Справа № 160/11589/25
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 червня 2025 рокуСправа № 160/11589/25

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Прудник Сергій Володимирович, перевіривши матеріали повної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до Головного правління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій,-

ВСТАНОВИВ:

22.04.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 22.04.2025 року через систему Електронний суд позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до Головного правління ДПС у Дніпропетровській області, представник позивача просить суд:

- визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує про те, що вона, як суб`єкт господарювання на момент складення працівниками поліції про протоколу адміністративне правопорушення серія ВАД № 000828 від 10.04.2024 року про притягнення її, як ФОП до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 156 КУпАП, а це станом на 10.04.2024 року позивач вже не здійснювала господарську діяльність в кафе: ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки там здійснював свою діяльність інший суб`єкт господарювання, а це ФОП ОСОБА_3 (Орендар), який уклав разом із ТОВ Павлограджилстрой-Инвест (Орендодавець). Договір оренди приміщення № від 01.04.2024 року, відповідно до умов якого орендується приміщення розташоване за адресою: АДРЕСА_1 на першому поверсі, площею 200 м2, що підтверджується відповідним договором оренди. На думку представника позивача, ані в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД № 000828 від 10.04.2024 року, ані в доказах прикладених до нього не має посилання на відсутність у позивача, як ФОП ліцензії на право реалізації тютюнових виробів, та не долучено доказів відсутності відповідної ліцензії у позивача, а відповідно до норм КАСУ доказування порушення останньою законодавства України покладається на органи державної влади України, які приймають рішення про стягнення з останньої штрафних санкцій. До того ж, ані в протоколі про адміністративне правопорушення серія ВАД № 000828 від 10.04.2024 року, ані в рішенні про застосування штрафних санкцій № 50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року, відсутня конкретика підстав перелічених в п. 20 Постанови КМУ від 27 грудня 2010 р. № 1251 Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, а саме: наприклад: була реалізація тютюнових виробів з підробленими марками акцизного податку або була реалізація тютюнових виробів, які марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (п. 20 Постанови КМУ від 27 грудня 2010 р. № 1251), проте якщо б було зазначено, що позивач, як ФОП реалізує тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку, то відповідач повинен був би у якості доказів надати експертизу, якою би було встановлено, що це саме підроблені марки акцизного податку на такий тютюновий виріб, як тютюн Табак, а якби було б зазначено, що позивач, як ФОП реалізую тютюнові вироби, які марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України (п. 20 Постанови КМУ від 27 грудня 2010 р. № 1251), то тоді повинні були б зазначені відомості(в протоколі про адміністративне правопорушення та рішенні ДПС про накладення штрафних санкцій) та долучені докази (фото тютюнових виробів із марками (підробленими, пошкодженими)) про те, що марки тютюнових виробів, що мають такі пошкодження: пошкодження, які унеможливлюють встановлення реквізитів, передбачених абзацом сьомим пункту 5 цього Положення; наявність відкритого надриву з краю марки, розмір якого (ширина, довжина) перевищує такі значення: вертикальний надрив - 4 х 10 міліметрів; горизонтальний - 4 х 20 міліметрів; діагональний - 4 х 18 міліметрів (довжина діагонального розриву визначається як прямокутна проекція); пошкодження, внаслідок яких зменшилася довжина марки на 10 чи більше міліметрів або ширина марки - на 5 чи більше міліметрів; відсутність кута марки площею більше ніж 150 кв. міліметрів, довжина меншої сторони якого становить більше ніж 10 міліметрів. Проте все це відсутнє у доказах відповідача. Представник позивача також стверджує, що скільки рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50760/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року та рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року посилаються як на основний доказ на протокол адміністративне правопорушення серія ВАД №000828 від 10.04.2024 року, то враховуючи статтю 61 Конституції України (ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення) та судову практику. Таким чином представник позивача вважає, що рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про застосування фінансових санкцій №50760/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року та №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року є притягненням до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а тому у даному випадку можливо застосувати юридичної відповідальності саме по рішенню про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50760/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року замість рішення №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_1 від 07.08.2024 року, а тому у даному випадку потрібно визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС про застосування фінансових санкцій № 50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року відповідно до статті 61 Конституції України.

