Справа № 160/9126/25
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2025 року Справа № 160/9126/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Юркова Е.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного закладу вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна податкова служба України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
28 березня 2025 року Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" в особі представника Мойсеєнка Романа Миколайовича, через систему "Електронний Суд" звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна податкова служба України з вимогами:
Позов не відповідав вимогам ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.04.2025 був залишений без руху. На виконання вимог ухвали позивач 03.04.2025 надав відповідну заяву та виправив вказані недоліки у встановлений судом строк.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04.04.2025 відкрито провадження у даній справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
22.04.2025 третьою особою надано письмові пояснення на позов в яких зазначено, що оскільки приватний заклад освіти здійснює навчання шляхом надання освітніх послуг на платній основі, а також інші види діяльності, спрямовані на отримання прибутку, такий приватний заклад освіти не може мати статус неприбуткової організації.
23.04.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що вказаний критерій неприбутковості організації, не може слугувати підставою для невключення до реєстру неприбуткових, адже фактично при включення юридичної особи до реєстру неприбуткових вона декларує, що весь дохід буде використовуватися виключно «для фінансування видатків такої організації та реалізації мети» та тільки після її внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій, юридична особа повинна виконувати взяті на себе зобов`язання по неприбутковості. У випадку ж виявлення Податковим органом не виконання вказаного обов`язку неприбутковості, юридичну особу може бути виключено з Реєстру.
Також 23.04.2025 від позивача надійшла заява на пояснення третьої особи в якій зазначено, що третя особа не надала жодних спростувань іншим доводам, що зазначені у позові, а саме що установчі документи (статут) Приватного закладу відповідає всім вимогам, що передбачені у пункті 133.4 статті 133 Кодексу, а отже у Податкового органу були відсутні підстави для відмови у реєстрації Приватного закладу неприбутковою організацією.
07.05.2025 від третьої особи надійшли додаткові пояснення по справі в яких зазначено, що приватний заклад освіти, який формально згідно статуту привів свою діяльність до ознак неприбуткової організації згідно зі ст. 133 Кодексу, систематично надає платні послуги, спрямовані на отримання прибутку, то ця діяльність має ознаки комерційної діяльності, незалежно від його формальних ознак. Тому для кваліфікації приналежності приватного закладу освіти до неприбуткової організації визначальним є не лише формальне дотримання вимог законодавства, але й фактична відповідність діяльності заявленим цілям створення такого приватного закладу, чим з цих підстав засвідчує обґрунтованість спірного рішення Відповідача.
09.05.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив в якій зазначено, що довільне тлумачення норм податкового кодексу з боку Податкового органу не лише є фактичним перетягуванням податковим органом на себе функцій суду, але й надмірним навантаженням суду судовими спорами, пов`язаними із невиконанням податковою службою своїх прямих обов`язків.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ПРИВАТНИЙ ЗАКЛАД ВИЩОЇ ОСВІТИ «ДНІПРОВСЬКИЙ ТЕХНОЛОГІЧНИЙ УНІВЕРСИТЕТ «ШАГ», (далі - Приватний заклад), є суб`єктом господарювання, який з 2018 року надає освітні послуги у сфері вищої освіти.
Основний вид діяльності 85:42 Вища освіта. Приватний заклад має відповідну ліцензію для надання освітніх послуг на рівні Вищої освіти.
24.12.2024 року Приватний заклад звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою про реєстрацію Приватного закладу неприбутковою організацією і включення до Реєстру неприбуткових установ і організацій.
Не погодившись із оскаржуваним рішенням Приватний заклад звернувся зі скаргою до ДПС України за результатами розгляду якої рішенням №7134/6/99-00-06-03-03 06 від 13.03.2025 року було відмовлено у задоволенні скарги.
