Справа № 160/4499/25
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2025-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2025 рокуСправа №160/4499/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турової О.М.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 01.03.1999 року по 31.07.2003 року, з 22.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 31.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 25.03.2014 року по 31.03.2014 року, з 17.07.2016 року по 31.07.2016 року, з 14.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року та з 30.10.2020 року по 31.10.2020 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу роботи за провідною професією, що дає право на призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди роботи з 19.10.2015 року по 24.02.2022 року та з 25.08.2022 року по 07.01.2025 року з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року прийнято вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №160/4499/25 за цією позовною заявою, призначено вказану справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
21.04.2025 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на позовну заяву ОСОБА_1 , якому відповідач пред`явлений позов не визнав та заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що за наданими документами у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, оскільки у нього відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений цієї нормою Закону (25 років на підземних і відкритих гірничих роботах чи 20 років на роботах провідних професій), в той час, як відповідно до наданих документів із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно з ч.3 ст.114 Закону №1058-IV вік позивача на день звернення становить 44 роки 10 місяців 3 дні, страховий стаж позивача складає 26 років 1 місяць 23 дні, в тому числі пільговий стаж згідно із Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994р. №202, становить 20 років 9 місяців 5 днів, що є недостатнім у розумінні ч.3 ст.115 Закону №1058-IV. Відтак, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 07.01.2025 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області визначено органом, уповноваженим розглянути заяву позивача.
Також з наявного в матеріалах справи розрахунку стажу ОСОБА_1 , в тому числі пільгового (форма РС-право), встановлено, що його пільговий стаж розраховано з кратністю « 1», при цьому до пільгового стажу позивача не зараховано наступні періоди роботи: з 22.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 31.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 25.03.2014 року по 31.03.2014 року, з 17.07.2016 року по 31.07.2016 року, з 14.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року та з 30.10.2020 року по 31.10.2020 року (ці періоди зараховано лише до загального страхового стажу), а період роботи з 01.01.1999 року по 31.07.2003 року зараховано як до страхового стажу так і до пільгового стажу за Списком №1 суцільним порядком.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та спірним правовідносинам, суд зважає на таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України встановлено, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV) цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Абзацами 1-2 частини 1 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
Частиною 1 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Згідно з абз.1 п.1 ч.2 ст.114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Частиною 3 статті 114 Закону №1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Абзацом другим пункту 16 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV встановлено, що положення Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.
Так, частиною першою статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
При призначенні пенсій на пільгових умовах відповідно до статей 13 і 14 та пенсій за вислугу років відповідно до статті 55 цього Закону провадиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цими статтями, за умови, що зазначені роботи дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Відповідно до ст.62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Статтею 48 Кодексу законів про працю України також встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до п.10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93р. №637.
Пунктами 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637), встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до п.20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Так, у разі якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №439/1148/17
Як слідує з трудових книжок серії НОМЕР_1 від 16.07.2013р. та серії НОМЕР_2 від 25.08.2022р. ОСОБА_1 , копії яких містяться в матеріалах справи, позивач працював, зокрема, на наступних посадах:
ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1»:
- з 01.03.1999 року по 06.05.1999 року та з 07.05.1999 року по 18.10.2015 року учень машиніста та машиніст підземних установок з повним робочим днем в шахті (атестація робочих місць за Списком №1, пункт 1.1а, відповідно до наказів від 21.12.1994р. №1141, від 21.12.1999р. №1550, від 07.12.1999р. №1223, від 02.12.2004р. №2470, від 02.12.2009р. №1328, від 02.12.2014р. №1550);
- з 19.10.2015 року по 24.02.2022 року гірник очисного забою з повним робочим днем в шахті (атестація робочих місць за Списком №1, пункт 1.1а, відповідно до наказу від 02.12.2019р. №1410);
ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське»:
- з 25.08.2022 року по 07.01.2025 року гірник очисного забою з повним робочим днем в шахті (за результатами атестації робочих місць за умовами праці підтверджено право на пенсію на пільгових умовах за Списком №1, наказ №583тр від 28.01.2022р.).
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.04.2022 року №162, виданої ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», ОСОБА_1 дійсно працював повний робочий день на ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» і:
- за період роботи з 01.03.1999 року по 06.05.1999р. виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем в шахті за професією, посадою учень машиніста підземних установок, підземної дільниці, що передбачена Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1010100 а, код КП 8333, постанова КМ СРСР від 26.01.1991р. №10; стаж роботи за цей період 00 років 02 місяці 06 днів;
- за період з 07.05.1999р. по 18.10.2015р. виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем в шахті за професією, посадою машиніст підземних установок, підземної дільниці, що передбачена Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1010100 а, код КП 8333, постанова КМ СРСР від 26.01.1991р. №10, Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1а, код КП 8333, постанова КМУ від16.01.2003р. №36; стаж роботи за цей період 16 років 05 місяців 06 днів;
- за період з 19.10.2015р. по 23.02.2022р. виконував роботи зі шкідливими та важкими умовами праці з повним робочим днем в шахті за професією, посадою гірник очисного забою підземної дільниці, що передбачена Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1а, код КП 7111, постанова КМУ від 16.01.2003р. №36, Списком №1, розділ 1, підрозділ 1, пункт 1.1., код КП 7111, постанова КМУ від 24.06.2016р. №461; стаж роботи за цей період 06 років 02 місяці 22 дні.
Крім цього, згідно з цією довідкою позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати 11 к.д.: з 25.03.2014 року по 30.03.2014 року (наказ №403 від 25.03.2014р.); з 17.07.2016 року по 21.07.2016 року (наказ №784 ід 12.07.2016р.); вимушені простої: 38 дн.: з 14.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року, з 12.10.2020 року по 13.10.2020р.
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 06.01.2025 року № 20, виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ВСП «Шахтоуправління Дніпровське», ОСОБА_1 дійсно працює повний робочий день в ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (ВСП Шахта Дніпровська) і за період з 25.08.2022р. по 06.01.2025р. виконував роботи в гірничому виробництві: ведення гірничих і інших видів робіт з метою видобутку вугілля підземним способом за професією гірник очисного забою підземної дільниці з видобутку вугілля №1 з повним робочим днем у шахті, стаж відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV 2 роки 04 місці 11 днів.
Також у цій довідці вказано, що атестація робочих місць проведена відповідно до наказу №583тр від 28.01.2022р.; суміщення професій не було, відпустки без збереження заробітної плати не було.
Як встановлено судом, частина вищевказаного періоду роботи позивача, а саме: періоди роботи: з 22.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 31.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 25.03.2014 року по 31.03.2014 року, з 17.07.2016 року по 31.07.2016 року, з 14.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року та з 30.10.2020 року по 31.10.2020 року були зараховані лише до загального страхового стажу позивача і не були зараховані до його пільгового стажу, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком стажу ОСОБА_1 , в тому числі пільгового (форма РС-право).
При цьому, як зазначено вище, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.04.2022 року №162, виданої ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати 11 к.д.: з 25.03.2014 року по 30.03.2014 року (наказ №403 від 25.03.2014р.); з 17.07.2016 року по 21.07.2016 року (наказ №784 ід 12.07.2016р.); вимушені простої: 38 дн.: з 14.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року, з 12.10.2020 року по 13.10.2020р.
Тобто, частина не зарахованих відповідачем до пільгового стажу позивача періодів роботи є періодами перебування позивача у відпустках без збереження заробітної плати та перебування підприємства у простої.
За приписами ст. 84 КЗпП України у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати. За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.
Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016р. №713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
У постанові від 19.03.2019р. у справі №295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Як слідує з матеріалів справи, відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому положеннями ч.3 ст.44 Закону №1058-IV щодо витребування відповідних документів від підприємства-роботодавця позивача.
Водночас, п.4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, встановлено, що при прийманні документів працівник сервісного центру: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Надаючи оцінку доказам наявним в матеріалах справи, суд встановив, що сукупна кількість днів безоплатної відпустки та перебування у вимушеному простої не перевищує одного місяця в календарному році, проте відповідач їх до пільгового стажу позивача не зарахував без зазначення причин та будь-яких дій направлених на з`ясування чи були вони пов`язані з виробничою необхідністю не вчинив, з огляду на що дії відповідача щодо не зарахування періодів з 25.03.2014 року по 30.03.2014 року, з 17.07.2016 року по 21.07.2016 року, з 14.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року до пільгового стажу позивача є протиправними і вказані періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу ОСОБА_1 , що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.115 Закону №1058-IV.
Щодо періодів роботи позивача з 22.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 31.12.2011 року по 31.12.2011 року, 31.03.2014 року, з 22.07.2016р. по 31.07.2016 року та з 30.10.2020 року по 31.10.2020 року, то відповідачем взагалі не наведено жодних підстав для не зарахування їх до пільгового стажу позивача, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, натомість, наданими доказами, а саме: відповідними записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 03.04.2022 року №162, виданої ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1», підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно працював у вказані періоди повний робочий день за професіями (посадами), робота на яких надає право на пільгове пенсійне забезпечення, а робочі місця позивача були належним чином атестованими за умовами праці, відтак, будь-які підстави для неврахування цих періодів роботи до пільгового стажу позивача відсутні, тож, дій відповідача з приводу їх не зарахування є протиправними.
Щодо періоду роботи позивача з 01.03.1999р. по 31.07.2003р. суд зазначає наступне.
Як вказано вище, відповідно до ч.5 ст.114 Закону №1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
При цьому судом встановлено, що згідно з наявним в матеріалах справи розрахунком стажу ОСОБА_1 , в тому числі пільгового (форма РС-право) період роботи позивача з 01.03.1999р. по 31.07.2003р. зараховано відповідачем саме до пільгового стажу позивача за Списком №1, що також підтверджується змістом спірного рішення, проте цей період роботи не було зараховано до пільгового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, незалежно від віку, відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, що є порушенням вищенаведених приписів ч.5 ст.114 Закону №1058-IV.
За наведених обставин, вимоги позивача щодо зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до спеціального та пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоди роботи з 01.03.1999 року по 31.07.2003 року, з 22.12.2006 року по 31.12.2006 року, з 31.12.2011 року по 31.12.2011 року, з 25.03.2014 року по 31.03.2014 року, з 17.07.2016 року по 31.07.2016 року, з 14.04.2020 року по 30.04.2020 року, з 13.07.2020 року по 31.07.2020 року та з 30.10.2020 року по 31.10.2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про застосовування при розрахунку його пільгового стажу за періоди роботи з 19.10.2015 року по 24.02.2022 року та з 25.08.2022 року по 07.01.2025 року Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 та здійснити відповідно до них обрахунок стажу за ці періоди у кратному розмірі - з урахуванням до нього кожного повного року роботи за 1 рік 3 місяці, суд зазначає наступне.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 працівникам, зайнятим на підземних роботах та у металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі ст.14 Закону України "Про пенсійне забезпечення", але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:
- кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого проказу за 1 рік роботи 3 місяці;
- кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20.01.1992 року №8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10 - річного стажу на підземних роботах.
Оцінку можливості застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 надано Верховним Судом у постанові від 18 листопада 2024 року у справі №200/1009/24, в якій Верховний Суд зауважив наступне.
Згідно із пунктом 5 постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 06 грудня 1991 року №1931-ХІІ Міністерству соціального забезпечення України було надано право давати роз`яснення про порядок застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення», обов`язкові для всіх підприємств, установ і організацій, розташованих на території України.
На виконання постанови Верховної Ради України «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення»» від 06 грудня 1991 року №1931-ХІІ Міністерством соціального забезпечення України видано роз`яснення від 20 січня 1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсії незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»».
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»» працівникам, зайнятим на підземних роботах та в металургії, які мають не менше 10 років стажу роботи, що дає право на пенсію незалежно від віку у відповідності зі статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», але не відпрацювавши повного стажу, передбаченого зазначеною статтею Закону, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та в металургії роботи із зарахуванням до нього:
кожного повного року гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату - за 1 рік роботи 3 місяці;
кожного повного року роботи, передбаченої у відповідних розділах списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, - за 9 місяців.
Тобто відповідно до роз`яснення Міністерства соціального захисту населення України від 20 січня 1992 року №8 основною умовою для взаємозаліку пільгового трудового стажу роботи є наявність 10-річного стажу роботи.
Згідно з листом Міністерства соціальної політики України від 12 вересня 2018 року №1209-27 до законодавчого врегулювання питання внесення змін до статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», органи Пенсійного фонду України при призначенні пенсії відповідно до частини третьої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» враховують Роз`яснення №8.
Верховний Суд дійшов висновку, що статтею 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачена можливість взаємного зарахування періодів роботи як за Списком робіт і професій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 року №202, так і періодів роботи, передбаченої у відповідних розділах Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а Роз`ясненням №8 лише розтлумачено як правильно застосовувати цю норму.
Зрештою, у вказаній справі Верховний Суд дійшов висновку, що, з огляду на вказане, двом повним рокам роботи позивача за професією, яка відноситься до Списку № 1, відповідає 1 рік 06 місяців років стажу підземної роботи та роботи в металургії.
При цьому, колегія суддів зауважила, що висновок суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення»», так як цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер ґрунтується на неправильному розумінні висновків Верховного Суду.
Згідно з ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи наведене, з урахуванням актуальної практики Верховного Суду, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Судом встановлено та фактично не заперечується відповідачем у спірному рішенні, що пільговий стаж позивача згідно із Списком робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1994р. №202, становить 20 років 9 місяців 5 днів, а саме: роботи підземні, провідні професії - 8 років 7 місяців 2 дні; роботи підземні, професії за постановою №202 12 років 2 місяці 3 дні; робота за Списком №1 - 4 роки 7 місяців (всього стаж роботи за Списком №1 становить 25 років 4 місяці 5 днів), відтак, у позивача наявний 10-річний стаж на підземних роботах, тож відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 позивач має право на розрахунок його пільгового стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058-IV, у відповідній кратності, а саме: із зарахуванням до нього кожного повного року роботи гірником очисного забою у періоди з 19.10.2015 року по 24.02.2022 року та з 25.08.2022 року по 07.01.2025 року з урахуванням Роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року №8 - за 1 рік роботи 3 місяці.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З метою поновлення порушеного права позивача вищевказаним протиправним рішенням відповідача, суд доходить висновку про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.01.2025 року про призначення пенсії на пільгових умовах незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти обґрунтоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні, згідно з вимогами чинного законодавства та, відповідно, про задоволення позовних вимог в цій частині.
Відповідно до ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням викладеного та встановлених судом обставини справи, суд вважає, що позов належить задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з абзацом 1 частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 1211,20грн., підлягають відшкодуванню на користь останнього шляхом стягнення цієї суми з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 72-74, 77, 241-246, 250, 260-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя: О.М. Турова