Справа № 140/6099/25
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/6099/25
Суддя Волинського окружного адміністративного суду Мачульський В.В., вивчивши позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) про стягнення безпідставно набутих коштів у сумі 31 878,31 грн.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам статей 160, 161 КАС України, суд приходить до висновку, що дана позовна заява подана з порушенням вимог закону.

Так, відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.

За усталеною практикою Верхового Суду (в тому числі, згідно постанов Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі №818/1688/16 та від 12.12.2018 у справі №804/285/16) спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема, й питання відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби

В свою чергу, згідно частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України, тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» №160-IX, відшкодування шкоди, завданої особою, здійснюється на підставі наказу командира (начальника) шляхом стягнення сум завданої шкоди з місячного грошового забезпечення винної особи, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті та частиною першою статті 12 цього Закону.

При цьому, статтею 12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» встановлено те, що у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

Тобто, обов`язковою умовою для відшкодування шкоди завданої державі в судовому порядку є прийняття відповідного наказ, та відмова особи від добровільного відшкодування шкоди.

Разом з тим, представником позивача до адміністративного позову не додано наказ про притягнення до матеріальної відповідальності, доказів ознайомлення з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності, а також доказів на підтвердження того, що відповідач відмовився від добровільного відшкодування заборгованості в сумі 31 878,31 грн за шкоду, заподіяну державі.

У позовній заяві позивач зазначив, що надіслав ОСОБА_1 на адресу його проживання претензію від 26.02.2025 №1482 про сплату заборгованості у сумі 31 878,31 грн.

Однак до позовної заяви не додано доказів отримання відповідачем таких документів, і відповідно доказів на підтвердження того, що відповідач відмовився від добровільного відшкодування заборгованості в сумі 31 878,31 грн за шкоду, заподіяну державі.

З огляду на викладене, суд зазначає, що відсутність зазначених письмових доказів перешкоджає перевірці дотримання позивачем процесуального строку звернення до суду.

При цьому, суд звертає увагу, що ОСОБА_1 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 19.09.2024 наказом №569 від 18.09.2024.

Поряд з цим зі змісту позовної заяви встановлено наступне.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2024 року № 1937 було призначено службове розслідування за фактом нез`явлення вчасно молодшого сержанта ОСОБА_1 на службу з лікувального закладу без поважних причин (витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.12.2024 року № 1937).

Згідно акту службового розслідування від 31.01.2025 року вх. № 32-вн, встановлено, що молодший сержант ОСОБА_1 усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та маючи на маті намір ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 01 травня 2024 року не з`явився вчасно на службу - пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу вчасно на службу - Комунального підприємства «Луцька центральна районна лікарня» Підгайцівської сільської ради без поважних причин, перебуваючи поза місцем проходження військової служби понад три доби в умовах правового режиму воєнного стану (з 01 травня 2024 року по 22 травня 2024 року), а також 02 липня 2024 року не з`явлення вчасно на службу - пункт постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 з лікувального закладу Комунального некомерційного підприємства «Волинська обласна психіатрична лікарня міста Луцьк» Волинської обласної ради без поважних причин, перебуваючи поза проходження військової служби понад три години в умовах правового режиму воєнного стану (02 липня 2024 року), використовував службовий час на свій власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв, чим вчинив кримінальне правопорушення нез`явлення вчасно на службу з лікувального закладу без поважних причин тривалістю понад 3 доби, вчинене в умовах правового режиму воєнного стану.

За результатами наказу службового розслідування від 31.01.2025 року № 194, встановлено, що під час своєї відсутності на службі без поважних причин молодший сержант ОСОБА_1 без належних на те підстав отримав грошове забезпечення, передбачене на підставі наказу Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260 «Про затвердження Порядку виплат грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам». Так молодший сержант ОСОБА_1 був відсутній на службі без поважних причин, а тому відповідно до пункту 15 розділу І Порядку № 260 у вказаний період не мав права на грошове забезпечення, однак продовжував його отримувати. Загальна сума незаконно отриманого молодшим сержантом ОСОБА_1 грошового забезпечення склала 31878 (тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) гривень 31 копійка, чим заподіяно шкоду державі на вказану суму.

Отже, молодший сержант ОСОБА_1 внаслідок вчинення діяння (дії чи бездіяльності), що має ознаки кримінального правопорушення, під час своєї відсутності на службі без поважних причин, незаконно отримав грошове забезпечення на загальну суму 31878 (тридцять одна тисяча вісімсот сімдесят вісім) гривень 31 копійка у тому числі щомісячну премію у розмірі 26 002 (двадцять шість тисяч дві) гривні 18 копійок. Таким чином, молодший сержант ОСОБА_1 завдав державі шкоди на вказану суму і відповідно до пункту 4 частини першої статті 6 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», підлягає повній матеріальній відповідальності у розмірі цієї суми.

Тобто станом на 31.01.2025 позивачу було відомо, що відповідачу ОСОБА_1 необхідно відшкодувати кошти. З вказаного вбачається, що 31.01.2025 є датою початку обчислення місячного строку для звернення позивача до суду. Проте з позовом до суду Військова частина НОМЕР_1 звернулась лише 02.06.2025.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що позивачу було відомо про безпідставно набуті кошти ОСОБА_1 з 31.01.2025, при цьому, як вже було зазначено вище, позивач звернувся до суду 02.06.2025 з порушенням тримісячного строку звернення до суду, визначеного частиною другої статті 122 КАС України.

Згідно із частиною 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач разом з позовною заявою подав до суду заву про поновлення строків для подання позовної заяви, в якій зазначив, що у зв`язку із запровадження на території України воєнного стану, посадові особи військової частини НОМЕР_1 постійно переміщались в районі виконання бойових завдань по території України, а сама військова частина НОМЕР_1 є частино, яка з перших днів війни і по даний час приймає безпосередню участь у захисті незалежності та територіальної цілісності України, що є поважними причинами для поновлення процесуального строку. З врахуванням наведеного позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновити його.

Судом встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Наказом Мінреінтеграції від 18.08.2023 №224 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» внесено зміни до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, серед яких Волинська область не зазначена.

Аналізуючи доводи заяви про поновлення строку звернення до суду, суд наголошує, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Разом з тим, наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не є поважними, оскільки викладені у заяві обставини не перешкоджали позивачу звернутись до суду з даним позовом в межах встановленого строку.

Відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з частиною другою 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суддя наголошує, що процесуальні обмеження строку звернення до адміністративного суду з позовом направлені на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права і інтереси інших учасників правовідносин.

При цьому, причина пропуску строку звернення до суду із адміністративним позовом може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця обставина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Отже, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але він цього не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інше подібне за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема, від 27.05.2020 у справі №9901/546/19, від 07.10.2021 у справі №9901/127/21, від 24.11.2021 у справі №9901/267/21, від 09.02.2022 у справі №9901/65/20.

Однак, зі змісту конкретних обставин, хронології та послідовності дій позивача не вбачається підстав для висновку про поважність причин пропуску строку звернення до адміністративного суду з даним позовом.

Дотримання строків звернення до суду з адміністративним позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту таких прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання вказаних строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам статті 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно із частинами першою, другою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути вказані недоліки позовної заяви шляхом: подання (надіслання) до суду заяви про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, у якій вказати інші підстави для поновлення строку, додати докази поважності причин пропуску цього строку, а також доказів про ознайомлення відповідача з наказом про притягнення до матеріальної відповідальності, отримання відповідачем претензій від 26.02.2025 про сплату заборгованості у сумі 31878,31 грн, а також відмови останнього від добровільного відшкодування шкоди.

Керуючись статтями 161, 169, 171, 248 КАС України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, заподіяної державі, залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовну заяву і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву, засобами інформаційної системи «Електронний суд».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена.

Суддя В.В. Мачульський