За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 року, зазначена вище справа була розподілена та 23.04.2025 року передана судді Пруднику С.В.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.04.2025 року означену позовну заяву було залишено без руху та надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 (десяти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом надання до суду: заяви про поновлення пропущеного строку з доказами на її підтвердження, із поданням до суду доказів отримання спірних рішень та із зазначенням дати отримання рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

02.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 01.05.2025 року через систему Електронний суд заява представника позивача Андрухова Дмитра Григоровича про усунення недоліків на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

В даній заяві представник позивача стверджував, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримала рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року засобами поштового зв`язку лише 25.10.2024 року, а тому строк передбачений ч.2 ст.122 КАС України міг збігти лише 25.04.2025 року, а позов пред`явлений 22.04.2025 року, лист надсилався простою кореспонденцією, а тому відсутня можливість надати конверт, оскільки він не зберігся. Отже, ОСОБА_2 є представником позивача по цій справі, та не пропустив строк на усунення недоліків.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.05.2025 року продовжено фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, що викладені в ухвалі суду від 28.04.2025 року. Позивачу надано було строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання копії даної ухвали, шляхом подання до суду: заяви про поновлення строку звернення до суду.

07.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 07.05.2025 року через систему Електронний суд заява представника позивача Андрухова Дмитра Григоровича про поновлення строку звернення до суду, в якій представник просить суд поновити строки пред`явлення до суду позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року відкрито провадження в адміністративній справі, призначено розгляд за правилами спрощеного провадження без виклику учасників справи. В означеній ухвалі суду також зазначено про те, правова оцінка про дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду, буде надана судом під час прийняття судового рішення у даній справі. Крім того, означеною ухвалою суду витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області: засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України копії усіх документів, які слугували підставою для прийняття рішень про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами; засвідчені належним чином у відповідності до вимог ст. 94 КАС України письмові докази щодо отримання (або неотримання) фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 рішень про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_1 від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами. Судом зобов`язано витребувані судом докази подати до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (також шляхом направлення на електронну адресу Дніпропетровського окружного адміністративного суду (; ) ) у строк до 05.06.2025 року. Судом попереджено Головне управління ДПС у Дніпропетровській області про можливість застосування судом заходів процесуального примусу, зокрема накладення штрафу та винесення окремої ухвали у разі невиконання вимог даної ухвали суду.

