Справа № 580/3480/25
Суддя: Віталіна ГАЙДАШ
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року справа № 580/3480/25
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гайдаш В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у приміщенні суду у змішаній (паперовій та електронній) формі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - відповідач), в якому позивач просить:

- зобов`язати керівника відповідача визнати безнадійним та прийняти рішення про списання податкового боргу з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової та нежитлової нерухомості за податковий період 2021 рік нарахований позивачу з простроченням на 1095 днів згідно податкових повідомлень-рішень від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2274 грн.

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за податковий період 2021 рік від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2274 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за податковий період 2022 рік від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 705,25 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2463,50 грн;

- визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення за податковий період 2023 рік від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 1246,20 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2539,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що контролюючим органом порушено строк винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, оскільки визначення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, який сплачується фізичними особами, які є власниками житлової та нежитлової нерухомості здійснюється до 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Також позивачем вказано, що за податковий період 2021 рік нарахований позивачу податковий борг з простроченням на 1095 днів згідно податкових повідомлень-рішень від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2274 грн підлягає визнанню безнадійним із прийняттям рішення про його списання.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, просив у його задоволенні відмовити повністю, надав до суду письмовий відзив на позов, в якому зазначив, що станом на дату винесення спірних податкових повідомлень-рішень будь-яких правочинів щодо поділу або відчуження житловий будинок загальною площею 243,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 позивач не вчиняв. Згідно даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що саме позивач є одноособовим власником вищевказаного майна, тому відповідач вважає, що контролюючий орган правомірно виніс оскаржувані ППР.

Розглянувши подані документи і матеріали, суд зазначає, що відповідно до пункту 122 розділу VI «Перехідні положення» Положення №1845/0/15-21 до початку функціонування всіх підсистем (модулів) ЄСІТС справи можуть розглядатися (формуватися та зберігатися) в паперовій, електронній чи змішаній формі залежно від наявних у суді можливостей. Електронні документи та електронні копії паперових документів вносяться до АСДС та зберігаються в централізованому файловому сховищі. Документи, що надійшли до суду в електронній формі, за потреби можуть роздруковуватися та приєднуватися до матеріалів справи у паперовій формі.

Згідно з абзацом 21 пункту 1 розділу VII Формування і оформлення судових справ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485) у випадку прийняття суддею (суддею-доповідачем), у провадженні якого перебуває судова справа, рішення щодо розгляду (формування та зберігання) судової справи (матеріалів кримінального провадження) в електронній чи змішаній (паперовій та електронній) формі, формування матеріалів судової справи здійснюється у відповідній(их) формі(ах) (паперовій та/або електронній).

Отже, процесуальне законодавство передбачає можливість розгляду справи у змішаній формі (паперовій та електронній) та прийняття рішення про такий розгляд суддею, у провадженні якого перебуває судова справа.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає за доцільне здійснити розгляд справи у змішаній (паперовій та електронній) формі.

Дослідивши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (станом на 05.03.2025) у власності позивача за період 2021-2023 роки перебувало наступне нерухоме майно

- квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м.): 83,7 дата державної реєстрації 01.04.2004 року, дата припинення права власності 18.03.2021р.;

- будинок за адресою: АДРЕСА_3 , загальна площа (кв.м.): 101,4 дата державної реєстрації 27.01.2005 року;

- нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_4 загальна площа (кв.м.): 75,8 дата державної реєстрації 03.03.2004 року;

- нежитлове приміщення (будинок відпочинку) за адресою: АДРЕСА_5 , загальна площа (кв.м.): 37,20 дата державної реєстрації 24.06.2022 року.

