Справа № 826/13258/16
Суддя: Дмитрієв В.С.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Справа№826/13258/16

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитрієва В.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) справу за позовною заявою Дочірнього підприємства "Край Проперті" до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

до Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Дочірнього підприємства "Край Проперті" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.03.2016 №.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до п. 200.10. ст. 200 Податкового кодексу України, податковий орган має право проводити камеральну перевірку заявлених у податковій декларації даних протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації. Позивач вказав, що оскільки відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих в податковій звітності з податку на додану вартість - уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок реєстраційний № від 28.03.2013 та в податковій декларації з ПДВ за квітень 2013 року від 20.05.2013, реєстраційний номер , проведено лише 17.02.2016, це свідчить, що при проведенні камеральної перевірки Відповідачем порушено вимоги п.75.1. ст.75 та п.200.10 ст.200 ПК України, тобто камеральна перевірка була проведена після спливу 30 календарних днів після отримання уточнюючого розрахунку від 28.03.2013 № та декларації з ПДВ за квітень 2013 року №, а тому податкове повідомлення-рішення № від 17.03.2016 прийнято відповідачем з перевищенням наданих законом повноважень.

Позивач надав додаткові пояснення у яких вказав, що нормами Податкового кодексу України та Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податково звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, затверджених Наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 №165, не передбачено проведення перевірки своєчасності сплати грошового зобов`язання у межах камеральної перевірки. З посиланням на ухвалу Вищого адміністративного суду України від 19.02.2014 у справі №К/9991/25404/12 вказав, що предметом камеральної перевірки є лише аналіз відомостей, визначених у декларації, щодо наявності або відсутності арифметичних чи методологічних помилок, в ході проведення камеральної перевірки відсутні правові підставі для визначення порушень термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання, оскільки це потребує використання інформаційних податкових баз, що не передбачено ПК України. Своєчасність сплати грошового зобов`язання перевіряється проведенням документальної перевірки.

Відповідач надав заперечення на позовну заяву у яких вказав, що підставою для винесення податкових повідомлень-рішень були матеріали камеральної перевірки з питань своєчасності сплати податків до бюджету, оформлені актом ДПІ у Печерському районі ГУДФС у м. Києві від 17.02.2016 №53/26-55-11-02. Відповідач зазначив, що сплату самостійно визначених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за червень 2012 року (уточнюючий розрахунок від 28.03.2013 №) та суму задекларованого податку на додану вартість за квітень 2013 року (декларація від 20.05.2013 реєстраційний номер №) позивачем сплачено несвоєчасно, з порушенням встановлених термінів сплати 31 день, 56 днів та відповідно 84 дні. Отже, відповідно до п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України платника податків притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 01.09.2016 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено призначити справу до розгляду суддею одноособово у судовому засіданні, яке відбудеться 26.09.2016.

У зв`язку із припиненням повноважень судді, в провадженні якого перебувала дана адміністративна справа і не була ним розглянута, та згідно з протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями вищевказана адміністративна справа передана на розгляд судді Костенку Д.А.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2017 вирішено призначити судове засідання на 14.12.2017.

Згідно з журналом судового засідання, 14.12.2027 суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 року № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду справу передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою судді Донецького окружного адміністративного суду від 24.02.2025 прийнято адміністративну справу № 640/13258/16 до провадження, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Замінено відповідача Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління ДФС у м. Києві (ідентифікаційний код 39669867), правонаступником Головним управлінням ДПС у м. Києві (ідентифікаційний код відокремленого підрозділу 44116011).

Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив на нього, суд встановив наступне.

Головним державним інспектором сектору адміністрування податку на прибуток Управління податків і зборів ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві Іщенко Н.І., на підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 та п.75.1 ст. 75, в порядку статті 76 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати податку на додану вартість ДП «КРАЙ ПРОПЕРТІ», за результатами якої складено акт №53/26-55-11-02 від 17.02.2016 про результати проведеної камеральної перевірки з питань своєчасності сплати податків до бюджету.

Згідно з вказаним актом, перевіркою виявлено порушення платником терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, а саме:

- 28.03.2013 ДП «КРАЙ ПРОПЕРТІ» подано уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за червень 2012 року (реєстраційний №), в якому в рядку 25 задекларовано суму ПДВ у розмірі 23121,00 грн (термін сплати 28.03.2013). 28.03.2013 сплачено кошти у розмірі 392,28 грн за рахунок переплати, 30.04.2013 погашено боргове зобов`язання у сумі 7502,0 грн згідно з платіжним дорученням від 30.04.2013 №1032, 28.05.2013 погашено 11716,72 грн згідно з платіжним дорученням від 28.05.2013 №44;

- 20.05.2013 підприємством подано податкову декларацію з податку на додану вартість за квітень 2013 року (реєстраційний №), в якій задекларований податок на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у розмірі 139720,00 грн (термін сплати 28.05.2013). За даними КОР нарахування по зазначеній декларації у сумі 139720,00 грн здійснено 30.05.2013. При цьому 22.08.2013 погашено в повному розмірі на підставі уточнюючого розрахунку від 22.08.2013 №.

Отже, сплату самостійно визначених податкових зобов`язань з податку на додану вартість за червень 2012 року (уточнюючий розрахунок від 28.03.2013 №) та суму задекларованого податку на додану вартість за квітень 2013 року (декларація від 20.05.2013 реєстраційний №) сплачено несвоєчасно, з порушенням встановлених термінів сплати на 31 день, 56 днів, на 84 дні.

На підставі вказаного вище акта перевірки Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17.03.2016 (а.с. 88), яким ДП «КРАЙ ПРОПЕРТІ» за затримку на 56, 84, 31 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 158938,70 грн зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 31787,74 грн за платежем податок на додану вартість.

За наслідками адміністративного оскарження, рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 30.05.2016 №11943/10/26-15-1001-35 та рішенням Державної фіскальної служби від 25.07.2016 №15987/6/99-99-11-03-01-25 податкове повідомлення-рішення № від 17.03.2016 залишено без змін.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з цим позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (далі - ПК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.п.14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пп. 16.1.4 п. 16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Статтею 36 ПК України передбачено, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим Кодексом або законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 ПК України встановлено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

За загальним правилом нарахування та сплати податків, визначеним в абз. 1 п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналогічні строки сплати податкових зобов`язань містить і п. 203.2 ст. 203 ПК України яким визначено, що сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації, а саме: податкова декларація подається за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Отже, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд зазначає, що податкове зобов`язання з податку на додану вартість, визначене платником податку у податкових деклараціях, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого для подання податкової декларації.

Разом з тим, строк для сплати сум податкових зобов`язань (недоплати), задекларований в уточнюючих розрахунках до податкових декларацій визначений у п. 50.1 ст. 50 ПК України.

Відповідно до п. 31.1 і п. 31.3 ст. 31 ПК України, строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному додатковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою. Строк сплати податку та збору встановлюється відповідно до податкового законодавства для кожного податку окремо.

Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк (п. 38.1 ст. 38 ПК України).

При цьому, відповідно до абз. 3 п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Разом з тим, згідно з пп. 14.1.39 і 14.1.157 п. 14.1 ст. 14 ПК України, штрафна (фінансова) санкція, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, є складовою грошового зобов?язання, яке, у свою чергу визначається у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу.

Пунктом 58.1 ст. 58, п. 86.8 ст. 86 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), - тобто, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З урахуванням викладеного вище, суд зазначає, що підставою для прийняття податкового повідомлення-рішення про застосування штрафної санкції за порушення норм податкового законодавства є акт перевірки, оформлений за результатами проведення відповідної перевірки.

Разом з тим, згідно з п. 75.1. ст. 75 ПК України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з акта перевірки № 53/26-55-11-02 від 17.02.2016, таку перевірку проведено 17.02.2016.

При цьому, аналізуючи зміст самого акта перевірки, а також норми ПК України, на які податковий орган посилається у вказаному акті, як на підставу її проведення, суд зазначає, що контролюючим органом фактично проведено камеральну перевірку щодо своєчасності сплати сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість.

Так, відповідно до абз. 1 п. 75.1. ст. 75 ПК України камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.п. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

При цьому, згідно п. 76.1 ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком. Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

В той же час, згідно з п. 76.2 ст. 76 ПК України порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Згідно з п. 2.5.1. Методичних рекомендацій щодо організації та проведення камеральних перевірок податкової звітності платників податків, крім перевірок податкової декларації про майновий стан і доходи та податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця, затверджених наказом Міністерства доходів і зборів України від 14.06.2013 № 165 (далі - Методичні рекомендації), акт про результати камеральної перевірки складається у вигляді відповідного зразка, який наведено у додатку № 2 і складається у разі встановлення помилок (порушень) у податковій звітності або неподання (несвоєчасне подання) податкової звітності.

Таким чином, проаналізувавши вказані норми у сукупності, суд дійшов висновку, що у даному випадку камеральна перевірка повинна бути проведена виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, а також така камеральна перевірка даних, заявлених у податковій звітності.

Разом з тим, суд звертає увагу, що фіскальний орган проводив перевірку не податкової звітності ДП «Край Проперті», а перевірку своєчасності сплати позивачем самостійно визначених у податкових деклараціях сум податкових зобов`язань з податку на додану вартість, що відповідно до п.п. 75.1.2, п. 77.3. ПК України (в редакції на час проведення перевірки), а також враховуючи положення п. 78.9. ПК України, є предметом документальної перевірки.

Разом з тим, відповідно до Методичних рекомендацій (додатку № 2 форма акту) камеральні перевірки можуть бути проведені лише з приводу перевірки даних, задекларованих у податковій звітності та з використанням податкової декларації (розрахунку) та бази даних фіскального органу.

На відміну від камеральної перевірки, документальна невиїзна перевірка потребує наявності наказу про призначення документальної перевірки та обов`язкового доведення до відома платника податків про дату та місце її проведення, що випливає із приписів п. 77.4., п. 78.4., 79.2. ПК України, а також з пред`явленням направлення на перевірку, що випливає з приписів п. 77.6., 78.5., 88.1. ПК України.

При цьому, виходячи з положень п.п. 17.1.6. ПК України платник податку має право, крім іншого, бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Проте, всупереч наведеним вище вимогам, відповідачем проведено камеральну перевірку, наказ про проведення документальної перевірки не приймався, направлення на перевірку не видавалося та, відповідно, позивач не отримав від відповідача копії наказу про проведення документальної перевірки, що є підтвердженням порушення відповідачем при проведенні перевірки вимог чинного законодавства, зокрема контролюючий орган діяв не у спосіб, передбачений законом. Наведене, у свою чергу, призвело до порушення прав позивача, передбачених п/п. 17.1.6 ПК України.

Таким чином, діючи не у спосіб, передбачений законом, відповідач провів камеральну перевірку з питань, які не входять до кола питань і досліджень, які за загальним правилом входять до предмету камеральної перевірки.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на практику Вищого адмінстратвиного суду України у справі №К/800/3633/13 (справа №2а-9071/12/2070) щодо права проводити камеральну перевірку заявлених у податковій декларації даних протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, оскільки в акті перевірки не зазначені підстави перевірки як п. 200.10 ст. 200 Податкового кодексу України.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд вважає, що камеральна перевірка позивача, яка відповідачем проведена 17.02.2016 протиправно, з огляду на що дії відповідача під час проведення камеральної перевірки є протиправними, як і протиправне, прийняте за наслідками такої перевірки податкове повідомлення-рішення, яке підлягає скасуванню.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № є протиправним та підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо розподілу судових витрат суд виходив з такого.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з платіжним дорученням №509 02.08.2016 позивачем за подання цього позову сплачено судовий збір у розмірі 1378 грн.

Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378 грн, належить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві від 17.03.2016 № про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) в сумі 31787,74 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві (місцезнаходження: м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, ) на користь Дочірнього підприємства "Край Проперті" (адреса: м. Київ, вул. Івана Мазепи, 10, ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя В.С. Дмитрієв