Справа № 500/1862/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/1862/25

05 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII);

зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким звільнити позивача з військової служби на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Позов обґрунтований тим, що позивачем було подано рапорт від 14.03.2025 про звільнення з військової служби з лав Збройних Сил України у запас на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з інвалідністю ІІ групи. До рапорту буди додані всі підтверджуючі документи, зокрема, нотаріально завірені копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 , довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 729726, паспорту та РНОКПП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , висновок ЛКК КНП Великобірківської селищної ради «Тернопільська центральна районна лікарня» від 31.07.2024 №1834, копії довідки ПП «Благоустрій» № 296 від 01.08.2024, копію рішення № 50 про призначення і перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі від 11.02.2025 з додатками, копію акту про проведення обстеження сім`ї № 149 від 10.02.2025.

Однак відповідачем прийнято рішення про відмову у задоволенні рапорту, оскільки наданні документи не свідчать про наявність достатніх відомостей про необхідність здійснення постійного догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Позивач вважає, що відповідач не правильно оцінив висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, № 1834 від 31.07.2024 при розгляді рапорту позивача та помилково дійшов висновку, що такий висновок не містить даних про необхідність здійснення постійного догляду за дружиною позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби позивача через сімейні обставини, зокрема, необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.04.2025 надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує та зазначає, що додана до рапорту довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №729726 підтверджує, що дружина позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, проте не містить зазначення про потребу постійного стороннього догляду.

Більше того, у висновку за формою № 080-4/о від 31.07.2024 № 1834, наданому позивачем рекомендовано ОСОБА_2 отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній особі від фізичної особи. Водночас у формулюванні «отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи» не має вказівки на постійність, безперервність, а лише вказівка на вид послуги та ким вона надається. Тому відповідач вважає, що терміни "постійний догляд" і "догляд вдома", не є тотожними та застосовуються для різного правового регулювання.

Також відповідач звернув увагу суду на позицію викладену в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 240/17505/24, де позивачу в задоволенні адміністративного позову до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання прийняти наказ про звільнення відмовлено. Відповідач вважає, що рішення суду від 03.02.2025 у справі № 240/17505/24 було прийнято у позові до одного й того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що й позов поточний, а тому зазначає про зловживання процесуальними правами зі сторони позивача та просить закрити провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Окрім того, відповідач вважає рішення щодо розгляду рапорту про звільнення з військової служби дискреційним повноваженням відповідача (а.с.32-37).

08.05.2025 від відповідача надійшли додаткові матеріали (а.с.45-61).

У відповіді на відзив від 08.05.2025 позивач з твердженнями відповідача не погоджується та зазначає, що предметом розгляду у справі №240/17505/24 були дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 07.08.2024 та відмова №813/19237 від 30.08.2024, а в спірному випадку предметом розгляду є дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 14.03.2025 та відмова №813/11041 від 19.03.2025. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Щодо інших тверджень відповідача ОСОБА_1 заперечує та підтримує аргументи викладенні у позовній заяві. Позов просить задовольнити в повному обсязі (а.с.62-68).

Суд, перевіривши доводи учасників, викладені у заявах по суті справи, письмовими доказами, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації у складі ВЧ НОМЕР_1 за військовим званням солдат.

20.07.2024 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, про що у Тростянецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис № 99 та видано 20.07.2024 свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 ; прізвища після реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_3 , дружини ОСОБА_2 (а.с.10).

Дружина позивача є особою з інвалідністю. Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, виданою 25.07.2024, ОСОБА_2 , яка має інвалідність з дитинства, за результатом огляду 23.07.2024 встановлено ІІ групу інвалідності на строк до 01.08.2027; дата чергового переогляду 23.07.2027; висновок про умови та характер праці: надомні види робіт (а.с.11).

Відповідно до висновку про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, виданому ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" 31.07.2024 за № 1834, ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи (а.с.15).

Згідно з довідкою ПП "Благоустрій" від 01.08.2024 № 296, яка видана ОСОБА_1 , останній зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 проживає без реєстрації з травня 2024 року за адресою реєстрації позивача (а.с.14).

Відповідно до акта проведення обстеження сім`ї №149 від 10.02.2025, складеного Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради, ОСОБА_1 здійснює догляд за своєю дружиною ОСОБА_2 (а.с.18).

11.02.2025 Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради прийнято рішення №50 про призначення і перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі, стосовно заявника ОСОБА_1 (пов`язана особа ОСОБА_2 ) за його заявою від 06.02.2025, відповідно до якого заявник не має права на компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно до пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 (Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі); по рішенню акта обстеження матеріально-побутових умов сім`ї суми балів 71 (а.с.16).

14.03.2025 (дата реєстрації документа в ВЧ НОМЕР_1 ) позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, догляд на непрофесійній основі, до якого додав: нотаріально засвідчені копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, копії паспортів та довідок про РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , висновку ЛКК від 31.07.2024 за № 1834, довідку ПП "Благоустрій" від 01.08.2024 №296, копію рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі, від 11.02.2025 про відмову у наданні компенсації, та копію акта про проведення обстеження сім`ї №149 від 10.02.2025.

За результатом його розгляду відповідач листом від 19.03.2025 за № 813/11041 відмовив у наданні відстрочки, бо надана довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, видана 25.07.2024 Тернопільською міськрайонною МСЕК Тернопільського району Тернопільської області, підтверджує, що дружина заявника є особою з інвалідністю II групи, але не містить згадок про необхідність постійного стороннього догляду. При цьому відповідач послався на абзац 16 пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, в якому вказані підстави для встановлення ІІ групи інвалідності і зазначено, що такі порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженні здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Ще відповідач в цій відмові звернув увагу на висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №240/17505/24, відповідно до яких саме по собі поняття "догляд на непрофесійній основі" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком (а.с.19-23).

Позивач, не погодившись з відмовою у звільненні його зі служби, звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 05.06.2025 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі на підставі до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує такі правові положення.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України Про військову службу і військовий обов`язок від 25.03.1992 № 2232-XII.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Згідно з частиною 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

За змістом частини 6 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" до видів військової служби належить військова служба за призовом під час мобілізації.

Відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану, затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався Указами Президента України та триває до теперішнього часу.

Як встановив суд, позивач перебуває на військовій службі та подав рапорт про звільнення з військової служби через сімейні обставини, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю ІІ групи (дружиною ОСОБА_2 ).

Підстави звільнення з військової служби визначені статтею 26 Закону №2232-XII.

Відповідно до підпункту "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону №2232-XII під час дії воєнного стану військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).

В свою чергу абзацом 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що під час дії воєнного стану військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах: необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

В спірному випадку позиція відповідача полягає в тому, що відповідно до наданих позивачем документів не вбачається необхідності у здійсненні постійного догляду за дружиною позивача. Зокрема, в довідці до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААГ № 729726, виданої Тернопільською міськрайонною МСЕК 25.07.2024, не встановлено потребу у постійному догляді, як це передбачено наведеними нормами статті 26 Закону №2232-XII. Також, надані довідки не враховуються, оскільки не підтверджують необхідність постійного догляду.

Суд встановив, що одночасно з рапортом про звільнення з військової служби на підставі статті 26 Закону №2232-XII позивач подав, зокрема: довідку до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 729726 та висновок ЛКК КНП Великобірківської селищної ради «Тернопільська центральна районна лікарня» від 31.07.2024 №1834, копія довідки ПП «Благоустрій» № 296 від 01.08.2024, копію рішення № 50 від 11.02.2025, яким відмовлено у призначенні компенсації, копію акта про проведення обстеження сім`ї № 149 від 10.02.2025.

Спір у цій справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у звільненні позивача з військової служби на підставі абзацу 11 (а не 10 як помилково вказано у позові, що не впливає на формулювання підстави звільнення з військової служби і не змінює суті спору у цій справі) пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII. Підставою для такої відмови є ненадання військовослужбовцем до рапорту про звільнення документа на підтвердження необхідності здійснення постійного догляду за дружиною.

Чинним законодавством України не встановлено, які саме документи мають бути подані військовослужбовцем для підтвердження факту необхідності здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Питання про те, який саме орган видає медичний документ щодо необхідності здійснення постійного догляду дослідив Верховний Суд у постанові від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, в якій звернув увагу, що визначення терміну медичний висновок наведено у пункті 3 Порядку ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України Деякі питання ведення Реєстру медичних висновків в електронній системі охорони здоров`я від 18.09.2020 за №2136, як електронний документ, що формується на підставі медичних записів в системі та містить висновок лікаря про тимчасову або постійну втрату працездатності, придатність до певних видів діяльності, про стан здоров`я пацієнта або щодо інших питань, визначених законодавством.

Отже, медичний висновок це документ, який містить об`єктивні дані про стан здоров`я особи та видається з питань, пов`язаних з таким станом здоров`я.

Суб`єктами формування чи видачі медичного висновку зазначені лікарі, лікарсько-консультативні та лікарсько-експертні комісії закладів охорони здоров`я.

Процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації визначено Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317) (чинного на час встановлення дружині ІІ групи інвалідності та яке 01.01.2025 втратило чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338).

Відповідно до пунктів 19, 24 Положення №1317 комісія проводить засідання у повному складі і колегіально приймає рішення. Відомості щодо результатів експертного огляду і прийнятих рішень вносяться до акта огляду та протоколу засідання комісії, що підписуються головою комісії та її членами і засвідчуються печаткою.

Комісія видає особі, яку визнано особою з інвалідністю або стосовно якої встановлено факт втрати професійної працездатності, довідку та індивідуальну програму реабілітації і надсилає у триденний строк виписку з акта огляду комісії органові, в якому особа з інвалідністю перебуває на обліку як отримувач пенсії чи державної соціальної допомоги (щомісячного довічного грошового утримання), що призначається замість пенсії, та разом з індивідуальною програмою реабілітації - органові, що здійснює загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виписку з акта огляду комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у наданні додаткових видів допомоги.

Копія індивідуальної програми реабілітації надсилається також лікувально-профілактичному закладові і органові праці та соціального захисту населення за місцем проживання особи з інвалідністю. За місцем роботи зазначених осіб надсилається повідомлення щодо групи інвалідності та її причини, а у разі встановлення ступеня втрати професійної працездатності - витяг з акта огляду комісії про результати визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках та потреби у додаткових видах допомоги.

Отже, лікар, лікарсько-консультативна комісія та лікарсько-експертна комісія формують медичний висновок, а медико-соціальні експертні комісії - довідку, акт огляду (витяг з акту огляду).

Щодо повноважень лікарсько-консультативної комісії та медико-соціальної експертної комісії на видачу медичного висновку щодо необхідності здійснення постійного догляду, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 Положення №1317 медико-соціальна експертиза проводиться особам, що звертаються для встановлення інвалідності, за направленням лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності відомостей, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлених захворюваннями, наслідками травм чи вродженими вадами, які спричиняють обмеження життєдіяльності.

Медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві», висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або територіального органу Пенсійного фонду України, суду чи прокуратури.

Згідно з пунктом 4 Положення №1317 медико-соціальну експертизу проводять медико-соціальні експертні комісії, з яких утворюються в установленому порядку центри (бюро), що належать до закладів охорони здоров`я при Міністерстві охорони здоров`я Автономної Республіки Крим, управліннях охорони здоров`я обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій.

За приписами підпункту 1 пункту 11 Положення №1317 міські, міжрайонні, районні комісії визначають:

ступінь обмеження життєдіяльності осіб, що звертаються для встановлення інвалідності, потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі, реабілітації, реабілітаційний потенціал, групу інвалідності, причину і час її настання, професію, з якою пов`язане ушкодження здоров`я, а також ступінь втрати професійної працездатності (у відсотках) працівників, які одержали ушкодження здоров`я, пов`язане з виконанням ними трудових обов`язків;

потребу осіб з інвалідністю у забезпеченні їх технічними та іншими засобами реабілітації, виробами медичного призначення на підставі медичних показань і протипоказань, а також з урахуванням соціальних критеріїв;

потребу осіб з інвалідністю, потерпілих від нещасного випадку на виробництві, із стійкою втратою працездатності у медичній та соціальній допомозі, в тому числі у додатковому харчуванні, ліках, спеціальному медичному, постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі, побутовому обслуговуванні, протезуванні, санаторно-курортному лікуванні, придбанні спеціальних засобів пересування;

ступінь стійкого обмеження життєдіяльності хворих для направлення їх у стаціонарні відділення центрів соціального обслуговування;

причини смерті особи з інвалідністю або особи, ступінь втрати працездатності якої визначений комісією у відсотках на підставі свідоцтва про смерть у разі, коли законодавством передбачається надання пільг членам сім`ї померлого;

медичні показання на право одержання особами з інвалідністю автомобіля і протипоказання до керування ним.

У наведеному переліку прав та обов`язків медико-соціальної експертної комісії відсутнє поняття «постійного догляду», який може бути визначений для осіб, яким інвалідність не встановлена, а вказано лише право визначати необхідність стороннього нагляду, догляду.

Поняття «сторонній догляд» не є тотожним поняттю «постійний догляд», адже перше вказує на те, ким надається догляд, а друге - коли надається такий догляд. При цьому, «постійний догляд» - це безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд, який надається без будь-якого часового обмеження - постійно.

Водночас, відповідно до Порядку організації експертизи тимчасової втрати працездатності, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2008 №189 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 01.06.2021 №1066), при лікувально-профілактичних закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, утворюються ЛКК (пункт 1 розділу III).

За приписами пункту 3 розділу ІІІ цього Порядку до основних завдань ЛКК належить: 1) видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи, відповідно до вимог пункту 4 розділу IV цього Порядку; 2) здійснення направлення хворих на огляд та обстеження до МСЕК для встановлення інвалідності; 3) надання до МСЕК документів хворого, направленого на огляд та обстеження; 4) вжиття заходів щодо перевірки та усунення недоліків у суб`єкта господарювання, що були виявлені Фондом соціального страхування України за результатом перевірки обґрунтованості медичних висновків про тимчасову непрацездатність (у разі звернення керівника суб`єкта господарювання).

Пунктом 4 розділу ІV Порядку передбачено, що ЛКК видає такі документи, що засвідчують тимчасову непрацездатність особи: 1) форму рішення для встановлення причинно-наслідкового зв`язку захворювання з умовами праці, відповідно до вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві»; 2) висновки або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-2/о «Висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 3, 4 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі форми первинної облікової документації №027/о «Виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.03.2021 №407 «Про затвердження форм первинної облікової документації та інструкцій щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я» затверджено Інструкцію щодо заповнення форми первинної облікової документації №080-4/о «Висновок про наявність порушення функцій організму через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі». Згідно з пунктами 2, 3 цієї Інструкції такий висновок надається закладами охорони здоров`я усіх рівнів надання медичної допомоги; висновок заповнюється членами лікарської комісії на підставі заповненої лікарем загальної практики-сімейної медицини форми первинної облікової документації №025/о «Медична карта амбулаторного хворого №__», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 14.02.2012 №110, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 28.04.2012 за №661/20974.

Також повноваження ЛЛК визначені в наказі Міністерства охорони здоров`я України 31.07.2013 №667 «Про затвердження форми висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу та Інструкції про порядок його надання». Так, у затвердженій вказаним наказом Інструкції мова йде про те, що висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу видається лікарською консультативною комісією закладу охорони здоров`я за місцем проживання чи реєстрації особи з інвалідністю (пункт 1). Висновок ЛКК надається особі, що звернулася із заявою, згідно з формою бланка, затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667, за підписами членів ЛКК, завіреними печаткою закладу охорони здоров`я, у структурі якого перебуває ЛКК (пункт 8).

Аналізуючи повноваження медико-соціальної експертної комісії, передбачені Положенням №1317, є підстави для висновку, що вона визначає потребу в сторонньому нагляді, догляді або допомозі особам з інвалідністю, а також особам, яким визначена ступінь втрати професійної працездатності.

Щодо осіб, які не відносяться до цих категорій, але які за станом здоров`я нездатні до самообслуговування і потребують постійно стороннього догляду, то на переконання суду, такі повноваження віднесені до ЛКК закладу охорони здоров`я, які мають право приймати, зокрема: 1) висновок або рекомендації щодо догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, а в разі, коли дитина хвора на цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), - до досягнення дитиною 16-річного віку; 2) висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-4/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 3) висновок про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціального послуги з догляду на непрофесійній основі (за формою №080-2/о), з рекомендаціями щодо отримання відповідних послуг; 4) висновок щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу за формою бланка, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 31.07.2013 №667.

Такий правовий підхід відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 21.02.2024 у справі №120/1909/23, а також у постанові від 13.06.2024 у справі №520/21316/23 за подібних обставин справи, суті спору і правового регулювання.

У спірному випадку необхідність постійного стороннього догляду за хворою дружиною може підтверджуватися відповідним медичним висновком ЛКК, а встановлення групи інвалідності та строк її встановлення може підтверджуватися відповідною довідкою до акту огляду МСЕК.

Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.06.2024 у справі №520/21316/23.

Відповідно до пункту 11 Інструкції №407 особам, яким встановлено інвалідність безстроково, висновок видається безстроково. Особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців. Іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Визначаючись у спірних правовідносинах у цій справі суд враховує позицію Верховного Суду у спорі у такій категорії у постанові від 11.04.2024 у справі №420/16689/23 щодо необхідності судам з`ясувати, зокрема, чи містить відповідний висновок (рішення) інформацію про строк, на який воно видане, оскільки позивач ініціює остаточне звільнення з військової служби.

При цьому, суд зазначає, що абзацом 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону №2232-XII визначено, що підставою для звільнення з військової служби є саме необхідність здійснення постійного догляду.

В аспекті цього суд враховує, що ІІ групу інвалідності встановлено ОСОБА_2 до 01.08.2027, а висновок ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" є дійсним до 31.07.2025, тобто на один рік. Водночас, як вже йшлося, особам, яким встановлено інвалідність безстроково, згідно з пунктом 11 Інструкції № 407 висновок видається безстроково; а особам, яким інвалідність встановлена на певний строк, висновок видається на строк не більше ніж до завершення строку встановлення їм інвалідності, але не менше ніж на 12 місяців; іншим категоріям осіб висновок видається на 12 місяців з дати видачі.

Суд вважає, що "постійний догляд" і "догляд на непрофесійній основі" не утворюють синонімію та мають відмінне смислове навантаження, проте саме висновок лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного догляду є тією підставою, яку сформульовано і закладено законодавцем в основу абзацу 11 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону № 2232-XII для підстави звільнення з військової служби під час дії воєнного стану.

Жодного слова про систематичність, чи іншу періодичність такого догляду, у висновку ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31.07.2024 № 1834, наданого позивачем, немає.

З огляду на вказівку у висновку ЛКК про потребу соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі відповідно частини шостої статті 13 Закону України від 17.01.2019 № 2671-VIII "Про соціальні послуги" фізичні особи, які надають соціальні послуги з догляду відповідно до цього Закону без здійснення підприємницької діяльності, можуть надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг отримувачам соціальних послуг з числа членів своєї сім`ї, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки та є, зокрема, невиліковно хворими, які через порушення функцій організму не можуть самостійно пересуватися та самообслуговуватися (пункт 4).

Відповідно до абзацу 3 пункту 14 Порядку подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859, для підтвердження факту спільного проживання з особою, якій надаються соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, та догляду за нею складається акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу. Форма акта про проведення обстеження сім`ї затверджується Мінсоцполітики.

Згідно з висновком ЛКК КНП Великобірківської селищної ради "Тернопільська центральна районна лікарня" від 31.07.2024 № 1834, місцем проживання ОСОБА_2 вказано: АДРЕСА_1 , у той час як позивач зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Додатково позивачем надана довідка ПП "Благоустрій" від 01.08.2024 № 296, яка видана ОСОБА_1 на підтвердження того що він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_2 проживає без реєстрації з травня 2024 року за адресою реєстрації позивача.

Також до рапорту про звільнення з військової служби від 14.03.2025 позивачем додавався акт про проведення обстеження сім`ї фахівцями уповноваженого органу, що підтверджено переліком доданих документів у поданому рапорті. В акті зазначено, що проведено обстеження за адресою: АДРЕСА_2 , згідно з яким соціальні послуги з догляду надаються щоденно. Позивачу відмовлено у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

Зазначення в акті працівників соціальної служби про щоденне надання соціальної послуги не відповідає поняттю постійний догляд, що в свою чергу є основною підставою для звільнення з військової служби відповідно до абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону №2232-XII. Окрім того, повноваження щодо надання висновку про потребу у постійному догляді віднесено до компетенції медичних установ, а не соціального захисту.

Також суд зауважує, що питання правомірності відмови у звільненні позивача з військової служби за вказаної підстави вже було предметом судового розгляду у справі №240/17505/24 і суд не знайшов підстав для визнання такої відмови протиправною.

У цій справі позивач з новим рапортом від 14.03.2025 подав ті ж документи та додатково надав копію рішення про відмову у призначенні компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі, від 11.02.2025 та копію акта про проведення обстеження сім`ї №149 від 10.02.2025. Проте ці додатково подані документи не підтверджують необхідність постійного догляду за дружиною позивача.

Отже, суд приходить до висновку про відсутність належних доказів на підтвердження існування підстав для звільнення позивача з військової служби, визначених абзацом 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Оскільки суд відмовляє у задоволенні основних позовних вимог, то відсутні підстави для задоволення і похідної позовної вимоги про зобов`язання ВЧ НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення з військової служби на підставі абзацу 11 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону№ 2232-XII.

На підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що в задоволенні позову позивачу необхідно відмовити повністю.

З огляду на відмову у позові питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 241-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складено та підписано 05 червня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.