Позивач звернувся до Головного управління ДПС в Черкаській області із заявою від 11.02.2025 №7766/6 про проведення звірки на податкові повідомлення-рішення від за 2021 рік від 05.08.2022 №0-2301 на суму 711,00 грн; за 2022 рік від 01.05.2023 № 0-2301на суму 770,25 грн; за 2023 рік від 22.05.2024 № 0-2301-UA0022110 на суму 2539,30 грн; № 0-2301-UA0075810 на суму 167,24 грн; №0-2301-UA0022110 на суму 455,86 грн.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області на підставі пп. 54.3.3 п.54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, згідно оновлених даних, прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 05.03.2025:

- №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн,

- №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн;

- №0-2301-UA0022110 на суму 2274,00 грн;

- №0-2301-UA0075810 на суму 705,25 грн;

- №0-2301-UA0022110 на суму 2463,50 грн;

- №0-2301-UA0075810 на суму 1246,20 грн;

- №0-2301-UA0022110 на суму 2539,30 грн.

Вважаючи спірні рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до положень підп. 14.1.235 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), сільськогосподарський товаровиробник для цілей глави 1 розділу XIV цього Кодексу - сільськогосподарський товаровиробник - юридична особа незалежно від організаційно-правової форми або фізична особа - підприємець, яка займається виробництвом сільськогосподарської продукції та/або розведенням, вирощуванням та виловом риби у внутрішніх водоймах (озерах, ставках та водосховищах) та її переробкою на власних чи орендованих потужностях, у тому числі власно виробленої сировини на давальницьких умовах, та здійснює операції з її постачання.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно із підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Згідно із статтею 265 ПК України податок на майно складається, зокрема, з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка

Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України).

Відповідно до підпункту 266.4.1 пункту 266.4 статті 266 ПК України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується:

- для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів;

- для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості на 120 кв. метрів;

- для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) на 180 кв. метрів.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС у Черкаській області на підставі пп. 54.3.3 п.54.3 ст. 54 та пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, згідно оновлених даних, прийнято податкові повідомлення-рішення від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн, №-2301-UA0022110 на суму 2274,00 грн, №0-2301-UA0075810 на суму 705,25 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2463,50 грн, №0-2301-UA0075810 на суму 1246,20 грн та №0-2301-UA0022110 на суму 2539,30 грн.

Позивач у позовній заяві не оспорює ані розмір податку, ані порядок його розрахунку відповідачем, а лише вказує на те, що контролюючим органом порушено строк винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Так, пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених п. 102.2 ст. 102 ПК України, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених ПК України, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом.

Однак, п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПК України на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених ст. 102 ПКУ.

При цьому дію п. 52 прим. 2 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України зупинено на період дії воєнного, надзвичайного стану згідно із Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану».

Разом з тим, п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України.

27.05.2022 набрав чинності Закон України від 12 травня 2022 року № 2260-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану» (далі Закон № 2260), яким внесено зміни, зокрема, до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України щодо відновлення перебігу строків проведення перевірок.

Відповідно до п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ для платників податків та контролюючих органів зупиняється перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, крім визначених п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України випадків, зокрема: строків проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному ст. 86 ПК України, подання скарги на податкове повідомлення-рішення за результатами камеральної перевірки, прийняття рішення за результатом її розгляду, нарахування пені (абзац третій п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України); строків проведення фактичних та документальних позапланових перевірок, оформлення їх результатів у порядку, визначеному ст. 86 ПКУ, подання скарги на податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування фінансових санкцій за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки та прийняття рішення за результатами їх розгляду, адміністративного арешту майна за результатами документальної позапланової перевірки або фактичної перевірки (абзац четвертий п.п. 69.9 п. 69 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПК України).

