Справа № 160/22625/24
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/22625/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач), суддів: Баранник Н.П., Щербака А.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційні скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року (суддя 1-ї інстанції Р.З. Голобутовський) в адміністративній справі №160/22625/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

20.08.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника від 23.02.2024 №56;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

В обґрунтування позовних вимог зазначено про незгоду з рішенням пенсійного органу від 23.02.2024 №56 яким відмовлено йому в призначенні пенсії по втраті годувальника у зв`язку з відсутністю документів, визначених п. 2.18 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, оскільки, при зверненні до пенсійного органу надав довідку від 15.02.2024 №69, видану лікарсько-консультативною комісією КНЦ Центр первинної медико-санітарної допомоги Черкаської селищної ради про те, що ОСОБА_1 хворіє на дитячий церебральний параліч, спастичний парапарез, порушення когнітивних функцій, глухонімоту, вторинний парез гортані і за станом здоров`я мав бути визнаний інвалідом до 18 років. Також довідку за формою 4, видану обласною спеціалізованою лікарсько-трудовою експертною комісією 20.08.1985, де зазначено про те, що позивач є інвалідом другої групи з дитинства. Крім того, позивач є отримувачем пенсії по інвалідності II групи з дитинства. У зв`язку з чим просить задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасувано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 23.02.2024 №56 про відмову ОСОБА_1 у переведенні на пенсію в разі втрати годувальника.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.02.2024 про переведення на пенсію в разі втрати годувальника.У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Відповідачем на вказане рішення суду подана апеляційна скарга.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового та протиправного висновку щодо необхідності скасувати оскаржене рішення та повторності розгляду заяви ОСОБА_1 .

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у її задоволенні.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності, обчислену відповідно до Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Батько позивача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Новомосковським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Новомосковському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 21 грудня 2023 року.

16.02.2024 позивач звернувся із заявою до відповідача-1 щодо переведення на пенсію в разі втрати годувальника згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV.

За принципом екстериторіальності заяву було розглянуто відповідачем-2, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, та прийнято рішення від 23.02.2024 №56 про відмову у переведенні перерахунку пенсії.

У вказаному рішенні зазначено, зокрема, наступне: Відповідно до п.2.18. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 (зі змінами) визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

До заяви від 16.02.2024 для перерахунку пенсії заявник надав довідку № 69 видану "Центром первинної медико-санітарної допомоги" Черкаської селищної ради.

Оскільки, відсутні необхідні документи визначені п. 2.18 Порядку № 22-1, підстави для переведення на пенсію в разі втрати годувальника, відсутні.

Вважаючи рішення відповідача протиправним позивач звернувся до суду із цим позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи позов частково дійшов висновку, що спірне рішення прийнято протиправно проте визначив належний орган до розгляду заяви позивача про переведення на інший вид пенсії.

Суд мотивував рішення тим, що позивачем поданий документ, що б дозволяв прийняти пенсійним органом рішення про переведення заявника на інший вид пенсії.

Так позивач не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови задоволених позовних вимог, а отже колегія суддів суду апеляційної інстанції надає оцінку доводам суду першої інстанції в частині доводів апеляційної скарги, відповідно до приписів ст. 308 КАС України.

Колегія суддів переглядаючи судове рішення доходить висновків, що рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Спірним у справі є правомірність рішення пенсійного органу про відмову у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника .

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються, зокрема, Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), та непрацездатним членам сім`ї особи, якій відповідно до Закону України "Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин" надано правовий статус особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

За приписами частини 2 статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: 1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону; 2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років; 3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Пунктом 2.3 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до п.2.18. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'', затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 визнання особою з інвалідністю з дитинства або дитиною з інвалідністю засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладу охорони здоров`я, посвідченням одержувача допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною з інвалідністю після досягнення шестирічного віку або особою з інвалідністю з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною з інвалідністю до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою вісімнадцятирічного віку (висновок про час настання інвалідності).

Як свідчать встановлені обставини справи, у рішенні пенсійного органу як підставою відмови у переведенні позивача на інший вид пенсії зазначено про відсутніст необхідні документи визначені п. 2.18 Порядку № 22-1.

Проте судом встановлено, що при зверненні до пенсійного органу із відповідною заявою позивачем було надано довідку від 15.02.2024 № 69, видану лікарсько-консультативною комісією КНЦ Центр первинної медико-санітарної допомоги Черкаської селищної ради про те, що ОСОБА_1 хворіє на дитячий церебральний параліч, спастичний парапарез, порушення когнітивних функцій, глухонімоту, вторинний парез гортані і за станом здоров`я мав бути визнаний інвалідом до 18 років. Також надано довідку форми № 4, видану обласною спеціалізованою лікарсько-трудовою експертною комісією 20.08.1985, в якій зазначено, що позивач є інвалідом другої групи з дитинства.

Відповідач зазначаючи на правомірність прийнятого ним рішення щодо неподання заявником документу визначеного п. 2.18 Порядку № 22-1 не вказує неможливості прийняти поданий заявником документ та не визначає, який документ необхідно було подати останньому.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржене рішення прийнято необґрунтовано.

З огляду на зазначене, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Розподіл судових витрат не здійснюється у відповідності до норм ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2025 року в адміністративній справі №160/22625/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення (05.06.2025) та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Повне судове рішення складено 05.06.2025року.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя Н.П. Баранник

суддя А.А. Щербак