Справа № 340/1896/24
Суддя: О.А. ЧЕРНИШ
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1896/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Черниш О.А.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

відповідач: військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 )

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії.

Позов ОСОБА_1 мотивовано тим, що він проходить військову службу на посаді начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 . У військовій частині проведено службове розслідування, за наслідками якого наказом командира військової частини НОМЕР_2 №342 від 13.02.2024 року на позивача накладено дисциплінарне стягнення у виді суворої догани, його притягнуто до матеріальної відповідальності у розмірі 103102, 51 грн., а також позбавлено премії за лютий 2024 року. Позивач вважає вказаний наказ незаконним та доводить, що він не вчиняв порушень військової дисциплін, а в його службові обов`язки не входить контроль за наявністю особового складу в підрозділі, у якому він не є начальником. Посилається на те, що службове розслідування проведене з порушеннями, оскільки відповідач не повідомив його про таке розслідування, не надав можливості подати пояснення та докази, порушив строк проведення службового розслідування. З цих підстав позивач просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_2 (з основної діяльності) №342 від 13.02.2024 року в частині, яка стосується майора медичної служби, начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 , а саме в частині накладення на нього дисциплінарного стягнення "сувора догана", в частині притягнення його до матеріальної відповідальності у розмірі 103 102, 51 грн. та занесення її до Книги грошових стягнень та нарахувань фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 та обрахування, в частині позбавлення його премії за лютий 2024 року;

- повернути йому всі види грошових забезпечень, яких він позбавлений, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 №342 від 13.02.2024 року.

Ухвалою судді від 02.04.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву із запереченнями проти позову, мотивованими тим, що військова частина НОМЕР_2 провела службове розслідування за фактом матеріальних збитків, завданих державі у зв`язку із безпідставною відсутністю на військовій службі солдата ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісія установила, що у період самовільного залишення військової частини з 11.12.2022 року по 21.02.2023 року солдату ОСОБА_2 виплачено грошове забезпечення та додаткову винагороду на період дії воєнного стану у загальному розмірі 103102,51 грн., чим заподіяно збитків державі. Причиною цього стала відсутність контролю за місцезнаходженням солдата ОСОБА_2 з боку начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_1 . Тож за наслідками службового розслідування видано наказ №342 від 13.02.2024 року, яким на підставі пункту "в" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на нього накладене дисциплінарне стягнення "сувора догана", а також відповідно до Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" його притягнуто до повної матеріальної відповідальності. Доводячи правомірність цього наказу, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд установив такі обставини та дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року "Про загальну мобілізацію" у березні 2022 року призваний на військову службу по мобілізації та проходив її на посаді начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 .

Військова частина НОМЕР_2 діє як 71-ша окрема єгерська бригада - військове з`єднання у складі Десантно-штурмових військ Збройних Сил України.

Наказом командувача Десантно-штурмових військ Збройних Сил України №61 від 14.03.2024 року (по особовому складу) ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (через сімейні обставини).

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №96 від 05.04.2024 року (по стройовій частині) ОСОБА_1 з 05.04.2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Між тим, у жовтні 2023 року лютому 2024 року у військовій частині НОМЕР_2 було проведене службове розслідування стосовно позивача за фактом матеріальних збитків, завданих державі у зв`язку з безпідставною відсутністю солдата ОСОБА_2 на військовій службі.

За результатами службового розслідування складено акт від 09.02.2024 року, який поданий командиру військової частини НОМЕР_2 10.02.2024 року.

На підставі цього акту командир військової частини НОМЕР_2 видав наказ №342 від 13.02.2024 року "Про результати службового розслідування за фактом матеріальних збитків, завданих державі у зв`язку із безпідставною відсутністю солдата ОСОБА_2 на військовій службі", яким наказав:

1. Службове розслідування вважати завершеним.

2. Заступнику командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення начальнику відділення відповідно до абзацу 5 пункту 4 розділу ІІ Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 29.11.2018 року № 604, повідомлення та копію матеріалів службового розслідування до органу досудового з урахування підслідності, визначеної статтею 216 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки в діях солдата ОСОБА_2 вбачаються ознаки злочину, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України виходячи із факту його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 не направляти.

3. Накласти дисциплінарне стягнення "сувора догана" на підставі пункту "в" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на майора медичної служби ОСОБА_1 , начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 .

4. Притягнути начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 майора медичної служби ОСОБА_1 до матеріальної відповідальності у розмірі 103102, 51 грн.

5. Накласти дисциплінарне стягнення "сувора догана" на підставі пункту "в" статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на майора ОСОБА_3 , старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 .

6. Начальнику адміністративної групи штабу військової частини НОМЕР_2 внести зміни до п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №94 від 03.04.2023 року про виключення солдата ОСОБА_2 , колишнього командира відділення 9 групи спеціального призначення 9 роти спеціального призначення НОМЕР_4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 зі списків особового складу частини шляхом виключення видів виплат, які не підлягають виплаті ОСОБА_4 із урахуванням факту залишення солдатом ОСОБА_2 військової частини і місця служби в період із 11.12.2022 року по 21.02.2023 року.

7. Начальнику фінансового-економічної служби - головному бухгалтеру військової частини НОМЕР_2 :

7.1. здійснити перерахунок сум, які були нараховані солдату ОСОБА_2 , колишньому командиру відділення 9 групи спеціального призначення 9 роти спеціального призначення НОМЕР_4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 на дату його виключення зі списків військової частини НОМЕР_2 на дату його виключення із списків військової частини НОМЕР_2 згідно п.3 наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №94 від 03.04.2023 року із урахуванням факту залишення солдатом ОСОБА_2 військової частини і місця служби в період із 11.12.2022 року по 21.02.2023 року;

7.2. суму у розмірі 103102, 51 грн. занести до Книги нестач фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 ;

7.3. суму у розмірі 103102, 51 грн. занести до Книги грошових стягнень та нарахувань фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 та облікувати її за майором медичної служби ОСОБА_1 ;

7.4. на підставі частини 1 статті 13 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" стягувати щомісячно 20 відсотків грошового забезпечення майора медичної служби ОСОБА_1 до повного погашення суми завданої шкоди;

7.5. подати коригуючий звіт по ОСОБА_2 та зменшити суму сплаченого податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного соціального внеску.

8. Начальнику штабу військової частини НОМЕР_2 встановленим порядком подати рапорт про позбавлення премії за лютий 2024 року начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 майора медичної служби ОСОБА_1 на підставі абзацу 10 пункту 5 розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.

9. Начальнику командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 встановленим порядком подати рапорт про виплату 80 % премії за лютий 2024 року старшого оперативного чергового відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_3 на підставі абзацу 3 пункту 5 розділу ХVІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України №260 від 07.06.2018 року.

10. Заступнику командира військової частини НОМЕР_2 з морально-психологічного забезпечення начальнику відділення з метою усунення причин та умов, що сприяли вчиненню даного правопорушення, під час проведення заходів виховної роботи особливу увагу акцентувати на доведенні статей Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за якими передбачена відповідальність за порушення встановленого законодавством порядку несення та проходження військової служби.

11. Начальнику адміністративного групи штабу військової частини НОМЕР_2 даний випадок донести до всього особистого складу в частині, що його стосується.

Позивач ознайомився з цим наказом 26.02.2024 року та, не погодившись із ним, 25.03.2024 року звернувся до суду з цим позовом.

Вирішуючи спір, суд дійшов до таких висновків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 року №548-XIV затверджено Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах. Статут внутрішньої служби Збройних Сил України містить зокрема такі норми:

5. Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами.

6. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.

Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.

7. Внутрішньою службою у військових частинах та підрозділах керують їх командири. У разі розташування в одному приміщенні кількох підрозділів, командири яких не мають спільного безпосереднього начальника, керівництво внутрішньою службою наказом командира військової частини покладається на командира одного з цих підрозділів. Безпосереднім організатором внутрішньої служби у військовій частині є начальник штабу, а в роті - головний сержант роти.

8. Відповідальність за стан внутрішньої служби у військових частинах покладається на всіх прямих начальників, які повинні подавати допомогу підпорядкованим військовим частинам і підрозділам в організації та забезпеченні виконання вимог внутрішньої служби і систематично перевіряти її стан.

11. Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки:

свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим;

беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини;

постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України;

знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно;

дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України;

поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини;

бути пильним, суворо зберігати державну таємницю;

вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання;

виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни;

додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

12. Про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

16. Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

26. Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

27. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення кримінального правопорушення військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Законом України "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" від 24.03.1999 року №551-XIV затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України, який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Дисциплінарний статут Збройних Сил України містить зокрема такі норми:

Розділ І. Загальні положення

1. Військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

2. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

4. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну таємницю;

- додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;

виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

5. За стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.

Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.

7. Застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Дисциплінарну владу, яка надана молодшим командирам, завжди мають і старші командири.

Розділ III. Стягнення за порушення військової дисципліни

45. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Усі дисциплінарні стягнення, крім пониження у військовому званні, пониження в посаді, звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, накладені на військовослужбовців і не зняті до дня звільнення їх у запас чи відставку, вважаються знятими з дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Дисциплінарні стягнення, що накладаються на військовослужбовців

48. На військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Порядок накладення дисциплінарних стягнень

83. На військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

84. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

У кожному випадку вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень вимог Закону України "Про запобігання корупції" з метою виявлення причин та умов, що сприяли його вчиненню, службове розслідування призначається командиром самостійно або проводиться за його рішенням за поданням спеціально уповноваженого суб`єкта у сфері протидії корупції.

85. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України визначається наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях, правоохоронних органах спеціального призначення - наказами державних органів, які мають у своєму підпорядкуванні військові формування, утворені відповідно до законів України, правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

86. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

87. Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування - протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладено після шести місяців з дня виявлення правопорушення. До зазначеного строку не зараховується час проведення службового розслідування, перебування військовослужбовця на лікуванні, у відпустці, під вартою, а також час відсутності на службі без поважних причин.

88. Військовослужбовець, який вважає, що не вчинив правопорушення, має право протягом місяця з часу накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командирові або звернутися до суду у визначений законом строк.

91. Заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень, накладати стягнення на весь особовий склад підрозділу замість притягнення до дисциплінарної відповідальності безпосередньо винних осіб.

Порядок виконання дисциплінарних стягнень

96. Дисциплінарне стягнення виконується, як правило, негайно, а у виняткових випадках - не пізніше ніж за три місяці від дня його накладення. Після закінчення зазначеного строку стягнення не виконується, а лише заноситься до службової картки військовослужбовця. До зазначеного строку не зараховується час перебування військовослужбовця на лікуванні та у відпустці.

97. Про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення. Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

98. Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків, визначає Закон України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" №160-IX від 03.10.2019 року (надалі - Закон №160-IX), який на час виникнення спірних правовідносин містив такі норми:

Розділ I. Загальні положення.

Стаття 1. Визначення термінів

1. У цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні:

1) військова частина, установа, організація, заклад - орган військового управління, військова частина, військовий навчальний заклад, військовий навчальний підрозділ вищого навчального закладу, установа, організація Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, функціональний підрозділ Центрального управління, регіональний орган, інший орган, установа, заклад Служби безпеки України, правоохоронного органу спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України чи орган, підрозділ, формування, установа, навчальний заклад Міністерства внутрішніх справ України, Державного бюро розслідувань та військові прокуратури, в яких проходять службу військовослужбовці, поліцейські та особи рядового і начальницького складу (проходять збори військовозобов`язані та резервісти);

2) інше майно - нерухоме та рухоме державне майно (крім військового майна, закріпленого за військовою частиною, установою, організацією, закладом), майно, залучене під час мобілізації, а також грошові кошти;

3) командир (начальник) - командир (начальник, керівник) військової частини, установи, організації, закладу;

4) матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

5) пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Стаття 2. Сфера дії Закону

1. Дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Стаття 3. Підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності

1. Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

2. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є:

1) наявність шкоди;

2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

4) вина особи в завданні шкоди.

3. Притягнення особи до матеріальної відповідальності за завдану шкоду не звільняє її від дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності, встановленої законами України.

4. Переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

5. Особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.

6. Завдана особою шкода, не пов`язана з виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків, відшкодовується в порядку, передбаченому законами України.

Стаття 4. Строки притягнення до матеріальної відповідальності

1. Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.

Розділ II. Види матеріальної відповідальності

Стаття 5. Обмежена матеріальна відповідальність

1. Особа за завдану з необережності шкоду несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, крім випадків, коли цим Законом передбачено повну чи підвищену матеріальну відповідальність.

2. Командир (начальник), який своїм рішенням чи бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового та іншого майна або не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню, іншому незаконному витрачанню військового та іншого майна, внаслідок чого було завдано шкоду, або щодо притягнення винних осіб до матеріальної відповідальності, несе матеріальну відповідальність у розмірі завданої шкоди, але не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб.

3. Розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, визначається на день видання наказу про притягнення особи до обмеженої матеріальної відповідальності.

Стаття 6. Повна та підвищена матеріальна відповідальність

1. Особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

2. Посадові (службові) особи, винні в незаконному звільненні зі служби чи переміщенні військовослужбовця, поліцейського, особи рядового та начальницького складу, за шкоду, завдану у зв`язку з виплатами такій особі матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час проходження служби на нижчеоплачуваній посаді, несуть повну матеріальну відповідальність у судовому порядку.

3. Особа за шкоду, завдану розкраданням або втратою озброєння, зброї та боєприпасів до неї, несе підвищену матеріальну відповідальність у кратному співвідношенні до вартості такого майна, але не більше десятикратного розміру. Перелік озброєння, зброї та боєприпасів до неї, нестача або розкрадання яких відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до їх вартості, визначається Кабінетом Міністрів України.

Розділ ІІІ. Встановлення розміру завданої шкоди і порядок її відшкодування.

Стаття 7. Встановлення розміру завданої шкоди

1. Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

2. Обчислення розміру шкоди проводиться з урахуванням ступеня зносу військового та іншого майна за встановленими нормами.

3. Якщо строк експлуатації військового та іншого майна на дату його втрати закінчився або неможливо встановити час його втрати, відшкодування шкоди проводиться в розмірі 50 відсотків первинної вартості майна, якого не вистачає, але не нижче вартості металів, у тому числі дорогоцінних, та дорогоцінного каміння, які в ньому містяться, визначеної відповідно до законодавства про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей.

Стаття 8. Проведення службового розслідування

1. Посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

2. У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

3. Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

4. Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

5. Порядок проведення службового розслідування визначається міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, правоохоронними органами спеціального призначення, Службою зовнішньої розвідки України, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України та Державним бюро розслідувань.

6. За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

7. Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню.

Наказ доводиться до винної особи під підпис.

8. У разі якщо шкоду завдано кількома особами, у наказі командира (начальника) визначаються суми, що підлягають стягненню окремо з кожної особи, з урахуванням ступеня вини і конкретних обставин завдання ними шкоди.

Стаття 9. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність

1. Завдана шкода не підлягає відшкодуванню, а особи звільняються від матеріальної відповідальності у разі, якщо шкоду завдано внаслідок:

1) дії непереборної сили;

2) необхідної оборони;

3) крайньої необхідності;

4) виконання наказу або розпорядження командира (начальника), крім випадків виконання явно злочинного наказу або розпорядження;

5) виправданого службового ризику;

6) затримання особи, що вчинила злочин, фізичний або психічний примус;

7) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації.

2. Шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи.

3. Обставини, що виключають матеріальну відповідальність, підлягають встановленню під час проведення розслідування.

Стаття 10. Відшкодування шкоди

1. Відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

2. Особа, яка завдала шкоду, за згодою командира (начальника) може добровільно відшкодувати її розмір повністю або частково, передати для відшкодування завданої шкоди рівноцінне майно або відремонтувати чи відновити пошкоджене, про що видається відповідний наказ. Не допускається відшкодування завданої шкоди рівноцінним майном у разі втрати чи пошкодження зброї, боєприпасів, спеціальної техніки та іншого майна, що відповідно до закону вилучене з цивільного обороту або обмежене в обороті.

5. У разі притягнення особи, яка завдала шкоду, до кримінальної відповідальності відшкодування шкоди здійснюється шляхом пред`явлення військовою частиною, установою, організацією, закладом цивільного позову в кримінальному провадженні в порядку, встановленому законом.

Стаття 12. Відшкодування шкоди в разі звільнення особи зі служби

1. У разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Стаття 13. Порядок стягнення сум завданої шкоди

1. Стягнення сум завданої шкоди в разі притягнення винної особи до матеріальної відповідальності здійснюється щомісяця із грошового забезпечення особи в розмірі до 20 відсотків її місячного грошового забезпечення.

4. Сума стягнень завданої шкоди може бути зменшена судом залежно від обставин, за яких завдано шкоди, ступеня вини та матеріального стану винної особи (крім випадків завдання шкоди умисними злочинними чи вчиненими з особистих корисливих мотивів діяннями).

5. Суми, стягнені відповідно до цього Закону з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України та закону про Державний бюджет України на відповідний рік, спрямовуються на відшкодування шкоди, завданої військовій частині, установі, організації, закладу, з урахуванням фактичних витрат на відновлення або придбання військового та іншого майна, а суми, що залишилися після здійснення такого відшкодування, перераховуються до Державного бюджету України.

6. Розмір шкоди, що перевищує суму можливих відрахувань із винної особи, може бути списаний у встановленому законодавством порядку.

Стаття 14. Оскарження рішення про притягнення до матеріальної відповідальності

1. Наказ командира (начальника) про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності може бути оскаржено старшому за службовим становищем командиру (начальнику) та/або до суду в порядку, передбаченому законодавством.

2. Старший за службовим становищем командир (начальник) не рідше одного разу на квартал перевіряє законність і обґрунтованість притягнення осіб до матеріальної відповідальності та розмір сум, які підлягають стягненню.

3. У разі скасування наказу про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності стягнені з особи кошти та/або добровільно передане нею рівноцінне майно чи внесені кошти повертаються цій особі, про що видається відповідний наказ.

Наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 року за №1503/31371, затверджено Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (надалі - Порядок №608), який містить зокрема такі норми:

І. Загальні положення

1. Цей Порядок визначає підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів), а також дії (бездіяльність) яких призвели до завдання шкоди державі.

2. Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

7. Службове розслідування за фактами завданої шкоди державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, проводиться з дотриманням вимог даного Порядку та положень Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі".

ІІ. Підстави призначення та предмет службового розслідування

1. Службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи;

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

3. Службове розслідування проводиться для встановлення:

- неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

- причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

- ступеня вини військовослужбовця;

- порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

- причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

- причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

ІІІ. Порядок проведення службового розслідування

1. Рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

Інші посадові (службові) особи у разі необхідності звертаються за підпорядкованістю з клопотанням про призначення службового розслідування.

3. Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Днем початку службового розслідування вважається день видання наказу про його призначення. Днем закінчення службового розслідування вважається день надання командиру (начальнику), який призначив службове розслідування, акта службового розслідування та матеріалів на розгляд, визначений в наказі про призначення службового розслідування.

5. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

6. Голова комісії здійснює керівництво діяльністю комісії, має право давати письмові або усні доручення в межах проведення службового розслідування, які є обов`язковими для виконання.