Враховуючи викладене, за зверненням фізичної особи може здійснити перерахунок з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за три останні звітні податкові роки. При цьому строк давності, визначений ст. 102 ПК України, збільшується на період з дати початку дії карантину до дати набрання чинності Законом № 2260, тобто на строк з 01.03.2020 по 27.05.2022.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління ДПС в Черкаській області із заявою від 11.02.2025 №7766/6 про проведення звірки на податкові повідомлення-рішення від за 2021 рік від 05.08.2022 №0-2301 на суму 711,00 грн; за 2022 рік від 01.05.2023 № 0-2301на суму 770,25 грн; за 2023 рік від 22.05.2024 № 0-2301-UA0022110 на суму 2539,30 грн; № 0-2301-UA0075810 на суму 167,24 грн; №0-2301-UA0022110 на суму 455,86 грн.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області на підставі пп. 54.3.3 п.54.3 ст. 54, пп.266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України та згідно оновлених даних, прийнято нові податкові повідомлення-рішення від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн, №-2301-UA0022110 на суму 2274,00 грн, №0-2301-UA0075810 на суму 705,25 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2463,50 грн, №0-2301-UA0075810 на суму 1246,20 грн та №0-2301-UA0022110 на суму 2539,30 грн, які винесені з дотриманням вимог пп. 266.10.3 п. 266.10 ст. 266 ПК України та у межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу.

Також суд зазначає, щл визначений у підпункті 266.7.2 статті 266 ПК України строк до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), не може бути кваліфікований як присікальний, а тому складання та направлення контролюючим органом платнику податків фізичній особі податкового повідомлення-рішення про самостійне визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки після 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), але у межах строку згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України (1095 днів) не звільняє особу від виконання податкового обов`язку.

Аналогічна правова позиція визначена у постанові Верховного Суду від 21.06.2023 по справі №160/13606/20.

Крім того, порушення відповідачем встановленого підпунктом 266.7.2 статті 266 ПК України строку надіслання податкового повідомлення рішення про визначення грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно має наслідком звільнення від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання, однак не звільняє платника податку від обов`язку щодо сплати податку на нерухоме майно, визначеного податковим повідомленням рішенням.

Відтак, посилання позивача щодо порушення процедури прийняття спірних податкових повідомлень-рішень є безпідставними.

Таким чином, прийняті контролюючим органом податкові повідомлення-рішення від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110, №0-2301-UA0022110, №-2301-UA0022110, №0-2301-UA0075810, №0-2301-UA0022110, №0-2301-UA0075810 та №0-2301-UA0022110 - є правомірними та скасуванню не підлягають.

Стосовно твердження (вимоги) позивача про те, що за податковий період 2021 рік нарахований позивачу податковий борг з простроченням на 1095 днів згідно податкових повідомлень-рішень від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2274 грн підлягає визнанню безнадійним із прийняттям рішення про його списання, суд зазначає наступне.

Поняття безнадійного податкового боргу визначено у підпункті 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України, відповідно до якого безнадійна заборгованість - заборгованість, що відповідає одній з таких ознак як, зокрема, а) заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Питання списання безнадійного податкового боргу врегульоване статтею 101 ПК України.

Списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг (пункт 101.1 статті 101 ПК України).

Згідно з підпунктом 101.2.3 пункту 101.2 статті 101 ПК України під терміном «безнадійний» розуміється податковий борг платника податків, у тому числі податкового агента, стосовно якого минув строк давності, встановлений пунктом 102.4 статті 102 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 102.1 статті 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 ПК України, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 102.4 статті 102 ПК України встановлено, що у разі якщо грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв`язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов`язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, крім випадків, передбачених абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу.

Оскільки податковий борг позивача за податковий період 2021 рік нарахований позивачу саме згідно податкових повідомлень-рішень від 05.03.2025 №0-2301-UA0022110 на суму 11,53 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 13,97 грн, №0-2301-UA0022110 на суму 2274 грн, тому з дня його виникнення (05.03.2025) не сплинуло 1095 календарних днів.

З огляду на встановлені судом обставини та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що вищезазначені податкові зобов`язання позивача не є «безнадійним податковим боргом»", внаслідок чого у відповідача не було підстав для його списання, тобто з його боку не вчинено протиправних дій, тому позов є безпідставним та не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 6, 14, 139, 242-245, 255, 295, 370 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Віталіна ГАЙДАШ