19.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов сформований 19.05.2025 року через систему «Електронний суд» відзив на позовну заяву представника Головного правління ДПС у Дніпропетровській області Герасименко Каміли Олександрівни, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції представником відповідача зазначено наступне. Листом Павлоградського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (далі РВП ГУНП в Дніпропетровській області) від 30.04.2024 року №48-7017 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.06.2024 року №52783/5) надано копії адміністративних матеріалів передбачених ч. 1 ст. 156 КУпАП, а саме: протокол про адміністративне правопорушення ВАД №000828 від 04.04.2024 року щодо реалізації тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка та реалізації тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюнових виробів у кафе «М`ята» за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 . Представник відповідача зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення, де зазначають дату і місце його складення. Тобто протокол був складений у кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 від 04.04.2024 року на ФОП ОСОБА_1 , де на момент його складання остання здійснювала свою підприємницьку діяльність. За результатом розгляду матеріалів адміністративного правопорушення та протоколу від 04.04.2024 року серія ВАД № 000828 за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_1 , встановлено наступне. Позивачем порушено вимоги чинного законодавства, а саме: ст. 11 Закону України від 19.12.1995р. №481/95-ВР; п.20 та п.24 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 «Про затвердження Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах» (із змінами та доповненнями); п.226.5, п.226.9, п.226.11 ст.226 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями). Згідно з частиною 4 статті 11 Закону № 481/95-ВР алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного збору в порядку, визначеному законодавством. За визначенням, наведеним у п.п. 14.1.107 п. 14.1 ст. 14 ПК України, марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв та тютюнових виробів, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів. Згідно із пунктом 226.2 статті 226 ПК України наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою та пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів. Відповідно до п. 226.1 ст. 226 ПК України у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв і тютюнових виробів чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару. Пункт 226.3 ст. 226 ПК України передбачає, що виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів здійснюються відповідно до положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2010 №1251 затверджено Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв і тютюнових виробів (далі - Положення №1251). Згідно з пунктом 5 Положення №1251 (у редакції, чинній на момент проведення перевірки) марка для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), вітчизняного виробництва виготовляється у зеленій кольоровій гамі, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, вітчизняного виробництва - червоній, для алкогольних напоїв, крім виноробної продукції (лікеро-горілчана продукція), імпортного виробництва - фіолетовій, для алкогольних напоїв, які є виноробною продукцією, імпортного виробництва - оранжевій, для тютюнових виробів вітчизняного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - зеленій, для інших тютюнових виробів вітчизняного виробництва - помаранчевій, для тютюнових виробів імпортного виробництва з фільтром та без фільтра (сигарети, цигарки) - синій, для інших тютюнових виробів імпортного виробництва бордовій кольоровій гамі. На кожну марку наносяться такі реквізити: слова «УКРАЇНА», «МАРКА АКЦИЗНОГО ПОДАТКУ», «ТЮТЮНОВІ ВИРОБИ» (для тютюнових виробів); позначення виду марки, що складається з літер та слів «алкоголь вітчизняний (лікеро-горілчана продукція)» - «АВ ЛГП», «алкоголь вітчизняний (виноробна продукція)» - «АВ ВП», «алкоголь імпортний (лікеро-горілчана продукція)» - «АІ ЛГП», «алкоголь імпортний (виноробна продукція)» - «АІ ВП», «тютюн вітчизняний (сигарети з фільтром)» - «ТВ ЗФ», «тютюн вітчизняний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТВ БФ», «тютюн імпортний (сигарети з фільтром)» - «ТІ ЗФ», «тютюн імпортний (сигарети без фільтра, цигарки)» - «ТІ БФ», «тютюн вітчизняний (інші вироби)» - «ТВ ІНШІ», «тютюн імпортний (інші вироби)» - «ТІ ІНШІ»; індекс регіону України (згідно з додатком), що відповідає місцезнаходженню виробника продукції, позначений двома цифрами (для маркування вітчизняної продукції), серія із чотирьох літер і шестизначний номер, два двозначних числа (місяць і рік, у якому вироблено марки для алкогольних напоїв) або двозначне та однозначне числа (рік і квартал, у якому вироблено марки для тютюнових виробів) через скісну риску та сума акцизного податку (для алкогольних