Справа № 420/38801/24
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/38801/24

Перша інстанція: суддя Скупінська О.В.,

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Федусик А.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі № 420/38801/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначені пенсії від 24.09.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.11.2024 №55;

- зобов`язати Відповідача 3 зарахувати до страхового стажу позивача: період роботи з 03.05.1984 по 04.09.1984 та з 29.11.1988 по 01.08.1991 у рибколгоспі ім. П. Шмідта; - період роботи з 26.04.1996 по 14.09.1998 на СП «Левайс»;

- зобов`язати Відповідача 3 призначити та виплачувати пенсію ОСОБА_1 з моменту досягнення пенсійного віку, а саме з 01.07.2024 довічно.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно оскаржуваного рішення його страхований стаж роботи становить 26 років 9 місяців 23 дні. В подальшому ГУ ПФУ в Одеській області було здійснено перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії, а саме було здійснено перевірку довідки про заробітну плату від 23.07.2024 №1820-Ж-11.11-21, виданої Департаментом архівної справи та діловодством щодо заробітної плати Позивача за період роботи в рибколгоспі ім. Шмідта. За результатами перевірки було складено акт №1500-1002-1/8713 від 26.09.2024, згідно якого було встановлено, що суми заробітної плати, вказані у довідці від 23.07.2024 №1820-Ж-11.11-21 виданої на ім`я ОСОБА_1 за період роботи з 01.11.1988 по 31.08.1991 відповідають даним, зазначеним в наданих первинних документах. Враховуючи вказаний акт, який підтверджує отримання позивачем заробітної плати у рибколгоспі ім. Шмідта та як наслідок факт роботи позивача у рибколгоспі ім. Шмідта, позивач 12.11.2024 повторно звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про призначення пенсії за віком. 18.11.2024 ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийняло рішення №55 про відмову у призначені пенсії. Підставою відмови стало відсутність необхідного страхового стажу. Позивач вважає рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про відмову у призначені пенсії від 24.09.2024 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.11.2024 №55 незаконними, а його право на отримання пенсії за віком порушеним.

23.01.2025 до суду від представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області надійшов відзив (вхід. №ЕС/7130/25), в якому заявник просить суд просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що 12.11.2024 позивач по справі звернувся із заявою про призначення пенсії за віком до територіальних органів Пенсійного фонду України. За результатами розгляду заяви Головним управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області було прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії від 18.11.2024 №55.

29.01.2025 до суду від представника відповідача Головного управління ПФУ в Одеській області надійшов відзив (вхід. №ЕС/9141/25), в якому зазначили, що ГУ ПФУ в Донецькій області було встановлено, що страховий стаж позивача складає 29 років 02 місяці 26 днів, та винесено рішення від 11.07.2024 №55 про відмову у призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 06.03.2025 у справі № 420/38801/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив частково.

Визнав протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 18.11.2024 №55.

Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення позивачу пенсії за віком від 12.11.2024, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення суду першої інстанції незаконне і необґрунтоване, винесено з порушенням норм матеріального права та підлягає скасуванню в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що рішення 18.11.2024 №55 про відмову в призначенні пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 26 Закону № 1058 прийнято у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу

Скаржник вважає, що дії територіального органу Пенсійного фонду в повному обсязі відповідають нормам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що 26.09.2024 Головним управлінням ПФУ в Одеській області складено акт №1500-1002-1/8713 перевірки достовірності документів, поданих для оформлення пенсії за результатами перевірки встановлено: суми заробітної плати, вказані у довідці від 23.07.2024 №1820-Ж-11.1-21, яка видана ОСОБА_1 за період роботи з 01.11.1988 по 31.08.1991, відповідають даних, зазначеним в наданих первинних документах по нарахуванню заробітної плати за цей період, крім травня 1989 року: 485,10. На всі виплати нараховано страхові внески.

Згідно з висновком за результатами перевірки довідки, яка видана ОСОБА_1 від 23.07.2024 №1820-Ж-11.1-21 встановлено розбіжність з даними первинних документів у травні 1989.

З архівної довідки виданої Департаментом архівної справи та діловодства Одеської міської ради від 23.07.2024 №1820-Ж-11.1-21 та аналогічної довідки від 26.09.2024 №1535-11.1-33, яка видана в тому, що ОСОБА_1 працював в Рибогосподарському аграрному колективному підприємстві ім. П.Шмідта і його заробітна плата склала: за листопад 1988 5,23; грудень 303,25; лютий 1989 151,42; березень 1129,64; квітень 317,15; травень 485,10; червень 480,72; липень 638,89; серпень 379,09; вересень 502,32; жовтень 431,75; листопад 102,86; грудень 435,90; січень 1990 182,52; лютий 371,31; березень 1041,21; квітень 134,10; травень 330,00; червень 516,11; серпень 497,93; вересень 116,64; жовтень 222,93; листопад 573,27; лютий 1991 833,76; березень 327,59; квітень 85,33; липень 927,90; серпень 87,74.

