Справа № 607/7631/25
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.06.2025 Справа №607/7631/25 Провадження №2-а/607/351/2025
м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

встановив:

14.04.2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до первісного відповідача т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у якому просить: скасувати постанову №61/203 від 11.04.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення; стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що: 11.04.2025 тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 було винесено постанову №61/203 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу 17 000 грн.

Однак ні в протоколі про адміністративне правопорушення від 27.03.2025, ні в оскаржуваній постанові відповідач не зазначає, куди саме відправив повістку, тому що вона фактично чомусь була відправлена за адресою: АДРЕСА_3 , тобто за місцем реєстрації позивача, яке чомусь зазначено в обліковій картці у відповідача.

Відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не враховано пояснення позивача в протоколі, в яких він зазначав, що за повістку не знав та повідомлення з Укрпошти не отримував, як тільки йому зателефонували працівники ТЦК та СП 27.03.2025, він протягом двох годин прибув до ТЦК та СП.

Звертає увагу суду, що позивач має відстрочку на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», так як здійснює догляд за батьком особою з інвалідністю, яка була продовжена до 09.05.2025.

Позивач відправив відповідачу пакет документів для отримання відстрочки та до нього долучив довідку від 25.07.2024 №657, видану ПП «Наш дім», про те, що він фактично проживає разом із батьком, за яким здійснює догляд. Також позивач подавав три заяви на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, в яких також зазначав дійсну адресу: АДРЕСА_1 . На підставі заяви від 08.02.2025, яку позивач направив відповідачу листом вкладенням, він зазначав місце фактичного проживання та додавав відповідні підтверджуючі документи, в яких зазначено місце мешкання саме АДРЕСА_1 .

Таким чином, для позивача не зрозумілими є дії відповідача щодо направлення повістки не за адресою фактичного місця його мешкання, а за видуманою відповідачем адресою.

03.03.2025 позивач особисто отримував у відповідача довідку про надання відстрочки, жодних питань щодо необхідності уточнення будь-яких даних позивачу не ставили.

Також звертає увагу суду, що про надання відстрочки службові особи відповідача повідомили позивача в телефонному режимі. Також в телефонному режимі працівники ТЦК та СП 27.03.2025 його повідомили, що він у розшуку та йому необхідно з`явитись в ТЦК та СП, що він одразу і зробив. Тому незрозуміло, чому у разі неотримання повістки працівники відповідача не повідомили позивачу у телефонному режимі про те, що його викликають, як це робилося в даний проміжок часу.

Як вже зазначалось, позивач приходив до відповідача та спілкувався з його працівниками 03.03.2025, коли отримував довідку, а як зазначено в постанові та протоколі, відповідач направляв повістку 01.03.2025, тобто на день отримання довідки працівники ТЦК та СП могли повідомити позивачу, що йому потрібно уточнити дані або в той же день звірити його військово-облікові дані.

Відповідачем не надано доказів, що саме ним, як начальником ТЦК та СП, було розглянуто справу, а не лише формально підписано постанову, а справу було розглянуто та складено постанову іншою посадовою особою, яка не має права розглядати справи за ст.ст. 210210-1 КУпАП. Так як постанову позивачу вручив не керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , а інша особа, хто саме позивачу не відомо, але погони, які носить особа, не були підполковника.

Відповідачем не надано доказів, що було дотримано вимоги ст. 33, ст. 278, ст. 279 та ст. 280 КУпАП, а саме, що в процесі підготовки до розгляду справи встановлювалась наявність компетенції щодо розгляду даної справи, встановлювалась правильність складеного протоколу (за наявності) та інших матеріалів справи, встановлювалась наявність підтверджувальних документів про належне сповіщення осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду, встановлювалась необхідність витребування необхідних додаткових матеріалів, та чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката (за наявності). Відповідачем не надано доказів, що під час розгляду справи дійсно досліджувались докази, які можуть підвереджувати або спростовувати адміністративне правопорушення, а при накладанні стягнення були виконані вимоги ст. 33 КУпАП.

15.04.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

25.04.2025 протокольною ухвалою судом за згодою позивача замінено первісного відповідача т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , належним відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_3 , як це передбачено ч. 3 ст. 48 КАС України, у зв`язку із чим судове засідання було відкладено.

09.05.2025 шляхом поштового відправлення представником відповідача помічником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 з правової роботи ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 подано відзив, який зареєстровано 13.05.2025 через канцелярію суду, зі змісту якого вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі відповідач) заперечує проти позову ОСОБА_1 (далі позивач) і вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

27.03.2025 позивач приблизно о 19:00 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що 01.03.2025 позивачу, відповідно до пункту 30 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» направлена повістка засобами поштового зв`язку для прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 13.03.25 для уточнення даних.

Відповідно до даних поштового оператора (трекінг Укрпошти) поштове відправлення повернулось в ТЦК та СП з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання особи (дата відмітки 10.03.2025).

Позивач на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав.

В результаті чого, 27.03.2025 складено протокол про адміністративне правопорушення, де під особистий підпис позивачу роз`яснено його права і обов`язки, роз`яснено, що він як особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подавати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, після чого позивач надав пояснення, де вказав що не отримував повістки.

Враховуючи викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 в повному обсязі.

До відзиву представником відповідача долучено копію повістки №2783152 за підписом керівника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , видану на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення АТ «Укрпошта», яке повернулося без вручення із відміткою АТ «Укрпошта»: «адресат відсутній за вказаною адресою».

20.05.2025 розгляд справи відповідно до ст. 205 КАС України було відкладено на 02.06.2025 о 10:30, оскільки представник відповідача у судове засідання не з`явився без повідомлення причин неявки, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце цього засідання.

26.05.2025 шляхом поштового відправлення позивачем ОСОБА_1 подано відповідь на відзив, яка зареєстрована через канцелярію суду 28.05.2025.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Відповідно, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 15.04.2025 не зазначав строки для подання відповіді на відзив та заперечення. Таким чином, подана позивачем відповідь на відзив у цій справі не є заявою по суті, а відтак її зміст не може бути предметом дослідження суду.

Також суд зауважує, що всупереч вимогам ч. 10 ст. 44 КАС України відповідь на відзив не містить власноручний підпис позивача.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові. Пояснив, що він не знав про повістку, яка ще й надіслана не за місцем його проживання. Додав, що він має відстрочку.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився. Клопотань про відкладення розгляду даної справи та розгляду справи без його участі не подавав.

За наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до такого висновку:

порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Згідно з ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 №154, визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210-1 КУпАП доповнено частиною 3, а саме: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Диспозиція статті носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Отже, у кожному конкретному випадку повинно бути встановлено, яке саме законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію порушено особою, яка притягається до адміністративної відповідальності в особливий період.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.

Згідно з Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і дотепер.

Отже, на дату події, яка інкримінується позивачу, діяв особливий період.

З 19.05.2024 в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу» діють положення ч. 10 ст. 1, якими визначено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема: уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки (п. 1); прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів (п. 2); виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством (п. 5).

Відповідно до п. 1 ч. 1, абз. 6, 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Загальні правила військового обліку визначені статтею 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», згідно з якою військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відтак механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487, додатком 2 до якого затверджені Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачено, що призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок перевірки військово-облікових документів та вручення військовозобов`язаним повісток в особливий період регулюється Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 (далі Порядок).

Згідно з п. 21 Порядку, за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.

Відповідно до п. 41 Порядку, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

З аналізу наведених норм вбачається, що повернення поштового відправлення із відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання є належним доказом вручення повістки.

Водночас Постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 08.10.2024 «Про внесення змін до Правил надання послуг поштового зв`язку» внесено зміни до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Згідно з п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 15.03.2009 (далі Правила надання послуг поштового зв`язку), рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Судом встановлено, що стосовно ОСОБА_1 офіцером відділення військового обліку та бронювання ІНФОРМАЦІЯ_2 , старшим лейтенантом ОСОБА_5 складено протокол №60/790 про адміністративне правопорушення від 27.03.2025 (далі Протокол), у якому зазначено, що 27.03.2025 громадянин ОСОБА_1 приблизно о 19:00 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , як такий, що перебуває в базі розшуку Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ІТС «Інформаційний портал Національної поліції України» за скоєння правопорушення за ст. 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Під час звіряння військово-облікових даних встановлено, що 01.03.2025 громадянину ОСОБА_1 , відповідно до пункту 30 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 «Про затвердження Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» направлена повістка засобами поштового зв`язку для прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 13.03.25 для уточнення даних.

Відповідно до даних поштового оператора, поштове відправлення повернулось в ТЦК та СП 10.03.2025 з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання особи. Дата відмітки: 10.03.2025.

ОСОБА_1 на визначену та повідомлену належним чином дату і час та місце прибуття в ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився. Будь-яких підтверджуючих документів, які б засвідчували поважність неприбуття у визначений строк (3 дні від дати прибуття, визначеній у повістці) не надав.

Абзацом 7 пункту 3 частини 1 статті 22 України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» зокрема передбачено, що громадяни за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації несуть відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пункту 3 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» (додаток 2 до «Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30 грудня 2022 року), призовники, військовозобов`язані та резервісти за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, зіпсуття або недбале зберігання військово-облікових документів, яке спричинило їх втрату, притягуються до адміністративної відповідальності згідно із Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Однак, всупереч вказаним вимогам, ОСОБА_6 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, зазначений у повістці.

Таким чином, громадянин ОСОБА_6 13.03.25 здійснив правопорушення, яке вчинене в особливий період (особливий період в Україні діє з моменту оприлюднення Указу Президента від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію», який затверджений Законом України від 17.03.2014 №1126-VII, що набрав чинності з дня його опублікування в газеті «Голос України» від 18.04.2014 №49), та порушив вимоги абз. 7 п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також у Протоколі містяться пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: «Я, ОСОБА_1 , з`явився в ТЦК, бо подзвонили до мене, представилися з ТЦК 27.03.25, що я в розшуку, я їм сказав, що такого не може бути, бо в мене є відстрочка за доглядом батька ОСОБА_7 по інвалідності другої групи. А вони сказали, що все одно потрібно з`явитися, щоб зняли вас з розшуку в 102 кабінеті, я сказав, що протягом двох годин я приїду, і приїхав. Щоб в мене не було ніяких грошових стягнень, бо я все зробив, що мені сказали. Правил військового обліку не порушував. Повістки не отримував і не знав за неї».

Відповідно до постанови №61/203 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.04.2025, винесеної т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф в розмірі 17000 грн. Обставини, викладені в Протоколі, аналогічні обставинам, які установлені в оскаржуваній постанові.

Відповідно до копії військово-облікового документа №6 від 25.01.2025, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , взято на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 13.08.2024.

Згідно з копією довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.02.2025 №1332, ОСОБА_1 , 1980 р.н., надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особі, яка має одного із своїх батьків з інвалідністю І чи ІІ групи, на строк до 09.05.2025.

Аналіз положень пункту 41 Порядку дає можливість зробити такий висновок: якщо військовозобов`язаний під час уточнення своїх облікових даних повідомив ТЦК та СП про адресу свого фактичного місця проживання, то повістка надсилається за цією адресою; якщо військовозобов`язаний не повідомив ТЦК та СП про адресу свого фактичного місця проживання, то повістка надсилається за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання.

Водночас суд позбавлений можливості перевірити твердження позивача щодо направлення йому повістки не за тією адресою, яку позивач повідомив територіальному центру комплектування та соціальної підтримки, оскільки до матеріалів справи не долучені підтверджуючі цьому документи (наприклад, витяг з «Резерв +» із відміткою про уточнення адреси місця фактичного проживання). Натомість, як на підтвердження своїх доводів про те, що повістка направлена не за адресою фактичного місця проживання, а за видуманою відповідачем адресою, позивач до позовної заяви долучив: копію заяви від 08.02.2025 про продовження строку дії відстрочки, копію довідки від 25.07.2024 №657 та копію акту обстеження житлових умов від 24.07.2024, відповідно до яких ОСОБА_1 проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Однак вказані документи жодним чином не підтверджують того, що позивачем під час уточнення своїх військово-облікових даних було вказано адресу свого фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Інші доводи, якими позивач спростовує правомірність винесення оскаржуваної постанови, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Суд не погоджується з висновками відповідача про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на таке.

Згідно з ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, полягає у наявності умислу на порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Тобто ОСОБА_1 мав знати про його виклик за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 та свідомо не з`явитися.

Водночас обов`язок довести вказану обставину, відповідно до ст. 77 КАС України, покладається на відповідача.

Судом встановлено, що повістка №2783152 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 14:00 13.03.2025 надіслана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за зареєстрованим місцем його проживання, з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення АТ «Укрпошта», яке 10.03.2025 повернулося без вручення із відміткою АТ «Укрпошта»: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Однак всупереч вимогам п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, докази сповіщення позивача за наявним номером телефону та/або вкладення до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» в матеріалах справи відсутні. Більш того, як вбачається із трекінгу АТ «Укрпошта» поштового відправлення №240, яке зазначене у рекомендованому повідомленні, невдала спроба вручення рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» зафіксована 07.03.2025. Таким чином, згідно з вимогами п. 82 згаданих Правил у адресата (одержувача) є три робочі дні для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» (у цьому випадку 10.03.2025, 11.03.2025, 12.03.2025. оскільки 08.03.2025 та 09.03.2025 вихідні дні). Натомість вже 10.03.2025 поштове відправлення повернуто відправнику із відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою», що позбавило позивача можливості отримати рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК» протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку.

Вказані обставини свідчать, що оператором поштового зв`язку не дотримано Правил надання послуг поштового зв`язку.

Відтак суд вважає, що відповідачем не доведено, що ОСОБА_1 було відомо про необхідність з`явитися на виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у зазначені в повістці місце та строк, і він, незважаючи на це, в приміщення ТЦК та СП не з`явився.

Крім того, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що позивачу ставиться у вину порушення вимог абзацу 7 п. 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Проте диспозиція частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не містить абзацу 7 пункту 3. Відповідач у спірній постанові помилково здійснив посилання на абз. 7 п. 3 ч. 1, всупереч правильному абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», який вказує про те, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Однак як встановлено вище, ОСОБА_1 повістку №2783152 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 у зазначені у ній місце та строк не отримував.

Отже, умисел на вчинення адміністративного правопорушення стороною відповідача не доведений «поза розумним сумнівом».

Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі 463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд прийшов до висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа провадженням закриттю.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП слід задовольнити.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 605,60 грн підлягає стягненню на його користь з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 244-246, 257, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП задовольнити.

Постанову №61/203 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 11.04.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддяН. П. Воробель