Справа № 943/983/25
Суддя: Кос І. Б.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер №943/983/25

Провадження № 2-а/943/28/2025

06 червня 2025 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в адміністративній справі за його позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

представник позивача Ставнічука В.М. за довіреністю ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просить: поновити строк на подання цієї позовної заяви та скасувати постанову серії ЕНА №4708537 від 11 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., а також закрити провадження у справі.

Крім того, представник ОСОБА_1 одночасно із позовною заявою звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, в якому просить зупинити стягнення виконавчого документа, а саме: постанови серії ЕНА №4708537 від 11 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., покликаючись на те, що незастосування заходів забезпечення позову може призвести до примусового виконання вищевказаної постанови відповідача, через що сума штрафу буде збільшена вдвічі та будуть заблоковані рахунки позивача.

У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 4 ст. 229 КАС України).

Розглянувши клопотання про забезпечення позову, дослідивши матеріали позовної заяви та надавши їм правову оцінку, суд приходить до таких висновків.

Частиною першою статті 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст. 150 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Як убачається із поданого представником позивача клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення виконавчого документа, зокрема: оскаржуваної постанови серії ЕНА №4708537 від 11 травня 2025 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., де представник позивача, як на підставу забезпечення цього позову, покликається виключно на те, що незастосування заходів забезпечення позову може привести до примусового виконання вищевказаної постанови відповідача (сума штрафу буде збільшена вдвічі та будуть заблоковані рахунки), однак жодних доказів до заявленого клопотання позивачем та його представником не долучено, як і не надано жодних доказів на підтвердження виконання оскаржуваної ним постанови відповідача, а матеріали клопотання та позовної заяви не містять доказів та навіть інформації щодо відкриття виконавчого провадження, а також не надано копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно вимог ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Разом із тим, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі №520/2261/19, викладений у постанові від 25.06.2020, де Судом зазначено, що доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України поклав обов`язок доказування на позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.03.2018 в справі №760/2846/17; постанові Верховного Суду від 14.02.2018 в справі №536/583/17, де обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі №914/1570/20 вказано: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 травня 2024 року в справі №824/2/24, де крім цього Суд констатував, що заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відтак, за результатами аналізу норм чинного законодавства та судової практики його застосування слід прийти до висновку, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів із наданням належних і допустимих доказів цьому; виключної необхідності застосування заходів забезпечення позову; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи та осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Разом із тим, процесуальний принцип змагальності сторін передбачає, що обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, тобто в цьому випадку на позивача ОСОБА_2 та його представника - Соломко М.В., які повинні довести підстави для забезпечення поданого позову.

Однак, до поданого клопотання про забезпечення позову представником позивача не додано жодних матеріалів на підтвердження заявленого клопотання. Також, слід зазначити, що у матеріалах позовної заяви відсутні докази та підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення саме цього позову якимось чином може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За наведених обставин, на думку суду, відсутні підстави вважати, що у випадку задоволення позовних вимог невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, а матеріали заявленого клопотання не містять інформації про відкриття виконавчого провадження та не додано копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, суд вважає, що подання представником позивача позовної заяви до суду про скасування рішення суб`єкта владних повноважень само по собі не може свідчити про очевидність його протиправності.

Частиною сьомою статті 153 ЦПК України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (ч. 11 ст. 153 ЦПК України).

Дослідивши подане клопотання та матеріали позовної заяви, до якої воно долучено, ураховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача про забезпечення позову через його необгрунтованість.

Ураховуючи наведене і керуючись ст.ст. 77, 150, 153, 154, 229, 248, 256, 286, 294, 295, 297 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 в інтересах позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову в адміністративній справі за його позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Копію цієї ухвали направити (вручити) позивачу ОСОБА_2 .

Повний текст ухвали складено: 06.06.2025 року.

Суддя Буського районного суду Львівської областіІ. Б. Кос