Справа № 345/2355/25
Суддя: Мигович О. М.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №345/2355/25
Провадження № 2-а/345/57/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку письмового спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про оскарження постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, а саме просить скасувати постанову №1/1/3766 від 14.04.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було притягнуто до адмінвідповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити.

Позов мотивує тим, що 14.04.2025 року він дізнався про те, що ТЦК та СП склав відносно нього постанову від 14.04.2025 року, зареєстровану за №1/1/3766. На підставі зазначеної постанови позивач був притягнутий до адмін. відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. за нібито вчинене порушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

У постанові зазначено, що ОСОБА_1 було направлено поштовим зв`язком повістку №2732506 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.03.2025. Проте на вказану дату ОСОБА_1 не прибув, чим вчинив адмінправопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позивач наголошує, що він не отримував повістки і у нього не було умислу її ігнорувати. Позивач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Звертає увагу суду, що у випадку отримання повістки, про яку зазначено в оскаржуваній постанові, він в обов`язковому поряду виконав би її вимоги. Отже, відсутність вини (у формі умислу чи необережності) у порушенні вимог законодавства України про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію вказує на відсутність одного із обов`язкових елементів складу адмінправопорушення суб`єктивної сторони.

Також позивач зазначає, що відсутні докази надіслання йому повістки №2732506, які б надали можливість відслідкувати рух поштового відправлення до місця його проживання. Отже відсутність об`єктивної та суб`єктивної сторони, як об`єктивних складових елементів адміністративного правопорушення вказують на його відсутність та відсутність підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Тому позивач змушений звернутися із вищевказаним позовом до суду.

Відповідач подав відзив на позовну заяву. Вважає позов безпідставним та необґрунтованим. Зазначає, що відповідно до ч.2 ст.41 Постанови №560 від 16.05.2024 року належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) ТЦК та СП або його відділу у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідач зазначає, що позивач в позовній заяві застосовує хибне тлумачення окремих норм законів України, порядку ведення військового обліку, строків притягнення до адміністративної відповідальності. Щодо твердження позивача, що жодного розгляду справи не відбувалося та відсутність доказів при винесенні постанови, відповідач повідомляє, що на момент складання протоколу, відповідальною особою було проаналізовано зміст повістки, рекомендованого повідомлення, та встановлено, що ОСОБА_1 був повідомлений повісткою, проте до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився без поважної причини. Дані матеріали, в тому числі витяг з реєстру АІКІС «Оберіг» про відсутність оновлення даних, були надані для ознайомлення гр. ОСОБА_1 , як в момент складання протоколу та і винесення постанови. На це позивач пояснив, що про існування повістки та необхідність оновлення даних не знав. З моменту складання протоколу до винесення постанови у гр. ОСОБА_1 було два дні надати додаткові пояснення та бути присутнім в момент винесення постанови, проте цим правом, гр. ОСОБА_1 не скористався.

Відповідач наголошує, що позивач, за вчинення двох адміністративних правопорушень, а саме неоновлення даних та неявку по повістці, а також враховуючи, що гр. ОСОБА_1 не визнав вини за вчинені правопорушення, ІНФОРМАЦІЯ_3 міг притягнути до відповідальності за два вчинені правопорушення окремо та враховуючи всі фактори, застосувати найбільшу санкцію цієї стаття, та накласти стягнення по 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становило б 51 000 грн. Проте ІНФОРМАЦІЯ_3 , при складанні протоколу та винесенні постанови, врахував стан гр. ОСОБА_1 , а саме наявність у нього наркозалежності та виніс одну постанову із застосування найменшого стягнення, яке передбачене ст. 210 КУпАП.

Відтак, позивач, проігнорувавши виконання обов`язку, покладеного на нього згідно вищезазначених правових норм, порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, які визначені абз.2 ст.22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий, затвердженого постановою КМУ за № 560 від 16.05.2024p.

Отже, постановляючи оскаржувану постанову, начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв правомірно та y межах повноважень, y спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтована, тобто прийнята з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. Тому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку із їх безпідставністю, необґрунтованістю та відсутністю належних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до ст.5 КАС України кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, що визначено ст. 245 КУпАП.

За вимогами ст. 280 КУпАП, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, діючим законодавством про адміністративні правопорушення передбачена певна процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності, порушення якої, на думку суду, є підставою для скасування рішення уповноваженого органу, прийнятого із порушенням цієї процедури.

Згідно зі ст.9 КУпАП адміністративним правопорушення (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст. 235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Як встановлено зі протоколу про адміністративне правопорушення №1/2/3740 від 12.04.2025 ОСОБА_1 12 квітня 2025 р. працівниками поліції був затриманий як порушник військового обліку та доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено та встановлено, що гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , будучи військовозобов`язаним під час дії в Україні особливого періоду, порушив правила військового обліку, визначені ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та п. 22 Порядку про проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий, затвердженого постановою КМУ за № 560 від 16.05.2024р., а саме: перебуваючи на військовому обліку, протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-1Х від 11.04.2024р., не уточнив свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Також встановлено, що гр. ОСОБА_1 , будучи належно оповіщеним відповідно вимог пп.2 п.41 Постанови КМУ №560 від 16.05.2024, не прибув за повісткою №2732506 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 17.03.2024 року для уточнення облікових даних, порушивши вимоги абз.2 ч.1 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с.3).

Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.3 ст.210 КУпАП, як порушення військовозобов`язаним правил військового обліку, вчинені в особливий період.

На підставі вказаного протоколу начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , винесено постанову №1/1/3766 від 14.04.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та обрано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. Постанова мотивована тим, що ОСОБА_1 не уточнив свої облікові та інші персональні дані, шляхом прибуття самостійно до ТЦК та СП за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до ЦНАПу або через електронний кабінет призовника військовозобов`язаного, резервіста (за наявності) чим порушив абз. 1 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Відповідно до витягу з реєстру АІТІС «Оберіг» ОСОБА_1 уточнював дані 31.03.2025. Крім того ОСОБА_1 було направлено поштовим зв`язком повістку №2732506 про явку до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 17.03.2025 року; на вказану дату ОСОБА_1 не прибув (а.с.5-6).

Дії ОСОБА_1 в постанові кваліфіковані за ч.3 ст.210-1 КУпАП, як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Так, порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності врегульований положеннями КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч.2 ст. 254 КУпАП).

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч.1 ст.256 КУпАП).

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (ч.2 ст.256 КУпАП).

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання (ч.3 ст.256 КУпАП).

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (ч.4 ст.256 КУпАП).

Аналізуючи наявну в матеріалах справи копію протоколу про адміністративне правопорушення №1/2/3740 відносно ОСОБА_1 за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, та надаючи йому оцінку як доказу в контексті зазначених вище приписів норм КУпАП суд доходить висновку, що вказаний протокол складений відповідно до приписів КУпАП. Права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 Конституції України, ст.268 КУпАП ОСОБА_1 роз`яснені. Свої пояснення останній надавати відмовився. Про дату та час розгляду протоколу повідомлений належним чином. Другий примірник протоколу отримав. У протоколі зазначено місце його складення та час.

Далі, відповідно до приписів ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище,ім`я та по батькові,посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу,стосовно якої розглядається справа (прізвище,ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч.1,2 ст.283 КУпАП).

Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (ч.1 ст.285 КУпАП).

З аналізу винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , постанови №1/1/3766 від 14.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, випливає, що розгляд справи ОСОБА_1 відбувся за його присутності. При цьому, дії ОСОБА_1 у протоколі та постанові отримали різну кваліфікацію, що є істотним порушенням його права на захист.

З цього приводу суд уважає за необхідне зазначити, що відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, до адміністративних справ, санкції у яких передбачають покарання значного розміру, які мають окрім запобіжної і каральну мету, застосовуються норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року в їх кримінальному аспекті.

Тобто, розгляд адміністративних справ за ч.3 ст.210-1 КУпАП, санкція якої передбачає накладення штрафу у розмірі від 17000 грн до 25 500 грн, що є значним розміром, повинен відбуватися з дотриманням усіх гарантій для особи, яка притягуються до адміністративної відповідальності, як для особи, яка притягується за вчинення кримінального правопорушення. У контексті цього обов`язку, забезпечуючи право на справедливий судовий розгляд, особа повинна бути негайно і детально поінформована про характер та причини порушень, мати час та можливість для підготовки до захисту, бути присутньою при розгляді своєї справи та захищати себе особисто чи користуватися юридичною допомогою захисника. Забезпечуючи особі право на захист, у протоколі повинна бути викладена суть адміністративного правопорушення, зазначені конкретні приписи нормативно-правових актів, які були порушені особою, з метою належної підготовки її до захисту. Саме цей обсяг правовідносин та їх кваліфікація (визначення конкретних приписів нормативно-правових актів, які були порушені) повинні бути об`єктом дослідження та перевірки уповноваженою особою під час винесення постанови на підставі протоколу та долучених до нього доказів.

Натомість дії ОСОБА_1 у протоколі та постанові отримали різну кваліфікацію, що є істотним порушенням його права на захист. Відтак має місце порушення приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий судовий розгляд).

Отже неправильна кваліфікація або відсутність такої у протоколі та/або постанові у справі про адміністративне правопорушення свідчить про відсутність в діях ОСОБА_1 об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП і, як наслідок, складу вказаного адміністративного правопорушення.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст.19 Основного Закону). Натомість, під час притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 був порушений принцип належного урядування.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч.2 ст.77 КАС України). Вказаний обов`язок не виконаний відповідачем.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, рішення від 10.02.2010).

Отже суд, надавши відповідь на основні аргументи сторін, які відносяться до предмета спору, та обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, вказаний в заявах по суті справи, які не стосуються предмета спору.

За наслідками розгляду справи з приводу рішень,дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення (ч.3ст.286КАС України).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та закриття справи про адміністративне правопорушення, оскільки при її постановленні уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_2 були допущення істотні порушення норм процесуального та матеріального права.

З огляду на викладене, керуючись ст. 2, 6, 77, 241-243, 245, 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1/1/3766 від 14.04.2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. скасувати, а провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя