Справа № 320/32196/23
Суддя: Марич Є.В.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року справа №320/32196/23

Суддя Київського окружного адміністративного суду Марич Є.В., розглянувши порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ у Київській області про визнання протиправними дій,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (), щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) максимальним розміром починаючи з 01.04.2019.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (), здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )із розрахунку 77% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01.04.2019, з урахуванням сум вже отриманих Позивачем.

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (), щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) максимальним розміром починаючи з 01.03.2022.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (), здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із розрахунку 77% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року №118, починаючи з 01.03.2022, з урахуванням сум вже отриманих Позивачем.

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (), щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) максимальним розміром починаючи з 01.03.2023.

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (), здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) із розрахунку 77% грошового забезпечення, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» від 16 лютого 2022 року №118, та індексації, встановленої постановою Кабінету Міністрів України «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році» від 24 лютого 2023 року № 168, починаючи з 01.03.2023, з урахуванням сум вже отриманих Позивачем.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що ГУ ПФУ у Київській області з 01 квітня 2019 р. протиправно застосовано до його пенсії обмеження максимальним розміром. Окрім того, позивач зазначає, що відповідачем при проведенні індексації пенсії на виконання ПКМУ від 16.02.2022р. №118 та ПКМУ від 24.02.2023р. №168 також застосовано обмеження пенсії максимальним розміром.

Позивач такі дії відповідача вважає протиправними та такими, що порушують його законні права та інтереси.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов.

Від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, відповідно до якого відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Київській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання рішення КОАС від 14.01.2022р. у справі №320/12502/21 ГУ ПФУ у Київській області здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.04.2019р. на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2021 № 2/3/1/3516.

Втім, з квітня 2019р. відповідачем застосовано обмеження максимального розміру пенсії позивача десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, та у подальшому нарахована відповідно до положень Постанов КМУ №118 та №168 індексація пенсії позивачу не виплачується.

Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Київській області із заявою, в якій просив здійснити йому перерахунок пенсії без застосування до пенсії відповідного обмеження.

Листом відповідач відмовив позивачу здійснити перерахунок запитуваним чином. Зазначив, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Також відповідачем, у зв`язку із проведенням перерахунків згідно змін в законодавстві, пенсія позивача нараховується з урахуванням зафіксованого розміру, проте остаточний розмір пенсії визначений без урахування такої індексації з 01.03.2022р. на підставі ПКМУ №118 та без індексації пенсії з 01.03.2023р. на підставі ПКМУ №168.

Позивач вважає дії ГУ ПФУ щодо застосування обмеження пенсії максимальним розміром до виплати протиправними, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-ХІІ (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Відповідно до статті 1-1 Закону № 2262-ХІІ законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми щодо пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, то застосовуються норми міжнародного договору.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Законом України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 28.12.2007 № 107-VI внесено зміни до Закону № 2262-XII, а саме доповнено статтю 43 новою частиною сьомою, згідно якої максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього Закону (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI внесено зміни до Закону № 2262-XII, на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 № 911-VIII, а саме частину сьому статті 43, яку викладено в наступній редакції "Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" та доповнено реченням такого змісту "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Натомість, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7- рп/2016визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7статті 43 Закону № 2262-ХІІ, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до частини 2 статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідні закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані за рішеннями Конституційного Суду України неконституційними, не підлягають застосуванню як такі, що втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність (абзац 6 пункту 4 Рішення Конституційного Суду України у Справі № 1-31/2000 про порядок виконання рішень Конституційного Суду України).

Таким чином, положення частини 7 статті 43 Закону України № 2262-ХІІ з дня ухвалення рішення про визнання їх неконституційними, а саме з 20.12.2016 року є такими, що втратили чинність.

Крім того, Конституційним Судом України у рішеннях № 8-рп/99 від 06.07.1999 року, № 5-рп/2002 від 20.03.2002 та № 8-рп/2005 від 11.10.2005 сформовано правову позицію, згідно з якою Конституція України відокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо.

У рішенні № 5-рп/2002 від 20.03.2002 Конституційний Суд України зазначив, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

У рішенні №10-рп/2008 від 22.05.2008 Конституційний Суд України визначив, що однією з конституційних гарантій прав і свобод людини і громадянина є недопущення їх скасування чи звуження їх змісту та обсягу при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів.

В свою чергу, згідно зі статтею 151-2 Конституції України рішення та висновки, ухвалені Конституційним Судом України, є обов`язковими, остаточними і не можуть бути оскаржені.

Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII (далі - Закон № 1774-VIII), який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності із 01.01.2017 року, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

Суд зауважує, що буквальне розуміння змін внесених Законом № 1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни Законом України № 1774-VIII, що полягають у зміні слів і цифр є нереалізованими.

Таким чином, починаючи з 2017 року стаття 43 Закону № 2262-XII не містила норм про обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами. Отже, внесені Законом України від 06.12.2016 року № 1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії - "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року"), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Вказане узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 31.01.2019 у справі №638/6363/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17 та від 16.04.2020 №620/1285/19.

При цьому з наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що пенсію позивача з 01.03.2022р. обмежено максимальним розміром та визначено на рівні 53088,11 грн. замість підсумкового розміру пенсії (з надбавками) 60488,65 грн. З 01.03.2023р. пенсію обмежено розміром 53088,11 грн. замість належного - 62036,35 грн.

Отже, підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що обмеження розміру пенсії позивача не ґрунтується на положеннях Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII, оскільки аналогічні за суттю та змістом обмеження, передбачені ч. 7ст. 43 Закону від 09.04.1992 № 2262-XII, визнанні неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року № 7-рп/2016.

Виходячи із викладеного, заявлені позивачем позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження з березня 2022, 2023р.р. розміру його пенсії максимальним розміром підлягають задоволенню.

Окрім того, суд враховує, що на виконання постанов Кабінету Міністрів України від 16.02.2022р. №118, від 24.02.2023р. №168 відповідачем проводилась індексація пенсії позивача, при цьому пенсія розрахована з 77% грошового забезпечення, визначеного оновленою довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2021 № 2/3/1/3516, однак пенсія позивача з березня 2022, 2023р.р. обмежувалась максимальним розміром до виплати.

Відтак, з метою відновлення прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача здійснити перерахунок пенсії з урахуванням нарахованої індексації пенсії, встановленої ПКМУ №118 від 16.02.2022р. «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» та ПКМУ №168 від 24.02.2023р. «Про індексацію пенсійних і страхових виплат та додаткових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році», без обмеження максимальним розміром, виходячи з 77% грошового забезпечення, визначеного оновленою довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 28.07.2021 № 2/3/1/3516, з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача у відповідності до вимог приписів ч. 1 ст. 139 КАС України.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 242 - 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 16, індекс: 04053; ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500; ) щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) максимальним розміром у десять прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність під час здійснення перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019, 01.03.2022р. та з 01.03.2023р.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500; ) здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.04.2019, з 01.03.2022р. із урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022р. Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році та з 01.03.2023р. із урахуванням індексації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 24.02.2023р. Про індексацію пенсійних і страхових виплат та початкових заходів щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2023 році, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 77% сум грошового забезпечення, на підставі довідки про грошове забезпечення від 28.07.2021р. за № 2/3/1/3516, виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з урахуванням раніше виплачених сум.

4.Стягнути на користь ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого проживання: АДРЕСА_1 ; рнокпп: НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (місцезнаходження: вул. Саєнка Андрія, буд. 10, м. Фастів, Київська обл., 08500; ).

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Марич Є.В.