Справа № 380/24093/24
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 року м. Львівсправа № 380/24093/24

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Клименко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (відповідач-2), в якому просить:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 жовтня 2024 року № 00 щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах по Списку № 1 на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу по Списку № 1 період роботи у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити і здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати виникнення права на її призначення, а саме з 07 жовтня 2024 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 11 жовтня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою та необхідними документами за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі також Закон № 1058). Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 жовтня 2024 року № 00, ухваленим за принципом екстериторіальності (далі також спірне/оскаржуване рішення), позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи наявні 09 років 10 місяців 23 дні за потрібних 10 років.

Позивач не погоджується із таким рішенням відповідача-1, уважає його протиправним, оскільки у нього в сукупності наявні всі умови, необхідні для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1, а саме: вік 50 років; загальний стаж роботи 33 роки 08 місяців 09 днів, з яких 16 років 06 місяців 06 днів робота з особливо важкими умовами праці, що передбачена Списком № 1. Так, у періоди з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року позивач працював у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» на посадах оператора поста управління в цеху слябів на гарячих роботах та оператора поста управління стану гарячої прокатки, що підтверджується записами у його трудовій книжці.

Позивач зазначає, що відсутність належно оформленої уточнювальної довідки не може позбавляти його права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, оскільки пільговий стаж підтверджується трудовою книжкою, оригінал якої був наданий пенсійному органу. Відзначає, що підприємство, на якому працював позивач - ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» зруйноване під час російсько-української війни, тому у позивача немає можливості надати будь-які інші документи про підтвердження його пільгового стажу.

Позивач підсумовує, що факт його роботи на посадах, які дають право на пільгову пенсію, підтверджений трудовою книжкою, а також індивідуальними відомостями про застраховану особу. Тому у відповідачів немає підстав для відмови у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058.

Зважаючи на наведене, просить позов задовольнити повністю.

Позиція відповідача-1 викладена у відзиві на позовну заяву. Відповідач-1 вказує, що вік позивача становить 50 років, страховий стаж 42 роки 08 місяців 09 днів, пільговий стаж за Списком № 1 09 років 10 місяців 23 дні. До пільгового стажу за Списком № 1 позивачу зараховано періоди з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року та з 01 січня 2002 року по 23 листопада 2010 року згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки довідка про підтвердження пільгового характеру роботи відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи. Тож Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області оскаржуваним рішенням відмовило позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу (10 років). Згідно з наданими документами право на призначення пенсії позивач набуде з 07 жовтня 2025 року.

Зважаючи на наведене, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

На спростування доводів відповідача-1, викладених у відзиві на позовну заяву, позивач подав відповідь на відзив, у якій навів ті ж аргументи, що й у позовній заяві.

Відповідач-2, належно повідомлений про відкриття спрощеного позовного провадження у цій справі та про своє право на подання відзиву на позовну заяву і доказів, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою про доставку електронного листа від 03 грудня 2024 року, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 03 грудня 2024 року відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

11 жовтня 2024 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою та документами про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 жовтня 2024 року № 00, ухваленим за принципом екстериторіальності, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу. Згідно з цим рішенням страховий стаж позивача становить 42 роки 08 місяців 09 днів, пільговий стаж 09 років 10 місяців 23 дні. За доданими документами до страхового стажу позивачу зараховано всі періоди. До пільгового стажу за Списком № 1 позивачу зараховано періоди з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року та з 01 січня 2002 року по 23 листопада 2010 року згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки довідка про підтвердження пільгового характеру роботи відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи.

Позивач, уважаючи зазначене рішення відповідача-1 протиправним, звернувся з цим позовом до суду.

Предметом розгляду у цій справі є оцінка правомірності рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 жовтня 2024 року № 00 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Оцінюючи правовідносини, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з абзацами першим - другим пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону № 1058 право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом першим частини другої цієї ж статті визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Аналіз вищенаведених норм вказує, що для зарахування певної роботи із шкідливими і важкими умовами праці до пільгового стажу передусім потрібно підтвердити, що виконання цієї роботи дає право на пільгову пенсію, тобто, що виконані всі умови, зазначені в статті 114 Закону № 1058 (статті 13 Закону № 1788), а саме:

- досягнення віку 50 років для чоловіків;

- зайнятість на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці протягом повного робочого дня (час простою, відпустки без збереження заробітної плати, тощо до пільгового стажу не зараховуються);

- виконувана робота відповідає Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України;

- підтвердження пільгової роботи результатами атестації робочих місць після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до статті 62 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми Закону № 1788 Кабінет Міністрів України постановою від 12 серпня 1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до абзаців першого, другого, сьомого пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на територіях, зазначених в абзаці другому пункту 18 цього Порядку, стаж роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Водночас пільговий стаж роботи обчислюється з урахуванням Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі Порядок № 383).

Пунктом 3 Порядку № 383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Згідно з пунктом 10 цього ж Порядку для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання інших додаткових документів, зокрема уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Такі висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17, від 31 березня 2020 року у справі № 678/65/17, від 02 грудня 2021 року у справі № 263/9464/16-а.

У аспекті наведеного суд також ураховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 березня 2021 року у справі № 423/3787/16-а.

У вказаній постанові Верховний Суд зазначив таке: «Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що посилання відповідача на неможливість включення до пільгового стажу спірного періоду праці позивача в зв`язку з відсутністю уточнюючої довідки є безпідставними, оскільки наявний трудовий стаж позивача повний робочий день під землею, підтверджено записами в трудовій книжці, яка є основним документом».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд і у постанові від 23 вересня 2021 року № 227/4273/16-а, зазначивши, що «[…] уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці».

Суд встановив, що оскаржуваним рішенням відповідач-1 відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю у нього необхідного пільгового стажу, який повинен становити не менше 10 років.

Згідно з цим рішенням пільговий стаж позивача становить 09 років 10 місяців 23 дні. До пільгового стажу за Списком № 1 позивачу зараховано періоди з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року та з 01 січня 2002 року по 23 листопада 2010 року згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу, оскільки довідка про підтвердження пільгового характеру роботи відсутня в матеріалах електронної пенсійної справи.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами разом із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач подав пенсійному органу трудову книжку серії НОМЕР_1 від 21 серпня 1993 року.

У цій трудовій книжці вчинено такі записи про роботу позивача, які, за його твердженням, протиправно не повністю зараховані пенсійним органом до пільгового стажу:

- запис № 4: 18 травня 1994 року (наказ № 93 від 17 травня 1994 року) позивач прийнятий у цех слябів на посаду оператора поста управління на гарячих роботах у ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

- запис № 5: 01 липня 2009 року (розпорядження № 2100 від 01 липня 2009 року) позивач переведений в листопрокатний цех на посаду оператора поста управління стану гарячої прокатки у ВАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»;

- запис № 7: 24 листопада 2010 року (розпорядження № 3205 від 22 листопада 2010 року) позивач переведений в цех по переробці шлаків на посаду дробильника у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча».

У спірні періоди роботи позивача чинними були такі Списки № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах:

- Список № 1 виробництв, цехів, професій і посад на підземних роботах, на роботах зі шкідливим умовами праці і в гарячих цехах, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах і в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173;

- Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

- Список № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 року № 36.

Факт належності посад, на яких працював позивач у спірні періоди, а саме оператор поста управління на гарячих роботах та оператор поста управління стану гарячої прокатки до передбачених вищезгаданими Списками № 1 посад, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідачі не заперечують.

Суд з`ясував, що у трудовій книжці позивача наявні відповідні записи (належно оформлені, що не заперечується відповідачами), які підтверджують факт його роботи у спірні періоди на посадах, передбачених Списками № 1, чинними в періоди роботи позивача, зайнятість у яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Як уже зазначено вище, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Отож, наявна у матеріалах справи копія трудової книжки позивача з належно оформленими записами про займані посади та спірні періоди виконуваної роботи підтверджує спеціальний трудовий стаж позивача за ці періоди, а тому подання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації за цих обставин не є потрібним.

З огляду на викладене суд відзначає, що у розрізі цієї справи та за умови належного підтвердження трудового стажу належними записами у трудовій книжці, позивач як громадянин України, наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних підстав.

Крім цього, суд ураховує, що згідно з листом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» від 26 вересня 2024 року № 18-1/346, наданим у відповідь на звернення позивача від 17 вересня 2024 року, майже всі документи підприємства, зокрема кадрові та архівні документи залишилися в будівлях підприємства на території окупованого міста Маріуполя.

Отже, позивач з об`єктивних, незалежних від нього обставин не може надати пенсійному органу довідку, яка уточнює пільговий характер його роботи.

Суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Крім того, суд зауважує, що в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, які використав відповідач з огляду на приписи пункту 20 Порядку № 637, містяться відомості про роботу позивача за 1999 рік.

Утім відповідач-1 з невідомих причин та без жодних пояснень не врахував період роботи позивача за 1999 рік до пільгового стажу, притому, що всі інші періоди з цього ж Реєстру враховані повністю і цього одного року (1999 року) позивачу було більш ніж достатньо для того, що набути необхідних не менше 10 років пільгового стажу.

Вказана обставина, на переконання суду, свідчить про штучне створення пенсійним органом ситуації, за якої позивач позбавляється права на пенсію, та вказує на недобросовісність такого пенсійного органу.

Підсумовуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що оскаржуване рішення відповідача-1 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного пільгового стажу через незарахування до такого пільгового стажу періодів його роботи з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року у повному обсязі є протиправним, а тому з цих підстав його належить скасувати, а позовну вимогу в цій частині задовольнити повністю.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, суд зазначає таке.

У процесі розгляду цієї справи суд встановив, що відповідач-1 безпідставно не зарахував позивачу у повному обсязі періоди його роботи з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року у ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1. З цих підстав суд визнав протиправним та скасував спірне рішення відповідача-1 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах.

За цих обставин суд доходить висновку про необхідність зобов`язання відповідача-1 (як органу, який відмовив позивачу у зарахуванні спірних періодів роботи до його пільгового стажу, з огляду на що порушив права позивача), зарахувати позивачу періоди його роботи з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року у ВАТ (ПАТ) «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Водночас суд зауважує, що в межах спірного періоду періоди роботи позивача з 01 січня 2000 року по 31 грудня 2000 року та з 01 січня 2002 року по 23 листопада 2010 року зараховані пенсійним органом до пільгового стажу позивача. Проте з метою недопущення помилок в обрахунку періодів роботи, які не зараховані до пільгового стажу позивача в межах періоду з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року, суд уважає за доцільне зобов`язати відповідача-2 зарахувати вказаний період повністю.

Отже, розглядувану позовну вимогу також належить задовольнити повністю.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 на підставі пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 жовтня 2024 року, суд зазначає таке.

Пункт 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 визначає такі умови для призначення пенсії за віком на пільгових умовах працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, та за результатами атестації робочих місць: досягнення віку 50 років; наявність страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з яких не менше 10 років на зазначених роботах.

Суд встановив, що на момент звернення за призначенням пільгової пенсії позивач досяг віку 50 років.

Загальний страховий стаж позивача становив 42 роки 08 місяців 09 днів, про що зазначено в оскаржуваному рішенні.

Пільговий стаж роботи позивача з урахуванням періодів, які відповідач-1 не заперечує (09 років 10 місяців 23 дні), та з урахуванням тих періодів, які суд зобов`язав відповідача-1 зарахувати до пільгового стажу позивача, становить більше 10 років.

Отже, у спірній ситуації щодо позивача одночасно виконуються всі умови для призначення пільгової пенсії за віком згідно з пунктом 1 частини другої статті 114 Закону № 1058, тому суд з метою належного та ефективного захисту порушеного права позивача вважає за необхідне зобов`язати пенсійний орган призначити таку пенсію позивачу.

Щодо вимог про виплату пенсії суд зазначає, що призначення пенсії позивачу само собою зумовить її обчислення та виплату відповідним пенсійним органом, спір у цій частині між сторонами наразі відсутній, тому такі вимоги є передчасними та задоволенню не підлягають.

Щодо органу Пенсійного фонду України, якого належить зобов`язати відновити порушене право позивача на отримання пільгової пенсії, суд зазначає таке.

У пунктах 27, 28 постанови від 08 лютого 2024 року у справі № 500/1216/23 Верховний Суд вказав таке:

« 27. У справі, яка розглядається суди встановили, що для прийняття рішення за результатами поданої позивачем заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено ГУ ПФУ у Волинській області, рішенням якого ОСОБА_1 з 11.01.2023 призначено пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, при обчисленні якої застосовано показник середньої заробітної плати, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016.

28. Тож, дії зобов`язального характеру щодо проведення позивачу нарахування призначеної йому пенсії за віком згідно із Законом № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, має вчинити територіальний орган Пенсійного фонду України, визначений за принципом екстериторіальності, що призначив позивачу пенсію, яким у цьому випадку є ГУ ПФУ Волинської області, у зв`язку із чим рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення».

У цій справі заяву позивача про призначення пільгової пенсії за принципом екстериторіальності розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, яке за результатами її розгляду ухвалило оскаржуване рішення про відмову в призначенні пенсії. Отже, право позивача на призначення пільгової пенсії порушило Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, з огляду на що саме цей орган Пенсійного фонду України належить зобов`язати відновити порушене право позивача.

Щодо дати, з якої належить зобов`язати відповідача-1 призначити пенсію позивачу, суд зазначає таке.

Строки призначення пенсії визначає стаття 45 Закону № 1058.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058 пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

У цій справі позивач досяг пенсійного віку 06 жовтня 2024 року, а за призначенням пенсії звернувся 11 жовтня 2024 року, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку.

Отже, право на отримання пенсії позивач має з 07 жовтня 2024 року, тобто з дня, що настав за днем досягнення пенсійного віку.

З огляду на вказане у сукупності позовну вимогу у частині, яка розглядається, належить задовольнити частково, зобов`язавши Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 жовтня 2024 року.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до правил статті 139 КАС України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Оскільки позов містив декілька вимог немайнового характеру, які хоча і частково, але підлягають задоволенню, тому розмір компенсації судових витрат суд визначає з урахуванням кількості, а не розміру задоволених/незадоволених позовних вимог.

Отож, поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1 (який порушив права позивача та якого суд зобов`язав вчинити відповідні дії для відновлення порушених прав позивача) підлягає судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Докази понесення сторонами витрат, пов`язаних з розглядом справи, у матеріалах справи відсутні, тому їх розподіл суд не здійснює.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (вул. Саєнка Андрія, 10, м. Фастів, Київська, область, 08500) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18 жовтня 2024 року № 00 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 періоди його роботи з 18 травня 1994 року по 23 листопада 2010 року у ВАТ (ПАТ) «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча» до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 07 жовтня 2024 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1211,20 грн сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 05 червня 2025 року.

СуддяКлименко Оксана Миколаївна