напоїв), сплаченого за одиницю продукції, з точністю до тисячного знака, крім суми акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі алкогольних напоїв. Відповідно до п. 226.5 ст. 226 ПК України, маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. Пунктом 226.8 ст. 226 ПКУ визначено, що кожна марка акцизного податку на тютюнові вироби повинна мати окремий номер та позначення про квартал рік випуску марки. На марку акцизного податку на сигарети, цигарки та сигарили додатково наносяться кількість штук у пачці (упаковці). Виробники та імпортери тютюнових виробів ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (ТІ «тютюн імпортний», ТВ «тютюн вітчизняний») у кількісному виразі. Кожна марка акцизного податку на рідини, що використовується в електронних сигаретах, повинна мати окремий номер та позначення про квартал та рік випуску марки. Виробники та імпортери рідин, що використовуються в електронних сигаретах, ведуть облік та звітують про використання марок акцизного податку за видами марок (PI «рідина імпортна», РВ «рідина вітчизняна») у кількісному виразі. Відповідно до п.226.9 ст.226 ПКУ алкогольні напої, тютюнові вироби та рідини, що використовуються в електронних сигаретах, марковані з відхиленням від вимог положення, затвердженого Кабінетом Міністрів України, відповідно до якого здійснюються виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та/або марками, що не видавалися безпосередньо виробнику або імпортеру зазначеної продукції - вважаються такими, що немарковані. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів. Відповідальність за вказані порушення передбачена абзацом 20 ч. 2 ст. 17 Закону №481/95-ВР. До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів, у разі: виробництва, зберігання, транспортування, реалізації фальсифікованих алкогольних напоїв чи тютюнових виробів; алкогольних напоїв чи тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка або з підробленими марками акцизного податку, - 200 відсотків вартості товару, але не менше 17000 гривень (абзац 20 ч. 2 ст. 17). Отже, відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 17 Закону №481, ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/366420476 від 07.08.2024 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка. Відповідальність за вказане порушення передбачена ст. 17 Закону України від 19.12.1995 р. №481/95ВР, а саме 200 відсотків вартості реалізованих товарів (продукції), але не менше 17 000 грн. Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" від 19.12.1995 року №481/95-ВР (далі Закон №481/95-ВР) - визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва» експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захист) здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального на території України. Відтак, відповідно до абз. 20 ч. 2 ст. 17 Закону №481, ГУ ДПС у Дніпропетровській області винесено рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/366420476 від 07.08.2024 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. 00 коп. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюнових виробів. Щодо посилання позивача на статтю 61 Конституції України «Ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення». Оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій №50760/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року винесено на підставі матеріалів правоохоронних органів, а саме: протоколу від 10.04.2024 року серія ВАД № 000828, згідно листа РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.04.2024 року №48-7015 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.06.2024 року №52789/5); оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/366420476 від 07.08.2024 року винесено на підставі матеріалів правоохоронних органів, а саме: протоколу від 04.04.2024 року серія ВАД № 000828, згідно листа РВП ГУНП в Дніпропетровській області від 30.04.2024 року №48-7017 (вх. ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.06.2024 №52783/5). Тобто предметом розгляду цієї справи є правомірність рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області про застосування штрафних (фінансових) санкцій до позивача як суб`єкта господарювання за порушення вимог Закону №481/95-ВР. Отже, ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо винесення оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовані фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 34 000 грн. 00 коп., діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тому, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позовної заяви ФОП ОСОБА_1 відсутні, адже вищезазначене рішення про застосування фінансових санкцій є абсолютно законним, обґрунтованим й складеним на підставі та у відповідності до норм чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 року у задоволенні клопотання представника Головного правління ДПС у Дніпропетровській області Герасименко Каміли Олександрівни про залишення позовної заяви без руху відмовлено повністю.

02.06.2025 року на електронну адресу суду від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому висловлена правова позиція, яка ідентична відзиву, який надійшов до суду 19.05.2025 року.

Вирішуючи подані до суду заяви представника позивача, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Суд звертає увагу, що норма пункту 56.19 статті 56 ПК України є спеціальною щодо норми частини четвертої статті 122 КАС України, має перевагу в застосуванні у податкових спорах і регулює визначену її предметом групу правовідносин - оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України). Вона встановлює строк для їх оскарження протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №160/11673/20 (постанова від 27.01.2022) сформував правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.01.2024 у справі № 560/7714/23.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.

Слід зазначити, що судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС у постанові від 27 січня 2022 року у справі №160/11673/20 сформувала висновок, відповідно до якого процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 КАС України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У цій справі також було висловлено окрему думку, де вказано, що платник податків для захисту своїх законних прав, свобод і законних інтересів відповідно до принципу in dubio pro tributario має право на звернення до суду з позовом про оскарження рішення контролюючого органу у межах гарантованого спеціальним законом строку, встановленого сукупністю правових норм - пунктом 56.18 статті 56 та пунктом 102.1 статті 102 ПК України, а не загального, визначеного частиною другою статті 122 КАС України.

Крім того, 19 січня 2023 року Велика Палата Верховного Суду (далі також - ВП ВС) ухвалила постанову у справі № 140/1770/19 про стягнення заборгованості.

У пункті 99 цієї постанови ВП ВС виснувала, що строк давності у 1095 днів, встановлений статтею 102 ПК України, поширюється, зокрема, на право контролюючого органу щодо проведення перевірки та самостійного визначення суми грошових зобов`язань (пункт 102.1); стягнення податкового боргу (пункт 102.4); право платника податків на подання заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов`язань або про їх відшкодування (пункт 102.5); право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу (пункт 56.18 статті 56).

При цьому у пункті 101 постанови ВП ВС зазначила про те, що норма пункту 56.18 статті 56 ПК України, встановлюючи спеціальні строки звернення до суду, є відсильною до статті 102 цього Кодексу та регулює виключно правовідносини щодо оскарження податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу.

Такий висновок ВП ВС повторила у постанові від 13 квітня 2023 року у справі № 320/12137/20 про стягнення коштів.

Отже, ВП ВС у справі про стягнення бюджетної заборгованості фактично констатувала, що строк звернення до суду у 1095 днів поширюється на право платника податків на оскарження в суді податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, аналізувала не обумовлюючи вибір правової норми наявністю чи відсутністю досудового врегулювання спору, тобто наявністю чи відсутністю адміністративного оскарження податкового повідомлення-рішення.

При цьому ВП ВС не вказано про відступ від правових висновків судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів КАС ВС щодо строку звернення до суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення про застосування штрафних санкцій (податкового повідомлення-рішення).

В свою чергу, питання щодо строку звернення до суду з позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень в межах справи №500/2276/24 було передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду ухвалою від 21 листопада 2024 року.

Разом з цим, суд зазначає, що з урахуванням вказаних вище позицій, мінімальний строк оскарження рішень про застосування штрафних санкцій складає шість місяців.

Як зазначає представник позивача у заяві про усунення недоліків на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, яка надійшла до суду 02.05.2025 року, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримала рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року засобами поштового зв`язку лише 25.10.2024 року, а тому строк передбачений ч.2 ст.122 КАС України міг збігти лише 25.04.2025 року, а позов пред`явлений 22.04.2025 року, лист надсилався простою кореспонденцією, а тому відсутня можливість надати конверт, оскільки він не зберігся. Отже, ОСОБА_2 є представником позивача по цій справі, та не пропустив строк на усунення недоліків.

Разом з цим, судом встановлено, що рішення про застосування фінансових санкцій №50769/04-36-09-01/ НОМЕР_2 від 07.08.2024 року згідно з даними фіскального чеку оператора поштового зв`язку зі штриховим ідентифікатором № від 07.08.2024 року, було направлено рекомендованим листом фізичн6ій особі-підприємцю ОСОБА_1 за податковою адресою платника податків, а саме: АДРЕСА_2 . Конверт вручено 13.08.2024 року, що підтверджено копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином, шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом підлягає обчисленню з 13.08.2024 року і закінчився 12.02.2025 року, в той час як даний позов подано до суду лише 22.04.2025 року (документ сформований в системі «Електронний суд»). При цьому, позивач не навела належних обґрунтувань та не надала жодних доказів на підтвердження поважності причин пропущення шестимісячного строку звернення до суду з даним позовом.

Суд звертає увагу, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання скарги.

Таким чином, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження відповідного рішення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку оскарження такого рішення з поважних причин.

Аналогічної правової позиції дотримується і Верховний Суд, про що останнім зазначається, зокрема, у постанові від 27 лютого 2020 року у справі № 140/965/18, від 06 квітня 2021 року у справі 823/2363/18 та інших.

При цьому, суд зазначає, що чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. А для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 14.08.2020 у справі № 536/2248/17.

Строки звернення до адміністративного суду є аналогом інституту позовної давності, який належить до галузей матеріального приватного права. Під строком звернення до адміністративного суду з позовною заявою слід розуміти проміжок часу після виникнення спору у публічно - правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою про захист своїх прав, свобод чи інтересів, а дотримання такого строку звернення є однією з умов для реалізації права на звернення до суду. Після закінчення цього строку особа не втрачає права звернутися з адміністративним позовом, при цьому, законодавцем врегульовано питання щодо необхідності зазначення поважних підстав для поновлення такого строку.

Таким чином, суд встановив, що позивач не надав достатніх доказів поважності пропущення строку звернення до суду з даним позовом, а пропущений строк становить понад 2 місяці, що є значним для вирішення даної категорії справ.

Суд наголошує, що у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Отже, законодавець обмежує строк, протягом якого особа може звернутися до суду. Це обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів. Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Отже, будучи усвідомленою про обізнаність рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, позивач не була позбавлена можливості вжити заходів для оскарження та визнання протиправним такого рішення. Натомість, за відсутності будь-яких на те поважних причин заходів реагування не вживала.

Суд зазначає, що наведене формулювання у законі «повинен був дізнатися» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, у тому числі, коли особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке саме рішення прийняте або які саме дії вчинені. До таких обставин, згідно практики Верховного Суду, також відноситься скерування на адресу особи поштового повідомлення, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок власної бездіяльності.

Таким чином, оскаржуване у цій справі рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року у вигляді штрафу в розмірі: 17 000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без марок акцизного податку встановленого зразка; 17000,00 грн. за реалізацію тютюнових виробів без наявності діючої ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами, вважаються 13.08.2024 року належним чином врученим позивачу, що підтверджено підписом, який міститься в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Суд критично відноситься і вважає безпідставними твердженнями представника позивача про те, що ФОП ОСОБА_1 отримала рішення про застосування фінансових санкцій Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №50769/04-36-09-01/ від 07.08.2024 року засобами поштового зв`язку лише 25.10.2024 року, а тому строк передбачений ч.2 ст.122 КАС України міг збігти лише 25.04.2025 року, а позов пред`явлений 22.04.2025 року, лист надсилався простою кореспонденцією, а тому відсутня можливість надати конверт, оскільки він не зберігся, оскільки такі спростовані наданими відповідачем письмовими доказами, а саме, копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 13.08.2024 року.

Порівняльний аналіз термінів дізнався та повинен був дізнатись, що містяться у частині 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав, а тому, навіть, сама по собі необізнаність позивача з письмовими податковими повідомленнями-рішеннями за умови обізнаності з нарахуванням податкових зобов`язань, не є підставою для автоматичного і безумовного поновлення строку звернення до суду.

При визначенні початку перебігу строку звернення до суду суд з`ясовує момент, коли особа фактично дізналася або мала реальну можливість дізнатися про наявність відповідного порушення (яке може відображатися не тільки у рішенні, але й у дії, бездіяльності), а не коли вона з`ясувала для себе, що певні рішення стосовно неї є порушенням.

Суд також зауважує, що поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Таким чином, позивачкою не наведено достатніх, достовірних та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до адміністративного суду протягом встановленого законодавством строку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи позивачки не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Отже, суд звертає увагу, що адміністративний позов позивач подала з пропущенням шестимісячного строку звернення, а повідомлені позивачкою обставини не дають можливості поновити вказаний строк.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані статтею 123 КАС України.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до ч.ч. 13, 14, 15 ст. 171 КАС України суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Відтак, враховуючи те, що позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до суду з даним позовом, а доводи представника позивача про дотримання строків суд визнає неповажними, наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

На підставі наведеного та керуючись ч.2 ст. 123, ч. 15 ст. 171, ст. 241, ст. 243, ст. 256 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача Андрухова Дмитра Григоровича про поновлення строку звернення до суду відмовити.

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в особі ОСОБА_2 до Головного правління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень про застосування фінансових санкцій залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник