоволення частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого.

Ухвалою суду від 13.05.2025 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору у сумі 968,96 грн за подання позовної заяви до ухвалення рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно із частиною восьмою статті 139 КАС України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, та часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду в Донецькій області (84122, Донецька обл., місто Слов`янськ, площа Соборна, будинок 3, ) про визнання протиправними та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 07.03.2025 № 91, яким відмовлено в призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 27.02.2025 про призначення пенсії за пунктом «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та з зарахуванням до страхового стажу та спеціального стажу за вислугу років періоду роботи з 15.08.1989 по 18.08.1993 згідно трудової книжки від 15.08.1989 серія НОМЕР_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути до Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 коп.) грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в 20-денний термін з дати набрання рішенням законної сили надати до суду звіт про виконання судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська