Справа № 500/1862/25
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

з питань закриття провадження у справі

Справа № 500/1862/25

05 червня 2025 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просить:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у звільненні з військової служби на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII);

зобов`язати відповідача прийняти рішення, яким звільнити позивача з військової служби на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю І чи ІІ групи.

Позов обґрунтований тим, що позивачем було подано рапорт від 14.03.2025 про звільнення з військової служби на підставі абзацу 10 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону № 2232-XII у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з інвалідністю ІІ групи. Однак відповідачем прийнято рішення про відмову у задоволенні рапорту, оскільки наданні документи не свідчать про наявність достатніх відомостей про необхідність здійснення постійного догляду за дружиною, яка є особою з інвалідністю ІІ групи.

Позивач вважає, що відповідач не правильно оцінив висновок про наявність порушення функцій організму, через які невиліковно хворі особи не можуть самостійно пересуватись та самообслуговуватись та потребують соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, № 1834 від 31.07.2024 при розгляді рапорту позивача та помилково дійшов висновку, що такий висновок не містить даних про необхідність здійснення постійного догляду за дружиною позивача.

Враховуючи вищевикладене, позивач вважає протиправними дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні з військової служби позивача через сімейні обставини, зокрема, необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю ІІ групи, а тому звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.04.2025 надійшов відзив на позовну заяву, відповідач проти позову заперечує та зазначає, що додана до рапорту довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №729726 підтверджує, що дружина позивача є особою з інвалідністю ІІ групи, проте не містить зазначення про потребу постійного стороннього догляду.

Більше того, у висновку за формою № 080-4/о від 31.07.2024 № 1834, наданому позивачем рекомендовано ОСОБА_2 отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній особі від фізичної особи. Водночас у формулюванні «отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи» не має вказівки на постійність, безперервність, а лише вказівка на вид послуги та ким вона надається. Тому відповідач вважає, що терміни "постійний догляд" і "догляд вдома", не є тотожними та застосовуються для різного правового регулювання.

Також відповідач звернув увагу суду на позицію викладену в рішенні Житомирського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі № 240/17505/24, де позивачу в задоволенні адміністративного позову до ВЧ НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання прийняти наказ про звільнення відмовлено. Відповідач вважає, що рішення суду від 03.02.2025 у справі № 240/17505/24 було прийнято у позові до одного й того самого відповідача, з тим самим предметом та з тих самих підстав, що й позов поточний, а тому зазначає про зловживання процесуальними правами зі сторони позивача та просить закрити провадження у цій справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України (а.с.32-37).

08.05.2025 від відповідача надійшли судові рішення у справі № 240/17505/24 (а.с.45-61).

У відповіді на відзив від 08.05.2025 позивач з твердженнями відповідача не погоджується та зазначає, що предметом розгляду у справі №240/17505/24 були дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 07.08.2024 та відмова №813/19237 від 30.08.2024, а в спірному випадку предметом розгляду є дії ВЧ НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 14.03.2025 та відмова №813/11041 від 19.03.2025. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. Щодо інших тверджень відповідача ОСОБА_1 заперечує та підтримує аргументи викладенні у позовній заяві. Позов просить задовольнити в повному обсязі (а.с.62-68).

Вирішуючи клопотання представника відповідача, суд встановив такі обставини.

ОСОБА_1 проходить військову службу по мобілізації у складі ВЧ НОМЕР_1 за військовим званням солдат.

14.03.2025 (дата реєстрації документа в ВЧ НОМЕР_1 ) позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною ОСОБА_2 , яка є особою з інвалідністю ІІ групи, догляд на непрофесійній основі, до якого додав: нотаріально засвідчені копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, копії паспортів та довідок про РНОКПП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , висновку ЛКК від 31.07.2024 за № 1834, довідку ПП "Благоустрій" від 01.08.2024 №296, копію рішення про призначення/перерахунок компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги на непрофесійній основі від 11.02.2025, та копію акта про проведення обстеження сім`ї №149 від 10.02.2025.

За результатом його розгляду відповідач листом від 19.03.2025 за № 813/11041 відмовив у наданні відстрочки, бо надана довідка до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ № 729726, видана 25.07.2024 Тернопільською міськрайонною МСЕК Тернопільського району Тернопільської області, підтверджує, що дружина заявника є особою з інвалідністю II групи, але не містить згадок про необхідність постійного стороннього догляду. При цьому відповідач послався на абзац 16 пункту 27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, в якому вказані підстави для встановлення ІІ групи інвалідності і міститься посилання, що такі порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або вродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, при збереженні здатності до самообслуговування та не спричиняють потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.

Ще відповідач в цій відмові звернув увагу на висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025 у справі №240/17505/24, відповідно до яких саме по собі поняття "догляд на непрофесійній основі" не є тотожним поняттю "постійний догляд", позаяк останнє передбачає безперервний догляд, який надається особі, що не здатна до самообслуговування, догляд який надається без будь-якого часового обмеження, суцільним порядком (а.с.19-23).

Позивач, не погодившись з відмовою у звільненні його зі служби, звернувся з даним позовом до суду.

Судом встановлено, що у судовому порядку позивачем вже оскаржувалася одна відмова Військової частини НОМЕР_1 звільнити його з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 14.03.2025. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025 залишено без змін рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 у справі №240/17505/24, яким відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною відмови та зобов`язання прийняти наказ про звільнення.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Тобто, достатньою та необхідною правовою підставою для закриття провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 238 КАС України є одночасна сукупність наступних умов: тотожність спору (підстави, предмет позову та сторони співпадають); наявність постанови чи ухвали, якими завершено розгляд справи; набрання судовим рішенням в іншій справі законної сили.

Позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Тобто на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом.

Порівняльний аналіз позовних вимог у справах № 500/1862/25 та № 240/17505/24 вказує на те, що предметом позову у цій справі є дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 14.03.2025 та рішення щодо відмови у звільненні викладена у листі-відмові №813/11041 від 19.03.2025, в той час як предметом розгляду у справі №240/17505/24 були дії Військової частини НОМЕР_1 щодо відмови у звільненні позивача з військової служби на підставі поданого ним рапорту від 07.08.2024 та рішення щодо відмови у звільненні яка викладена у листі-відмові №813/19237 від 30.08.2024, хоча обидві справи і стосуються спору між одними й тим сторонами, однак підстави звернення до суду та предмет позову у цих справах різні, оскільки позивач звернувся до відповідача з іншою заявою.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого клопотання та відсутність передбачених положеннями статтею 238 КАС України підстав для задоволення клопотання представника відповідача та закриття провадження у даній справі.

Керуючись статтями 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено і підписано 05 червня 2025 року.

Суддя Чепенюк О.В.