Справа № 640/14209/20
Суддя: Дору Ю.Ю.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

09 червня 2025 року м. Ужгород№ 640/14209/20

Закарпатський окружний адміністративний суду у складі головуючого судді Дору Ю.Ю., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АСФІР-М» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АСФІР-М» (далі позивач) до Головного управління ДПС у м. Києві ( далі відповідач) у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення ГУ ДПС у м. Києві від 04 березня 2020 року № та № .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що було порушено процедуру проведення перевірки, в результаті чого було складено неправомірний акт № 23/26-15-05-07-01- 10/42402505 від 07 лютого 2020 року, яким було встановлено порушення податкового законодавства. Зазначає, що не було підстав для проведення перевірки, а саме те, що підставою для перевірки у наказі зазначено «доповідна записка», а у п. 78.1 Податкового кодексу України такої підстави немає. Також, позивач, зазначає, що відповідно до Податкового кодексу України, перевірку розпочато без вручення копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, а також те, що не було запиту на надання документів та не були зазначені підстави для перевірки у акті. З огляду на викладене, позивач, вважає наведені обставини необґрунтованими та незаконним, а тому просить суд задовольнити позов та поновити строк для звернення до суду.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 серпня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі №640/14209/20, а також поновлено строк для звернення до суду.

Відповідач подав до суду відзив 31 серпня 2020 року, у якому заперечує проти позову та зазначає, що перевіркою було встановлено порушення вимог податкового законодавства. Відповідач стверджує, що позивач занизив суми податкових зобов`язань по податку на додану вартість та прибуток приватних підприємств. Відповідач зазначає про не підтвердження, під час проведення перевірки, здійснення господарських взаємовідносин з контрагентами позивача, а саме: ТОВ «ГОЛД ТІМ» (код 41625400) за листопад 2018 року, за березень 2019 року, з ТОВ «КАНТЕРА ГРУП» (код 41685296) за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року, з ТОВ « 1НФЛЕКС ПЛЮС» (код 41702066) за грудень 2018 року, за січень 2.019 року, за березень 2019 року, за квітень 2019 року, з ТОВ «СЛЕНТ ЛАЙН» (код 41702397) за листопад 2018 року та за 2018 рік фінансової звітності з їх відображенням у декларації з податку на прибуток підприємств. Зазначає про відсутність матеріально-технічних ресурсів та трудових ресурсів у контрагентів позивача та те, що проведені господарські операції з контрагентами були вчинені шляхом формального складення первинних документів, які не супроводжуватися дійсним рухом активів у процесі виконання операцій саме з цими контрагентами. Відповідач, вважає, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є правомірними та просить відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 листопада 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи з проведенням судового засідання.

13 грудня 2022 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 2825-ІХ «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі Закон № 2825), який набрав чинності 15 грудня 2022 року.

На підставі ст. 1 Закону № 2825 Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідований.

П. 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825 (в редакції Закону України від 16 липня 2024 року № 3863-ІХ Про внесення змін до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі Закон № 3863), який набрав чинності 26 вересня 2024 року), установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя.

За результатами автоматизованого розподілу адміністративних справ, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України, ця справа передана на розгляд та вирішення Закарпатському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано для розгляду судді Дору Ю.Ю.

Ухвалою від 07 березня 2025 року Закарпатським окружним адміністративним судом, після надходження справи з Окружного адміністративного суду м. Києва, прийнято справу до розгляду та визначено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

21 березня 2025 року представником відповідача було подано заяву у якій просить відмовити у задоволенні позову та врахувати подані процесуальні документи представником відповідача

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що копія наказу та повідомлення щодо проведення перевірки було отримано представником позивача 27 січня 2020 року. Відповідачем було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача і за результатами перевірки складено акт від 07 лютого 2020 року №23/26-15-05-07-01-10/42402505 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю «АСФІР-М» » з питань дотримання вимог податкового законодавства України ТОВ «АСФІР-М» (код 42402505) при визначенні по взаємовідносинах з ТОВ «ГОЛД ТІМ» (код 41625400) за листопад 2018 року, за березень 2019 року, з ТОВ «КАНТЕРА ГРУП» (код 41685296) за грудень 2018 року, за лютий 2019 року, за квітень 2019 року, з ТОВ «ІНФЛЕКС ПЛЮС» (код 41702066) за грудень 2018 року, за січень 2.019 року, за березень 2019 року, за квітень 2019 року, з ТОВ «СЛЕНТ ЛАЙН» (код 41702397) за листопад 2018 року та за 2018 рік показників

Відповідно до акту від 07 лютого 2020 року №23/26-15-05-07-01- 10/42402505 було встановлено такі порушення:

1. п.44.1 ст.44. пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134, п. 135.1 ст.135 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI, зі змінами, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на суму 49 051 грн., у тому числі по періодах:

- за 2018 рік у сумі 49 051 гривень.

2. п. 198.1, п. 198.3. п. 198.6 ст. 198 Податковою кодексу України, в результаті чого занижено ПДВ у загальній сумі 141 272 грн, в тому числі по періодах:

- за листопад 2018 року на суму 33 400 грн.;

- за грудень 2018 року на суму 21212 грн.;

- за січень 2019 року на суму 10 000 грн.;

- за лютий 2019 року на суму 19 993 грн.,

- за березень 2019 року на суму 36 667 грн.,

- за квітень 2019 року на суму 20 000 гривень.

Після отримання податкових повідомлень-рішень, позивач подав скаргу до ДПС України, внаслідок чого, отримав рішення про результати розгляду скарги від 15 травня 2020 року яким податкові повідомлення-рішення залишені без змін, тому позивач вирішив звернутися до суду.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п п. 16.1.2, 16.1.3 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Підпунктом 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

За пп. 78.1.2. п. 78.1. ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Згідно з п. 79.1.-79.5. ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Обов`язки та компетенція контролюючих органів, повноваження їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України № 2755-VI від 02.12.2010 у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин

Відповідно до п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями пункту 44.2 статті 44 Податкового кодексу України передбачено, що для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України, у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам органу державної податкової служби, які проводять перевірку, документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні визначені Законом України від 16.07.1999 № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) згідно з абзацом одинадцятим статті 1 якого первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких основних принципах, зокрема, превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за №168/704 визначено, що господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд зазначає, що документи складені ТОВ «ГОЛД ТІМ», ТОВ «КАНТЕРА ГРУП», ТОВ «ІНФЛЕКС ГІЛЮС», ТОВ «СЛЕНТ ЛАЙН» не можуть вважатися відповідними документами для підтвердження даних податкового обліку і звітності. Так, відповідно до принципів ведення бухгалтерського обліку, оформлення первинних документів здійснюється з урахуванням економічної сутності господарської операції (відносин), відповідності змісту документів реальним подіям, а також допустимості їх використання в обліку лише за умови дотримання чинного законодавства та відсутності шкоди для держави. Бухгалтерський облік і складання фінансової звітності мають здійснюватися із дотриманням вимог, встановлених відповідними нормативами (стандартами) обліку.

Тому у податковій звітності можуть відображатися виключно ті господарські операції, які фактично мали місце. Операції, що формуються лише на основі відображення у первинних документах без реального здійснення, не підлягають врахуванню для цілей оподаткування, навіть якщо вони спрямовані на створення витрат чи податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України, у момент виникнення податкового зобов`язання платник податку зобов`язаний оформити податкову накладну в електронному вигляді, за умови наявності зареєстрованого електронного підпису уповноваженої особи. Таку накладну необхідно зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних у строки, передбачені Податковим кодексом України. У податковій накладній зазначаються в окремих рядках такі обов`язкові реквізити:

а) порядковий номер податкової накладної;

б) дата складання податкової накладної;

в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;

г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);

г) виключено;

д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;

е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;

є) ціна постачання без урахування податку;

ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;

з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;

и) виключено;

і) код товару згідно з УКТ ЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТ ЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг не повністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;

ї) виключено;

й) індивідуальний податковий номер.

Відповідно до ст. 3 Господарського Кодексу України, під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Порядок нарахування та сплати до бюджету податку на додану вартість регулюється Податковим кодексом України.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України - об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України...

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів) "

Згідно п. 198.1 ст. 198 ПК України, до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого

вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

г) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 статті 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до пункту 198.3 статті 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За правилами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Якщо під час перевірки податковим органом суми ПДВ, включені до податкового кредиту, не підтверджуються належними документами, платник несе відповідальність згідно з Податковим кодексом України. Господарська операція повинна реально впливати на майновий стан платника. Вона може існувати навіть без формальних договірних відносин. Якщо ж операція фактично не відбулась, документи не визнаються первинними, навіть за наявності всіх реквізитів. Відповідно, податкові накладні, оформлені з порушеннями, не підтверджують право на податковий кредит.

Отже, у бухгалтерському та податковому обліку підлягають відображенню лише ті господарські операції, які дійсно мали місце та підтверджені належно оформленими первинними документами.

Як вбачається з акту перевірки, відповідачем зроблено обгрунтовані висновки щодо взаємовідносин ТОВ «АСФІР-М» із ТОВ «ГОЛД ТІМ», ТОВ «КАНТЕРА ГРУП», ТОВ «ІНФЛЕКС ПЛЮС» і ТОВ «СЛЕНТ ЛАЙН», які свідчить про відсутність фактичного придбання товарів/послуг та вказує на транзитний характер операцій та участь згаданих компаній у тіньовому секторі економіки. У зв`язку з цим задекларовані господарські операції не відповідають вимогам пунктів 185.1 та 198.1 ст. 198 ПКУ та не можуть бути підставою для формування податкового кредиту.

Отже, судом встановлено, що недостовірність фінансових результатів у податковій звітності відповідача підтверджує безпідставне включення до податкового кредиту 141 272 грн ПДВ за період з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року , порушивши пункти 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 ПК України.

Також суд відхиляє доводи позивача щодо ненадання наказу на проведення перевірки та письмового повідомлення про дату та місце проведення такої перевірки, оскільки такі були вручені позивачу 27.01.2020 року, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єктів владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Застосоване судом законодавство використане в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 6, 9, 72-76, 126, 139, 242 -246, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АСФІР-М» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд.37/41, поверх 6, офіс 35/1, ) до Головного управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, будинок 33/19, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяЮ.Ю.Дору