Справа № 160/13884/25
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позовної заяви у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправними та скасування довідки, рішення, зобов`язвання вчинити певні дії, -
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 регіональної військово-лікарської комісії, в якій просить суд:
- визнати протиправною та скасувати довідку ВЛК від 31 березня 2025 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- визнати протиправними дії 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо порушення строку опрацювання свідоцтва про хворобу №287/37 від 26.12.2024 р.;
- визнати рішення 20 регіональної військово-лікарської комісії щодо незатвердження свідоцтва про хворобу №287/37 від 26.12.2024 р. - протиправним;
- зобов`язати 20 регіональну військово-лікарську комісію затвердити свідоцтво про хворобу №287/37 від 26.12.2024 р.
09.06.2025 р. представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову, в прохальній частині якої він просить суд:
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що позивач вважає, що у даній справі існує реальна загроза порушення його конституційних прав, у зв`язку з чим необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом: · зупинення дії довідки ВЛК від 31.03.2025 року; · зупинення дії рішення 20 Регіональної військово - лікарської комісії щодо незатвердження Свідоцтва про хворобу №287/37 від 26.12.2024р. Рішення позаштатної військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби ухвалене з грубими порушеннями чинного законодавства без повного обстеження, без врахування стану здоров`я та без належного документального оформлення. Довідка ВЛК від 31.03.2025 року була оформлена без фактичного проходження огляду позивачем, позивачу довідку ВЛК від 31.03.2025 року не вручали, медичні документи, які стали підставою для її оформлення, також не були відомі позивачу. Внесення інформації про придатність до військової служби в частинах забезпечення реєстри, в тому числі в електронний реєстр «Резерв+», створює реальну загрозу призову позивача до Збройних Сил України, попри наявне діюче рішення ВЛК, яким встановлено непридатність до служби. У зв`язку з загостренням ситуації в країні та можливістю вручення повістки чи видання наказу про призов, наявність чинної довідки ВЛК від 31.03.2025 р. призводить до виникнення реальних наслідків, що унеможливлять поновлення прав у разі задоволення позову в майбутньому. Формальне визнання особи придатною без урахування фактичних медичних показників ставить її у гірше становище порівняно з особами, щодо яких висновки робилися на підставі реального огляду. Таким чином, несвоєчасне реагування на довідку ВЛК від 31.03.2025 року створює системні ризики порушення конституційних та міжнародно-правових гарантій, пов`язаних із правом на життя, здоров`я, особисту свободу, доступ до інформації та справедливу адміністративну процедуру. За цих умов єдиним належним способом захисту є зупинення дії спірної довідки ВЛК від 31.03.2025 року на час розгляду справи по суті, а в подальшому її скасування як протиправного адміністративного акта. Таким чином, до моменту вирішення справи по суті залишення в силі довідки ВЛК від 31.03.2025 року, оформленої без фактичного проходження медичного огляду, створює реальний ризик внесення позивача до реєстру осіб, придатних до військової служби, мобілізації та направлення до військової частини, що у подальшому буде неможливо або надзвичайно складно усунути, навіть у разі визнання цієї довідки протиправною та її скасування.
Перевіривши подану заяву, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1 ст.153 КАС України, заява про забезпечення позову подається, зокрема, до подання позовної заяви - до суду, до якого має бути подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст.154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до статті 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Частиною другою статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Із системного аналізу вимог наведених статей вбачається, що заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленими позовними вимогами, безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
У випадку звернення сторони із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою заявою.
Таким чином, із цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
Проте, заявником у заяві про забезпечення позову, не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Крім того, суд зазначає, що сам факт подання адміністративного позову не може бути підставою для забезпечення адміністративного позову. Водночас, важливим є зауважити, що при розгляді заяв про забезпечення позову не вирішується питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті.
Водночас, суд, проаналізувавши доводи, якими заявник обґрунтовує подану заяву про забезпечення позову, дійшов висновку, що доводи й аргументи заявника не є достатніми та переконливими для висновку про наявність підстав для застосування заходів забезпечення позову за правилами, встановленими статтями 150-151 КАС України, оскільки, матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, зокрема, останнім не надано доказів вчинення відповідачем дій, а саме щодо внесення позивача до реєстру осіб, придатних до військової служби, мобілізації та направлення до військової частини.
Заявником не надано будь-яких належних та допустимих доказів, в розумінні норм ст.ст. 73, 74 КАС України, щодо очевидної небезпеки його правам та свободам, окрім посилання на той факт, що ОСОБА_1 може бути внесений до реєстру осіб, придатних до військової служби, мобілізації та направлення до військової частини.
Підсумовуючи, суд зазначає, що факт очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам позивача такими діями відповідача наразі судом не встановлено як і не встановлено тієї обставини, що невжиття судом заходів забезпечення позову створить очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду за наслідками розгляду цієї справи.
Отже заява про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позовної заяви у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20 регіональної військово-лікарської комісії про визнання протиправними та скасування довідки, рішення, зобов`язвання вчинити певні дії відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.О. Лозицька