З архівної довідки Одеського морехідного фахового коледжу морського та рибопромислового флоту імені Олексія Соляника від 17.09.2024 №23/13 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно навчався на денному відділенні в Одеському морехідному училищі рибної промисловості з 1982 року по 1984 рік. Зарахований на денне судноводійне відділення з 01.09.1982 згідно з наказом від 23.08.1982 №96/134. Відрахований з училища 22.10.1984 згідно наказу від 19.10.1984 №96/165. Зарахований на 4 курс заочного відділення згідно наказу 11.09.1987 №96/215. Закінчив училище згідно наказу від 01.07.1988 №96/167 та отримав диплом від 01.07.1988 НОМЕР_1 за спеціальністю №1612 «Морське судноводіння». Здобув кваліфікацію техніка-судноводія.

24.09.2024 Головним управлінням ПФУ в Харківській області прийнято рішення №55 про відмову у призначенні пенсії за віком; вік заявника 60 років; страховий стаж особи становить 26 років 9 місяців 23 дні. За наданими документами до загального страхового стажу не зараховано наступні періоди згідно з записами в трудовій книжці НОМЕР_2 від 02.09.1981: період роботи в рибколгозпі ім. Шмідта з 03.05.1984 по 04.09.1984 та з 29.11.1988 по 01.08.1991, оскільки відсутня інформація про кількість фактично відпрацьованих днів, в становлений річний мінімум та інформація про реорганізацію підприємства; період роботи з 29.04.1996, оскільки відсутній запис про звільнення. Довідка про нарахування заробітної плати №1820-Ж-11.1-21 від 23.07.2024 може бути врахована після перевірки.

18.11.2024 Головним управлінням ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення №55 про відмову у призначенні пенсії за віком за яким страховий стаж особи становить 27 років 23 дні. За результатом розгляду документів, доданих до заяви до страхового стажу не враховано періоди роботи: з 29.11.1988 по 01.08.1991 в колгоспі ім. Шмідта згідно трудової книжки ( НОМЕР_2 ), оскільки стаж роботи в колгоспі за період після 1965 року підтверджується трудовою участю в громадському господарстві із зазначенням встановленого та відпрацьованого мінімуму трудової участі в громадському господарстві. В записах трудової книжки інформація, щодо участі в громадському господарстві кількість вироблених в колгоспі вихододнів та встановлений мінімум відсутня; з 03.05.1996 по 14.09.1998 згідно довідки-характеристики, виданої 14.09.1998, оскільки не містить підстави зарахування (наказ про прийняття та звільнення).

Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Посилання на відсутність чи неточність записів у первинних документах по обліку трудового стажу на конкретній посаді, яку займав позивач у той чи інший період його роботи, за наявності у трудовій книжки відомостей достатніх у своїй сукупності для визначення конкретного періоду роботи, не може бути підставою для виключення вказаного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення організаційно-розпорядчих документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист, в тому числі вирішення питання щодо призначення пенсії за віком.

Матеріали справи не містять доказів, наданих відповідачами, які б свідчили про те, що у зв`язку із тим, що поданих позивачем документів для призначення пенсії, що підтверджують страховий стаж було не достатньо, пенсійний орган самостійно витребував документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, проводив перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставин щодо наявності у позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 46 Конституції України гарантовано право громадянам на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Тобто, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється, зокрема, Законом України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-IV.

За змістом частини першої статті 26 Закону №1058-IV (в редакції, чинній на час звернення позивача за призначенням пенсії) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно із частиною першою статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 56 Закону №1788-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) установлено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також, зокрема, будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно положень пункту 1 Порядку №637 (у відповідній редакції) основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За вимогами пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, додаються документи про стаж, що визначені Порядком №637.

Відповідно до положень пунктів 3, 17, 18 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження стажу роботи приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

За відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку з воєнними діями, стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

За відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Отже, зміст наведених правових норм свідчить, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, а за відсутності останньої або відповідних записів у ній, їх неправильності чи неточності, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Такими документами, зокрема, є архівні та уточнюючі довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання, тощо. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

За позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 21 лютого 2018 року у справі №687/975/17, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці; неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 11 листопада 2020 року у справі №677/831/17 зазначив, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

В контексті обставин цієї справи та доводів відповідача, покладених ним в основу свого рішення про відмову у призначенні пенсії позивачу, колегія суддів враховує й те, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

У даному випадку матеріали справи не містять доказів звернення ГУ ПФУ до відповідних підприємств, установ та організацій з метою надання необхідних додаткових документів, а також здійснення відповідної перевірки достовірності поданих позивачем та відображених у його трудовій книжці відомостей щодо періодів роботи та страхового (трудового) стажу позивача .

Відтак, висновуючи про відсутність підстав для зарахування до страхового стажу позивача певних періодів роботи орган Пенсійного фонду, вирішуючи цей спір, свою позицію побудував виключно на припущеннях (сумнівах) щодо непідтвердження наявності у позивача страхового (трудового) стажу у певні періоди.

Колегія суддів зазначає, що хоча й витребування та перевірка додаткових документів і довідок є правом пенсійного органу, однак перекладання обов`язку доказування, надання відомостей на позивача є неприйнятним. Неможливість пенсійного органу скористатися правом на перевірку зазначених у трудовій книжці відомостей не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного Суду №120/8471/23 від 31 січня 2025 року.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, визнання протиправним і скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області від від 18.11.2024 за №55 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення позивачу пенсії за віком від 12.11.2024, з урахуванням висновків суду.

Доводи апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду першої інстанції колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315,316, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі № 420/38801/24 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.І. Шляхтицький
Судді Г.В. Семенюк А.Г. Федусик