У випадку відсутності голови комісії з підтверджених поважних причин його обов`язки в установленому порядку покладаються на одного з членів комісії, у разі відсутності з вищезазначених причин одного з членів комісії за відповідним клопотанням голови комісії здійснюється його заміна іншою посадовою (службовою) особою відповідно до наказу командира (начальника).

8. Особи, які проводять службове розслідування, відповідають за всебічність, повноту, своєчасність та об`єктивність його проведення, додержання законодавства України, а також за нерозголошення інформації, яка стосується службового розслідування.

9. Посадові (службові) особи Збройних Сил зобов`язані надавати письмові пояснення по суті предмета службового розслідування та поставлених їм питань, а за попередньою згодою керівника - документи чи матеріали відповідно до своїх службових обов`язків.

13. Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). В окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більше ніж на один місяць.

Загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців.

14. До строку службового розслідування не зараховується час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці, на лікуванні або час відсутності з інших документально підтверджених поважних причин. Перенесення строків проведення службового розслідування здійснюється за відповідним наказом посадової особи, яка призначила службове розслідування.

ІV. Повноваження осіб під час службового розслідування

1. Особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані:

- дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення;

- виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника;

- розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

3. Військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:

- знати підстави проведення службового розслідування;

- бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування;

- відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

- давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення;

- з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень;

- порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації;

- висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять;

- ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником);

- оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

V. Оформлення результатів службового розслідування

1. За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

2. У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

3. В описовій частині акта службового розслідування зазначаються:

- посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування;

- неправомірні дії військовослужбовця;

- зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є);

- вина військовослужбовця;

- причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась;

- вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено;

- причини та умови, що сприяли правопорушенню;

- заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

4. У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються:

- висновки службового розслідування;

- пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності;

- інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

5. Акт службового розслідування підписується особами, які його проводили. У разі виявлення суперечностей та незгоди з результатами службового розслідування кожна така особа має право висловити свою окрему думку, яка викладається на окремому аркуші (від руки або у друкованому вигляді) та долучається до акта службового розслідування.

6. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд командиру (начальнику), який призначив розслідування. До акта службового розслідування додаються всі матеріали службового розслідування.

VІ. Прийняття рішення за результатами службового розслідування

1. За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу.

Вид дисциплінарного стягнення визначається особисто службовою особою, яка призначила службове розслідування, в аркуші резолюції або на висновку за результатами службового розслідування або безпосередньо в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності.

2. Дисциплінарне стягнення накладається у строки, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Наказ (витяг з наказу) про притягнення до відповідальності доводиться до військовослужбовця у частині, що його стосується, під підпис із зазначенням дати доведення. Доведення здійснює безпосередній командир (начальник) військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення, або старший (за підпорядкуванням) командир (начальник).

4. Якщо військовослужбовець вважає, що не вчинив правопорушення, він має право протягом місяця з дня накладення дисциплінарного стягнення подати скаргу старшому командиру (начальнику) або звернутися до суду у визначений законом строк.

VIII. Особливості проведення службового розслідування за фактами завданої державі матеріальної шкоди

1. У разі виявлення факту завдання шкоди державі командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає службове розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб.

2. Під час проведення такого службового розслідування додатково необхідно з`ясувати:

- наявність шкоди;

- протиправну поведінку особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою;

- ступінь нанесення матеріальної шкоди (пошкодження, псування або втрата військового майна);

- умисність чи необережність дій (бездіяльність) винної особи та обставини, за яких заподіяно шкоду.

3. До матеріалів службового розслідування долучається довідка про вартісну оцінку заподіяної шкоди за підписом начальника відповідної служби та фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини.

Предметом спору у цій справі є наказ командира військової частини НОМЕР_2 №342 від 13.02.2024 року, яким позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та до матеріальної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди в розмірі 103102, 51 грн.

Виданню цього наказу передувало службове розслідування, призначене наказом командира військової частини НОМЕР_2 №3616 від 15.10.2023 року "Про призначення службового розслідування за фактом матеріальних збитків, завданих державі, у зв`язку з безпідставною відсутністю солдата ОСОБА_5 на військовій службі", на підставі рапорту командира НОМЕР_4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 майора ОСОБА_6 від 12.10.2023 року. Цим наказом призначено комісію для проведення службового розслідування та встановлено строк проведення службового розслідування - до 15.11.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №4054 від 17.11.2023 року строк проведення службового розслідування продовжено до 15.12.2023 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №4444 від 14.12.2023 року змінено склад комісії для проведення службового розслідування.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 №325 від 24.01.2024 року наказано перепризначити службове розслідування, призначене наказом №3616 від 15.10.2023 року за фактом матеріальних збитків, завданих державі, у зв`язку з безпідставною відсутністю солдата ОСОБА_2 на військовій службі. Цим наказом призначено іншу комісію для проведення службового розслідування та встановлено строк проведення службового розслідування - до 10.02.2024 року.

Комісія, призначена цим наказом, провела службове розслідування та 09.02.2024 року склала акт, який 10.02.2024 року був поданий командиру військової частини НОМЕР_2 , а 12.02.2024 року ним затверджений.

Згідно з цим актом комісія встановила, що у грудні 2022 року солдат ОСОБА_2 , командир відділення 9 групи спеціального призначення 9 роти спеціального призначення НОМЕР_4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , на підставі направлення т.в.о начальника медичної служби військової частини НОМЕР_2 полковника ОСОБА_7 від 06.12.2022 року був направлений на консультацію та госпіталізацію до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частини НОМЕР_5 ) з діагнозом: артрит колінних суглобів І-ІІ ступеню. За наказом командира військової частини НОМЕР_2 №271 від 07.12.2022 року солдат ОСОБА_2 вважався таким, що вибув на стаціонарне лікування до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ). За наказами командира військової частини НОМЕР_2 №116-РС від 12.12.2022 року та №276 від 12.12.2022 року солдата ОСОБА_2 з 12.12.2022 року, як такого, що знаходиться на довготривалому лікуванні, виведено в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , з оплатою за попередньою посадою. Згідно із записами у медичній книжці солдата ОСОБА_2 він 08.12.2023 року та 10.12.2023 року перебував на прийомі травматолога військової частини НОМЕР_5 . На стаціонарному лікуванні у цій військовій частині він не перебував, а до інших закладів охорони здоров`я військовою частиною НОМЕР_5 не направлявся. Втім ОСОБА_2 не повернувся до місця несення служби, натомість відбув до місця свого постійного проживання в м. Радивилів Рівненської області. Згідно із записами у медичній документації він 23.12.2022 року, 27.12.2022 року, 02.01.2023 року перебував на прийомі у лікарів та проходив обстеження в КНП "Радивілівський центр ПМСД", КП "Рівненська обласна клінічна лікарня ім. Ю. Семенюка", КНП "Радивилівська ЦМЛ". У період з 17.02.2023 року по 21.02.2023 року ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні КНП "Радивилівська ЦМЛ", де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер через гострий геморагічний панкреатит, панкреонекроз. Про смерть солдата ОСОБА_2 командиру військової частини НОМЕР_2 стало відомо 22.02.2023 року. За наказом командира військової частини НОМЕР_2 №53 від 22.02.2023 року солдату ОСОБА_2 призупинено всі види виплат грошового забезпечення, а наказом №94 від 03.04.2023 року його з 22.02.2023 року виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю. У період з 11.12.2022 року по 21.02.2023 року, коли ОСОБА_2 вважався таким, що самовільно залишив військову частину, йому було безпідставно нараховано грошове забезпечення та додаткову винагороду на період дії воєнного стану у загальному розмірі 104670, 65 грн., а фактично виплачено 103102, 51 грн. Безпосередньою причиною, що призвела до виплат, на які ОСОБА_2 права не мав внаслідок безпідставної відсутності на військові службі в період з 11.12.2022 року по дату смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , стала відсутність контролю за місцезнаходженням солдата ОСОБА_2 з боку посадових осіб, в чиї обов`язки такий контроль входив.

Комісія встановила, що майор медичної служби ОСОБА_1 , як начальник медичної служби військової частини НОМЕР_2 , будучи відповідальним за організацію та проведення лікувально-профілактичних, санітарно-гігієнічних і протиепідемічних заходів у військовій частині і маючи закріплені за ним обов`язки щотижня особисто контролювати проведення амбулаторного прийому хворих, а також проводити обхід хворих у медичній роті та медичних пунктах батальйонів, контролювати якість надання їм медичної допомоги та лікування, знати стан хворих, що лікуються в медичних пунктах, медичній роті та інших лікувально-профілактичних закладах, протягом грудня 2022 року лютого 2023 року не здійснював контроль за місцеперебуванням і станом ОСОБА_2 , який вибув на консультацію та лікування до Житомирського військового госпіталю, внаслідок чого своєчасно не було встановлено факт його неповернення 11.12.2022 року з консультації у військовій частині НОМЕР_5 . Це потягнуло за собою ненадання своєчасної доповіді щодо безпідставного неповернення солдата ОСОБА_2 на військову службу, що мало б призвести до своєчасного припинення всіх видів виплат ОСОБА_2 . Внаслідок цього солдату ОСОБА_2 безпідставно виплачено 103102, 51 грн., а державі заподіяно збитки у вигляді здійснення надлишкових виплат грошових коштів.

Комісія дійшла до висновку, що майор медичної служби ОСОБА_1 порушив вимоги таких нормативно-правових актів:

- статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок;

- статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові;

- статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою;

- статті 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що командир (начальник) зобов`язаний: негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем; завжди мати точні відомості про особовий склад, що є у підрозділі за штатом, списком і в наявності; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);

- статті 87 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, якою передбачено, що начальник медичної служби бригади зобов`язаний: щотижня особисто контролювати проведення амбулаторного прийому хворих, а також проводити обхід хворих у медичній роті та медичних пунктах батальйонів, контролювати якість надання їм медичної допомоги та лікування, знати стан хворих, що лікуються в медичних пунктах, медичній роті та інших лікувально-профілактичних закладах;

- статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, якою передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;

- пунктів 16, 17 розділу ХІІ Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 року № 280, якими передбачено, що персональний облік особового складу, який вибув зі строю через загибель (смерть), поранення, хворобу та з інших причин, у підрозділах військових частин ведеться у такому порядку: у відділенні та взводі - про всіх військовослужбовців, що вибули зі строю, командири відділень і взводів доповідають своєму безпосередньому командиру (керівнику) щодня в ході бою і після перевірки наявності особового складу після бою; у роті (батареї), окремому підрозділі - на всіх військовослужбовців, що вибули зі строю, складається іменний список особового складу, який вибув зі строю (додаток 59). Іменний список особового складу, який вибув зі строю, щоденно подається командиру батальйону (дивізіону), до штабу військової частини; у батальйоні (дивізіоні, ескадрильї) - на підставі даних іменних списків особового складу, який вибув зі строю рот (батарей) і окремих підрозділів, про втрати особового складу, звірені з даними медичних підрозділів військової частини, складається загальний іменний список особового складу, який вибув зі строю, на особовий склад батальйону (дивізіону, ескадрильї), який разом із добовою відомістю щодня надається до штабу військової частини. У штабі військової частини іменні списки особового складу, який вибув зі строю, подані командирами підрозділів, звіряються з даними обліку медичного пункту військової частини. В іменних списках робиться відмітка щодо того, хто з поранених і хворих перебуває в медичному підрозділі військової частини, хто вибув зі складу військової частини через поранення та з інших причин без відома медичних підрозділів частини.

Комісія вказала, що оскільки шкоду державі у розмірі безпідставно виплаченого солдату ОСОБА_2 грошового забезпечення і додаткової винагороди у розмірі 103102, 51 грн. було завдано бездіяльністю, допущеною внаслідок службової недбалості начальника медичної служби військової частини майора медичної служби ОСОБА_1 , то відповідно до пункту 1 частини 1 статті 6, частини 8 статті 8 Закону України "Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі" ступінь його матеріальної відповідальності має бути рівною сумі збитків, заподіяної шкоди 103102, 51 грн.

Командир військової частини НОМЕР_2 погодився з висновками та пропозиціями акту службового розслідування та видав оскаржуваний наказ №342 від 13.02.2024 року, пунктом 3 якого наклав на ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення "сувора догана", а пунктом 4 притягнув його до матеріальної відповідальності у повному розмірі завданої з його вини шкоди в сумі 103 102, 51 грн.

Суд зазначає, що підставою для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом Збройних Сил України є невиконання (неналежне виконання) ним своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку. У разі, якщо внаслідок таких дій завдано шкоди державі, то це є підставою для притягнення військовослужбовця і до матеріальної відповідальності відповідно до Закону №160-IX. Для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб призначається службове розслідування. Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення; в окремих випадках цей строк може бути продовжено командиром, який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць; загальний строк службового розслідування не може перевищувати двох місяців; у разі перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, у відпустці, на лікуванні або його відсутності з інших документально підтверджених поважних причин, строк проведення службового розслідування переноситься за відповідним наказом командира. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Дисциплінарне стягнення має бути накладене протягом місяця від дня закінчення службового розслідування, але не пізніше шести місяців з дня виявлення правопорушення. Наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню, видається не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення службового розслідування. Особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом 3 років з дня виявлення завданої шкоди.

Суд дослідив матеріали службового розслідування, надані відповідачем, та вважає, що зібраними доказами не підтверджено вину позивача у невиконанні службових обов`язків та порушеннях військової дисципліни, які б могли слугувати підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та матеріальної відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Як вбачається з матеріалів службового розслідування, під шкодою, заподіяною державі, відповідач розуміє кошти грошового забезпечення, виплаченого солдату ОСОБА_2 за час його військової служби з 11.12.2022 року по 21.02.2023 року, коли той фактично був відсутній на службі (у лікувальному закладі). Розмір шкоди (надлишкових виплат грошових коштів) підтверджується довідкоюрозрахунком фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_2 №1977ф від 03.11.2023 року, у якій встановлено переплату грошового забезпечення за грудень 2022 року (з 11.12.2022 року по 31.12.2022 року) в сумі 58 005, 42 грн., за січень 2023 року в сумі 45097, 09 грн., усього 103102, 51 грн.

Суд установив, що фінансова служба військової частини НОМЕР_2 нараховувала та виплачувала солдату ОСОБА_2 грошове забезпечення за грудень 2022 року, у тому числі після вибуття його на лікування до військового закладу охорони здоров`я за наказом командира військової частини НОМЕР_2 №271 від 07.12.2022 року. Грошове забезпечене виплачене йому за останньою займаною посадою також за січень 2023 року. У цей період командир військової частини НОМЕР_2 не видавав накази про призупинення військової служби відповідача та про призупинення виплати йому грошового забезпечення з підстав самовільного залишення військової частини або місця служби.

Позивач не був безпосереднім чи прямим начальником для солдата ОСОБА_2 , не відповідав за ведення персонального обліку особового складу, який вибув зі строю через хворобу та з інших причин, в інших підрозділах військової частини НОМЕР_2 , зокрема в 9 роті спеціального призначення НОМЕР_4 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 , не складав іменні списки особового складу, який вибув зі строю цієї роти, та загальні іменні списки особового складу, який вибув зі строю.

Позивач як начальник медичної служби військової частини НОМЕР_2 не мав обов`язку перевіряти та встановлювати місце перебування солдата ОСОБА_2 , з`ясовувати поважність причин нез`явлення його на службу, контролювати правомірність нараховування та виплати йому грошове забезпечення.

Несвоєчасне виявлення факту відсутності солдата ОСОБА_2 на службі (у військовому закладі охорони здоров`я, куди він був направлений для стаціонарного лікування, але не перебував на лікуванні) та переплата йому грошового забезпечення не перебувають у причинному зв`язку з діями/бездіяльністю позивача. Позивач не вчиняв винні дії/бездіяльність (службову недбалість), які б безпосередньо призвели до заподіяння шкоди державі.

Надлишкові виплати грошових коштів, які встановив відповідач, зумовлені протиправною поведінкою солдата ОСОБА_2 та порушенням ним військової дисципліни, який у період відсутності на службі без поважних причин не мав права на отримання грошового забезпечення та зобов`язаний був повернути безпідставно виплачені йому кошти. Відповідно до частини 2 статті 9 Закону №160-IX шкода не підлягає відшкодуванню у випадку смерті винної особи. Покладення обов`язку відшкодувати цю шкоду на позивача, який її не заподіяв, є неправомірним.

Позивач не допускав порушень військової дисципліни, невиконання (неналежного виконання) службових обов`язків, які б могли тягнути накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Суд погоджується з доводами позивача про порушення порядку проведення службового розслідування, за результатами якого виданий спірний наказ. Це службове розслідування тривало з 15.10.2023 року по 10.02.2024 року, що перевищує строк, установлений пунктом 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, частиною 3 статті 8 Закону №160-IX та пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №608. Норми цих Законів та Порядку №608 не передбачають можливості перепризначення службового розслідування, яке не було вчасно проведене та не закінчене у встановлений строк з вини комісії.

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують те, що позивач був обізнаний про проведення службового розслідування щодо нього та йому забезпечено права, передбачені пунктом 3 розділу ІV Порядку №608. Пояснення від імені ОСОБА_1 за 07.02.2024 року, яке міститься у матеріалам службового розслідування, ним не підписане. Акт відмови від надання пояснень, який зазначений у переліку додатків до акту службового розслідування, у цих матеріалах відсутній.

Суд дійшов до висновку, що службове розслідування проведене відповідачем з порушенням закону. Дисциплінарне стягнення та матеріальна відповідальність накладені на позивача також незаконно. Тому спірний наказ командира військової частини НОМЕР_2 №342 від 13.02.2024 року в цій частині є протиправним, а його пункти 3 та 4, які стосуються позивача, слід скасувати.

За правилами частини 3 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Суд установив, що внаслідок реалізації спірного наказу із грошового забезпечення ОСОБА_1 у період проходження ним військової служби були стягнуті/утримані кошти, а саме 3182,80 грн. у березні 2024 року, 7577, 48 грн. у квітні 2024 року, усього 10760, 28 грн., про що свідчить наданий відповідачем витяг з Книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_2 .

З огляду на скасування наказу про притягнення позивача до матеріальної відповідальності, ці кошти мають бути йому повернуті відповідачем, як це передбачено частиною 3 статті 14 Закону №160-ІХ.

У матеріалах справи відсутні докази позбавлення позивача інших видів грошового забезпечення. Спірний наказ не є наказом про преміювання. Позивач не оскаржує наказ про позбавлення його премії за лютий 2024 року, тому ці обставини судом не досліджуються.

Судові витрати сторони не понесли.

Керуючись статтями 9, 90, 139, 242-246, 250, 255, 262, 263, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати пункти 3 та 4 наказу командира військової частини НОМЕР_2 №342 від 13.02.2024 року "Про результати службового розслідування за фактом матеріальних збитків, завданих державі у зв`язку із безпідставною відсутністю солдата ОСОБА_2 на військовій службі".

Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 повернути ОСОБА_1 кошти в сумі 10760, 28 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду у 30-денний строк, установлений статтею 295 КАС України.

Суддя Кіровоградського окружного

адміністративного суду О.А. ЧЕРНИШ