Вважаючи неправомірним рішення відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом за захистом порушених прав.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Так, відповідно до підпункту 14.1.121 пункту 14.1 статті 14 ПК України неприбуткові підприємства, установи та організації - неприбуткові підприємства, установи та організації, які не є платниками податку на прибуток підприємств відповідно до пункту 133.4 статті 133 цього Кодексу.
Згідно підпункту 133.1.1 пункту 133.1 ПК України платниками податку - резидентами є суб`єкти господарювання - юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність як на території України, так і за її межами, крім юридичних осіб, визначених пунктами 133.4 та 133.5 цієї статті. Відповідно до пункту 133.4. Податкового кодексу України не є платниками податку неприбуткові підприємства, установи та організації у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом.
За нормами пункту 133.4.1 ПК України неприбутковим підприємством, установою та організацією для цілей оподаткування податком на прибуток підприємств є підприємство, установа та організація (далі - неприбуткова організація), що одночасно відповідає таким вимогам: утворена та зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації; установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) містять заборону розподілу отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників у розумінні Цивільного кодексу України), членів такої організації, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб. Для цілей цього абзацу не вважається розподілом отриманих доходів (прибутків) фінансування видатків, визначених підпунктом 133.4.2 цього пункту; установчі документи якої (або установчі документи організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) передбачають передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, іншим юридичним особам, що здійснюють недержавне пенсійне забезпечення відповідно до закону (для недержавних пенсійних фондів), або зарахування до доходу бюджету у разі припинення юридичної особи (у результаті її ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення). Положення цього абзацу не поширюється на об`єднання та асоціації об`єднань співвласників багатоквартирних будинків та житлово-будівельні кооперативи; внесена контролюючим органом до Реєстру неприбуткових установ та організацій. Положення абзаців третього і четвертого цього підпункту щодо вимог наявності установчих документів не поширюються на бюджетні установи.
Зареєстровані установи та організації (новостворені), які подали в установленому порядку документи для внесення до Реєстру неприбуткових установ та організацій під час або протягом 10 днів з дня державної реєстрації та які за результатами розгляду цих документів внесені до Реєстру неприбуткових установ та організацій, для цілей оподаткування вважаються неприбутковими організаціями з дня їх державної реєстрації.
Пунктом 133.4.2. ПК України визначено, що доходи (прибутки) неприбуткової організації використовуються виключно для фінансування видатків на утримання такої неприбуткової організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених її установчими документами.
Доходи неприбуткових релігійних організацій використовуються також для здійснення неприбуткової (добродійної) діяльності, передбаченої законом для релігійних організацій, у тому числі надання гуманітарної допомоги, здійснення благодійної діяльності, милосердя.
Згідно пункту 133.4.3. ПК України у разі недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, а для релігійної організації - вимог, визначених абзацом другим підпункту 133.4.1 і підпунктом 133.4.2 цього пункту, така неприбуткова організація зобов`язана подати у строк, визначений для місячного податкового (звітного) періоду, звіт про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації за період з початку року (або з початку визнання організації неприбутковою в установленому порядку, якщо таке визнання відбулося пізніше) по останній день місяця, в якому вчинено таке порушення, та зазначити і сплатити суму самостійно нарахованого податкового зобов`язання з податку на прибуток.
Податкове зобов`язання розраховується, виходячи із суми операції (операцій) нецільового використання активів. Така неприбуткова організація виключається контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій та вважається платником податку на прибуток для цілей оподаткування з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення. За період з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому вчинено таке порушення, по 31 грудня податкового (звітного) року така неприбуткова організація зобов`язана щокварталу подавати до контролюючого органу податкову декларацію з податку на прибуток (з наростаючим підсумком), сплачувати податок у строк, визначений для квартального періоду та подавати фінансову звітність у порядку, встановленому для платників податку на прибуток. З наступного податкового (звітного) року така неприбуткова організація подає податкову декларацію з податку на прибуток і фінансову звітність та сплачує податок на прибуток у порядку, встановленому цим розділом для платників податку на прибуток.
Встановлення контролюючим органом відповідно до норм цього Кодексу факту використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені підпунктом 133.4.2 цього пункту, є підставою для виключення такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій і нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, штрафних санкцій і пені відповідно до норм цього Кодексу. Податкові зобов`язання, штрафні санкції і пеня нараховуються, починаючи з першого числа місяця, в якому вчинено таке порушення. (пункт 133.4.4 Податкового кодексу України)
Водночас, відповідно до пункту 133.4.5. ПК України порядок ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру встановлює Кабінет Міністрів України.
Згідно пункту 133.4.6. ПК України до неприбуткових організацій, що відповідають вимогам цього пункту і не є платниками податку, зокрема, можуть бути віднесені: бюджетні установи; громадські об`єднання, політичні партії, творчі спілки, релігійні організації, благодійні організації, пенсійні фонди; спілки, асоціації та інші об`єднання юридичних осіб; житлово-будівельні кооперативи (з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому відповідно до закону здійснено прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку і такий житловий будинок споруджувався або придбавався житлово- будівельним (житловим) кооперативом), дачні (дачнобудівельні), садівничі та гаражні (гаражно-будівельні) кооперативи (товариства); об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, асоціації власників жилих будинків; професійні спілки, їх об`єднання та організації профспілок, а також організації роботодавців та їх об`єднання; сільськогосподарські обслуговуючі кооперативи, кооперативні об`єднання сільськогосподарських обслуговуючих кооперативів; інші юридичні особи, діяльність яких відповідає вимогам цього пункту.
На реалізацію законодавчий приписів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 13 липня 2016 року №440, якою затверджено Порядок ведення Реєстру, включення неприбуткових організацій до Реєстру та виключення з Реєстру (далі - Порядок №440) зі змінами, відповідно до п.14 якого у разі зміни організаційно-правової форми неприбуткової організації, внесення змін до її установчих документів (або установчих документів організації вищого рівня, на підставі яких діє неприбуткова організація відповідно до закону) до контролюючого органу подається реєстраційна заява з позначкою зміни, до якої додаються копії документів відповідно до пункту 6 цього Порядку. Заява та копії документів повинні бути подані протягом десять календарних днів з дня державної реєстрації таких змін, а у разі, коли державна реєстрація змін не здійснюється, протягом десять календарних днів з моменту виникнення зазначених у цьому пункті обставин.
Відповідно до п.6 Порядку 440 для включення до Реєстру неприбуткова організація повинна подати до контролюючого органу реєстраційну заяву за формою 1-РН згідно з додатком 1 і засвідчені підписом керівника або представника такої організації та скріплені печаткою (за наявності) копії установчих документів неприбуткової організації (крім тих, що оприлюднені на порталі електронних сервісів відповідно до Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Закон), а житлово-будівельні кооперативи також засвідчені підписом керівника або представника такого кооперативу та скріплені печаткою (за наявності) копії документів, що підтверджують дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та факт спорудження або придбання такого будинку житлово-будівельним (житловим) кооперативом. Неприбуткові організації, що діють на підставі установчих документів організації вищого рівня, відповідно до закону подають разом із реєстраційною заявою за формою 1-РН згідно з додатком 1 засвідчену підписом керівника або представника такої організації та скріплену печаткою (за наявності) копію документа, який підтверджує включення до організації вищого рівня та надає право діяти на підставі установчих документів такої організації вищого рівня. Контролюючий орган може проводити перевірку відомостей, що містяться в поданих документах, щодо відповідності вимогам, встановленим Податковим кодексом України та законодавством, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації.
Згідно до п.15 Порядку 440 розгляд реєстраційної заяви з позначкою зміни здійснюється контролюючим органом у порядку, визначеному пунктами 7 і 8 цього Порядку.
Відповідно до п.7 Порядку 440 контролюючий орган здійснює включення неприбуткової організації до Реєстру за умови відповідності такої організації вимогам, визначеним підпунктом 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 Кодексу.
Згідно до п.8 Порядку 440 за результатами розгляду реєстраційної заяви та документів, що додаються до неї, або на підставі відомостей, отриманих з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, протягом трьох робочих днів з дня їх отримання контролюючим органом приймається рішення про: включення, повторне включення, відмову у включенні (повторному включенні) неприбуткової організації до Реєстру; виключення неприбуткової організації з Реєстру; зміну ознаки неприбутковості.
Контролюючий орган відмовляє неприбутковій організації у включенні до Реєстру в разі: подання неприбутковою організацією неповного пакета документів, визначених пунктом 6 цього Порядку; невідповідності неприбуткової організації вимогам, встановленим пунктом 133.4 статті 133 Кодексу. У разі відсутності підстав для відмови у включенні (повторному включенні) до Реєстру, присвоєнні (зміні) ознаки неприбутковості контролюючий орган зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня отримання контролюючим органом реєстраційної заяви та документів, що додаються до неї, або з дня отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внести до Реєстру відповідний запис про включення (повторне включення) такої неприбуткової організації до Реєстру, присвоєння (зміну) ознаки неприбутковості.
У разі наявності підстав для відмови у включенні (повторному включенні) до Реєстру, присвоєнні (зміні) ознаки неприбутковості або для виключення неприбуткової організації з Реєстру контролюючим органом готується відповідне рішення за формою згідно з додатком 2 у двох примірниках, один з яких вручається такій організації у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу, а другий залишається в контролюючому органі.
Після отримання рішення про відмову у включенні (повторному включенні) до Реєстру неприбуткова організація може усунути недоліки та повторно подати документи до контролюючого органу відповідно до пункту 6 цього Порядку, не змінюючи при цьому положення установчих документів, до яких контролюючим органом не висловлено зауважень. Повторно надіслана реєстраційна заява розглядається в строки, зазначені в абзаці першому цього пункту.
Відповідно до п.16 Порядку 440 виключення неприбуткової організації з Реєстру здійснюється на підставі рішення контролюючого органу в разі: використання доходів (прибутків) неприбуткової організації для інших цілей, ніж утримання такої організації, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених підпунктом 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 Кодексу; розподілу доходів (прибутків) неприбуткової організації або їх частини серед засновників (учасників), членів такої організації, працівників (крім оплати їх праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління та інших пов`язаних з ними осіб; невідповідності неприбуткової організації та/або установчих документів такої організації вимогам, установленим пунктом 133.4 статті 133 Кодексу, а для релігійної організації - вимогам, визначеним абзацом другим підпункту 133.4.1 і підпунктом 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 Кодексу; внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення неприбуткової організації (в результаті її ліквідації, злиття, приєднання, поділу або перетворення); за ініціативою неприбуткової організації.
Рішення про виключення неприбуткової організації з Реєстру надсилається такій організації у порядку, визначеному статтею 42 Кодексу. Відповідно до абз.2 п.17 Порядку №440 під час виключення неприбуткової організації з Реєстру присвоєна їй ознака неприбутковості скасовується: з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому відбулося недотримання вимог пункту 133.4 статті 133 Кодексу, а для релігійної організації - вимог, визначених абзацом другим підпункту 133.4.1 і підпунктом 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 Кодексу.

Як уже зазначалось 24.12.2024 року Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" звернувся до ГУ ДПС у Дніпропетровській області із заявою про реєстрацію Приватного закладу неприбутковою організацією і включення до Реєстру неприбуткових установ і організацій.

09.01.2025 року на електронну пошту Приватного закладу надійшло Рішення № 057 від 26.12.2024 року про відмову у включенні Приватного закладу до Реєстру неприбуткових установ і організацій. Підставу відмови у включенні до Реєстру зазначено: «неприбуткова організація не утворена та не зареєстрована в порядку, визначеному законом, що регулює діяльність відповідної неприбуткової організації».

Так, відповідно до ч.1 ст.22 Закону України «Про освіту» №2145 від 05.09.2017, юридична особа має статус закладу освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність.

Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" є суб`єктом господарювання, який з 2018 року надає освітні послуги у сфері вищої освіти.

Основний вид діяльності 85:42 Вища освіта. Приватний заклад має відповідну ліцензію для надання освітніх послуг на рівні Вищої освіти.

З аналізу Статуту Приватного закладу, головною метою такого є метою освітньої діяльності Університету підготовка висококваліфікованих і конкурентоспроможних на національному та міжнародному ринках праці фахівців для підприємств усіх форм власності, наукових та освітніх установ, органів державної влади та управління за всіма рівнями вищої освіти, утвердження національних і загальнолюдських цінностей, (п.2.1. Статуту).

Як це визначено законодавцем у частинах 2, 3, 6 ст. 22 Закону України «Про освіту» заклад освіти як суб`єкт господарювання може діяти в одному з таких статусів: бюджетна установа; неприбутковий заклад освіти; прибутковий заклад освіти. Заклад освіти залежно від засновника може діяти як державний, комунальний, приватний чи корпоративний. Статус, організаційно-правова форма, тип закладу освіти визначаються засновником і зазначаються в установчих документах закладу освіти.

У п. 7.8 Статуту Приватного закладу вказано, що заборонено розподіл отриманих доходів (прибутків) або їх частини серед засновників (учасників у розумінні Цивільного кодексу України), членів Університету, працівників (крім оплати їхньої праці, нарахування єдиного соціального внеску), членів органів управління Університету та інших пов`язаних з ними осіб.

Відповідно до п. 7.9 Статуту Приватного закладу - доходи (прибутки) Університету використовуються виключно для фінансування видатків на утримання Університету, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених установчими документами Університету.

Згідно п. 15.7 Статуту Приватного закладу - у разі припинення Університету (у результаті його ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення), всі активи Університету (в т.ч. все майно та кошти) передаються у власність одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, іншим юридичним особам, що здійснюють недержавне пенсійне забезпечення відповідно до закону (для недержавних пенсійних фондів), або зараховуються до доходу бюджету.

Отже, суд зазначає, що Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" є приватним та неприбутковим.

Водночас, ні питання неприбутковості навчального закладу, ні організаційно-правової форми та типу не викликало заперечень у податкового органу, що підтверджується рішеннями податкового органу про включення (повторне включення) до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Отже, враховуючи наведене, Приватний заклад утворений та зареєстрований в порядку, визначеному Законами України «Про освіту», «;Про вищу освіту», має статус закладу освіти, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, яка на момент проведення державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи відповідала вимогам неприбуткової організації, що узгоджується з приписам пункту 133.4 статті 133 ПК України.

Щодо твердження відповідача про наявність порушення вимог статті 22 Закону України «Про освіту», оскільки відповідно до ч.3 ст.78 цього Закону платні освітні послуги мають право надавати виключно державні та комунальні заклади освіти, до яких не відноситься позивач, а всі інші випадки надання платних освітніх послуг є комерційною, підприємницькою діяльністю платника, яка не відповідає суті поняття «неприбуткова організація - суд вважає їх помилковими з огляду на таке.

Як це зазначено у Рішенні Конституційного Суду України від 4 березня 2004 року №5-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень частини третьої статті 53 Конституції України «держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах» (справа про доступність і безоплатність освіти) необхідно розуміти так: доступність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту на принципах рівності, визначених статтею 24 Конституції України, означає, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості для реалізації цього права; безоплатність освіти як конституційна гарантія реалізації права на освіту означає можливість здобуття освіти в державних і комунальних навчальних закладах без внесення плати у будь-якій формі за освітні послуги визначених законодавством рівня, змісту, обсягу і в межах тих видів освіти, безоплатність яких передбачена частиною третьою статті 53 Конституції України. Виходячи з положень частин другої, третьої статті 53 Конституції України, за якими повна загальна середня освіта є обов`язковою і безоплатною, витрати на забезпечення навчально-виховного процесу в державних і комунальних загальноосвітніх навчальних закладах здійснюються на нормативній основі за рахунок коштів відповідних бюджетів у повному обсязі.

Водночас, 05.09.2017 Верховною Радою України був прийнятий Закон України «Про освіту», який визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 10-р/2019 від 16.07.2019, відповідно до ч.2 ст.78 якого фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством.

Заклади освіти мають право отримувати фінансування різних видів та з різних джерел, не заборонених законодавством (ч.12 ст.78 Закону України «Про освіту»).

У відповідності із ч.1 ст.79 Закону України «Про освіту» джерелами фінансування суб`єктів освітньої діяльності відповідно до законодавства можуть бути: державний бюджет; місцеві бюджети; плата за надання освітніх та інших послуг відповідно до укладених договорів; плата за науково-дослідні роботи (послуги) та інші роботи, виконані на замовлення підприємств, установ, організацій, інших юридичних та фізичних осіб; доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання; гранти вітчизняних і міжнародних організацій; дивіденди від цінних паперів, відсотки від депозитів і розміщення коштів спеціального фонду на поточних рахунках банків державного сектору; добровільні внески у вигляді коштів, матеріальних цінностей, нематеріальних активів, одержаних від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб; інші джерела, не заборонені законодавством.

У відповідності до ч.5 ст.71 Закону України "Про вищу освіту" фінансування приватних закладів вищої освіти здійснюється їх засновниками та з інших джерел, не заборонених законодавством..

Так з аналізу вищезгаданих норм чинного законодавства можна дійти висновку, що кошти, які надходять за надання платних освітніх та інших послуг є одним з-поміж інших джерел фінансування усіх суб`єктів освітньої діяльності (державних, комунальних, приватних закладів освіти).

Суд вважає, що ч.3 ст.78 Закону України «Про освіту» не передбачає виключне право державних та комунальних закладів освіти надавати платні освітні послуги. Така норма за своєю конструкцією не обмежує право приватних закладів освіти такі платні освітні послуги надавати.

Так, норму ч.3 ст.78 Закону України «Про освіту» необхідно тлумачити у системно-логічному зв`язку із нормами, які передбачені ч.2 ст.78, ч.1 ст.79 Закону України «Про освіту», Закону України "Про вищу освіту", які передбачають платні освітні послуги як одне із джерел фінансування суб`єктів освітньої діяльності незалежно від форми власності.

В розвиток питання майнового інтересу і та можливості використання доходів членами (засновниками) Приватний заклад суд зазначає, що відповідно абзацу 4 підпункту 133.4.1 пункту 133.4 статті 133 ПК України одна із вимог, якій має відповідати неприбуткова організація, - це наявність в установчих документах умови, яка передбачає передачу активів одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, іншим юридичним особам, що здійснюють недержавне пенсійне забезпечення відповідно до закону. Тобто, в розумінні означеного пункту активом будь-яка матеріальна цінність, яка є власністю неприбуткової організації, якою вона має право розпоряджатись.

Водночас, згідно п. 15.7 Статуту Приватного закладу - у разі припинення Університету (у результаті його ліквідації, злиття, поділу, приєднання або перетворення), всі активи Університету (в т.ч. все майно та кошти) передаються у власність одній або кільком неприбутковим організаціям відповідного виду, іншим юридичним особам, що здійснюють недержавне пенсійне забезпечення відповідно до закону (для недержавних пенсійних фондів), або зараховуються до доходу бюджету.

Отже, Приватний заклад у Статуті внормувала питання передачі активів іншим неприбутковим організаціям у разі припинення діяльності Університету.

Суд зауважує, що законодавцем згідно пункту 133.4.3. ПК України внормовано питання недотримання неприбутковою організацією вимог, визначених цим пунктом, а для релігійної організації - вимог, визначених абзацом другим підпункту 133.4.1 і підпунктом 133.4.2 цього пункту.

Встановлення контролюючим органом відповідно до норм цього Кодексу факту використання неприбутковою організацією доходів (прибутків) для цілей інших, ніж передбачені підпунктом 133.4.2 цього пункту, є підставою для виключення такої організації з Реєстру неприбуткових установ та організацій і нарахування податкового зобов`язання з податку на прибуток підприємств, штрафних санкцій і пені відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, підставою для виключення позивача з Реєстру неприбуткових установ та організацій має бути наявність факту порушення вимог підпункту 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 ПК України, водночас за змістом спірних рішень відсутнє посилань на встановлення такого факту.

Відповідно до п.8 Порядку №440, у разі наявності підстав для відмови у включенні до Реєстру, присвоєнні (зміні) ознаки неприбутковості або для виключення неприбуткової організації з Реєстру контролюючим органом готується відповідне рішення за формою згідно з додатком 2 у двох примірниках, один з яких вручається такій організації у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, а другий залишається в контролюючому органі.

Водночас Додатком 2 до Порядку №440 визначена форма та зміст рішення податкового органу, яке приймається за результатами розгляду реєстраційної заяви.

Зокрема, Додатком 2 передбачено, що у разі відмови у включенні підприємства, установи, організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій або виключення з Реєстру «зазначаються пункти, статті, назва нормативно-правового акта та положення установчих документів, які не відповідають вимогам ПК України та законів, на підставі яких прийнято рішення про відмову у включенні підприємства, установи, організації до Реєстру неприбуткових установ та організацій або виключення з Реєстру».

З урахуванням вище зазначеного, Верховний Суд у постанові від 11 вересня 2023 року у справі №420/14943/21 вказав, що Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Відтак, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

З огляду на вищезазначене Верховний Суду цій постанові сформулював правовий висновок про те, що критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять легітимну основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих заявником документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення суб?єкта владних повноважень; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Суд при прийнятті рішення також враховує правовий висновок Верховного Суду про те, що невмотивованість та неналежна обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень є достатньою за визначених обставин справи підставою для визнання такого рішення протиправним, викладено, зокрема у постановах від 20 травня 2022 року у справі № 340/370/21, від 16 березня 2023 року у справі № 160/18668/2 та від 16 травня 2023 року у справі № 380/3195/22.

Так, належних та допустимих доказів встановлення факту порушення Приватним закладом вимог підпункту 133.4.2 пункту 133.4 статті 133 ПК України відповідач не надав, отже не довів правомірності та вмотивованості свого рішення, а відтак рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 057 від 26.12.2024 року про відмову включити Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" до Реєстру неприбуткових установ та організацій є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, а тому задля належного захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області включити Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У справі Суд також звернув увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Додатково слід зазначити, що у Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською Комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25-26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), до елементів верховенства права віднесено, зокрема, юридичну визначеність та заборону свавілля (пункт 41).

У пункті 45 цієї Доповіді зазначено, що потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними; у цьому контексті закон, яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції; не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади; отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій влади.

Щодо заборони свавілля у пункті 52 Доповіді вказано таке: хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватися у свавільний спосіб; їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2422,40 грн., що документально підтверджується банківською квитанцією від 27.03.2025 року.

З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Приватного закладу вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Державна податкова служба України (Львівська площа, буд. 8, м. Київ, 04053; ІК в ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № 057 від 26.12.2024 року про відмову включити Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області включити Приватний заклад вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" до Реєстру неприбуткових установ та організацій.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ) на користь Приватного закладу вищої освіти "Дніпровський технологічний університет "ШАГ" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (вул. Сімферопольська, буд. 17-А, м. Дніпро, 49005; ІК в ) понесені позивачем судові витрати в сумі 2422,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 04 червня 2025 року.

Суддя Е.О. Юрков