Справа № 539/1835/25
Суддя: Просіна Я. В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 539/1835/25
Провадження № 2-а/539/43/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Просіної Я.В.,

за участі секретаря судового засідання Левченко А.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши за правилами спрощеного провадження справу в режимі відеоконференції за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

установив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови.

В обґрунтування позову позивач вказує, що він перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 .

31.03.2025 року постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 № 797 був притягнутий до адміністративної відповідальності за нібито скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. На нього було накладено штраф в розмірі 17 000 грн.

З оскаржуваної постанови вбачається, що 04.10.2024 року засобами поштового зв`язку на його адресу була надіслана повістка про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 14.10.2024 року об 11 год. для уточнення даних. Оскільки за вказаною повісткою він не прибув, то він порушив Правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку, затверджені постановою КМУ № 1487 від 30.12.2022 р., ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказану постанову вважає протиправною, такою, що не відповідає чинному законодавству України, а тому підлягає скасуванню судом.

Наполягає на тому, що він не вчиняв інкриміноване йому адміністративне правопорушення, оскільки не отримував будь-яких повісток від відповідача. Він є особою з інвалідністю ІІ групи довічно, а тому має відстрочку від мобілізації на підставі п. 2 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». За наявності повістки він одразу б прибув до відповідача у визначені дату й час, оскільки не маю будь-яких мотивів ухилятися від військового обліку.

В оскаржуваній постанові відповідач, всупереч вимогам ст. 283 КУпАП, не зазначив, за якою саме повісткою він не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , який номер такої повістки, за якою адресою вона була надіслана, яким саме документом він був сповіщений про необхідність явки до ТЦК та СП та якими доказами підтверджується отримання ним такої повістки. Оскаржувана постанова взагалі не містить жодної згадки про те, чи було вручено йому повістку про виклик, чи повернулась вона з відміткою про відмову в отриманні тощо. Будь-які посилання на докази, на підставі яких суб`єкт владних повноважень дійшов висновку про вчинення мною адміністративного правопорушення, в постанові відсутні.

Водночас відповідач в оскаржуваній постанові обмежився формальним викладенням фабули адміністративного правопорушення, яка не дозволяє визначити, чи дійсно мало місце скоєння мною вказаного у постанові діяння.

Звертаю увагу на численні помилки щодо його анкетних даних в оскаржуваній постанові: неправильно зазначені дата народження, зареєстроване місце проживання, місце роботи та реквізити паспорту, що підкреслює формальний розгляд справи відповідачем.

Окрім того зазначає, що як вбачається з оскаржуваної постанови, за нібито надісланою йому повісткою він мав прибути до РТЦК та СП 14.10.2024 року. Відтак не з`явившись до відповідача 14.10.2024 року, в цей день він скоїв інкриміноване йому адміністративне правопорушення. В свою чергу, відповідач вже 14.10.2024 року мав можливість та обов`язок виявити факт моєї неявки за повісткою та, відповідно, скоєння мною адміністративного правопорушення.

Наголошує, що неявка по повістці не є триваючим правопорушенням. КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Оскаржувана постанова щодо накладення на нього адміністративного стягнення за неявку 14.10.2024 року була винесена 31.03.2025 року, тобто за межами строку, передбаченого ст. 38 КУпАП. Відтак навіть якщо і припустити факт скоєння мною інкримінованого ним адміністративного правопорушення, відповідач мав закрити справу та не накладати на мене адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

В порушення вимог ст. 283 КУпАП, у оскаржуваній постанові не чітко зазначено нормативно-правовий акт, що передбачає відповідальність за інкриміноване мені адміністративне правопорушення.

Відповідач стверджує, що позивач скоїв адміністративне правопорушення, яке виявилося у його неявці до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою для уточнення даних, чим порушив «...правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Враховуючи вищевказані норми, відповідач прийшов до висновку про скоєння мною правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим ч. 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене в особливий період. Диспозиція цієї норми є банкетною та відсилає до інших норм, розміщених в інших нормативно-правових актах.

Відповідач зазначив, що позивач порушив ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яка передбачає обов`язок громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

3 оскаржуваної постанови вбачається, що йому була надіслана повістка для уточнення даних, яка не передбачена ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому твердження про порушення ним вказаної норми не відповідає дійсності.

В свою чергу, обов`язок явки за будь-якими видами повісток передбачений пп. 2 п. 1 Правил військового обліку, затверджених постановою КМУ від 30.12.2022 р. № 1487, про що відповідач також зазначає в своїй постанові. Порушення правил військового обліку є підставою до притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст. 210 КУпАП.

Таким чином, навіть якщо припустити факт неявки мене за повісткою, його діяння мали б бути кваліфіковані за ст. 210 КУпАП, а не ст. 210-1 КУпАП, як зазначив відповідач.

17.04.2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів викладених в матеріалах справи.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, письмово просив розгляд справи провести без участі представника.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши обставини справи, вважає їх достатніми для прийняття рішення та приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до копії постанови №797 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 31.03.2025 року на ОСОБА_1 було накладено штраф у сумі 17000,00 грн у зв`язку з тим, що 31.03.2025 о 13 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин ОСОБА_1 . Вищезазначений громадянин перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повістка була надіслана 04.10.2024 поштовим оператором Укрпошти про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11.00 годину 14.10.2024 для уточнення даних. ОСОБА_1 у визначений у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_1 не прибув, про причину неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Правопорушення вчинене в особливий період, за що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до абзацу 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний часі частково відбудований період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє і до тепер. Враховуючи, що громадянин ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУПАП (а.с.12).

Як вбачається з витягу з «Резерв+» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ., має відстрочку до 08.05.2025 року, відповідно до постанови ВЛК непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, 31.03.2025 року оновив дані (а.с.11).

Відповідно до пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_1 від 12.11.2024 року та Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12ААБ №445560, ОСОБА_1 має 2 групу інвалідності (а.с.6-7).

31.03.2025 року начальником адміністративного відділення, підполковником ОСОБА_3 було складено Протокол №797 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого 31.03.2025 о 13 год. 00 хв. прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянин ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 . Вищезазначений громадянин перебуває на військовому обліку, як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Повістка була надіслана 04.10.2024 поштовим оператором Укрпошти про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 11.00 годину 14.10.2024 для уточненні даних. ОСОБА_1 у визначений у повістці час до ІНФОРМАЦІЯ_7 не прибув, про причину неприбуття не повідомив, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затвердженого пост КМУ від 30.12.2012 № 1487, ч. 10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ч. 1 ст. 22 Закону України «І ро мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Правопорушення вчинене в особливий період, за що передбачена адміністративна відповідальність визначена ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до абзацу 5 ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період, період функціонування національної економіки органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи ч моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудов ний період після закінчення воєнних дій. Відповідно до Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в Україні розпочав діяти особливий період, який діє i до тепер.

Громадянину ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 17 год 00 хв в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , кабінет №19а.

В поясненнях зауважень щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу особою, яка притягується до адміністративної відповідальності зазначено: «Не прибув по повістці в зв`язку із тим, що не був оповіщений про наявність на пошті» (а.с.36).

Згідно з пп.2 п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Відповідно до копії Повістки №284858 на ім`я ОСОБА_1 про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_4 для уточнення даних на 14.10.2025 об 11 год, вона була сформована ОСОБА_2 та накладено на неї кваліфікаційний електронний підпис 04.10.2024 (а.с.37).

Відповідно до копії вкладення до рекомендованого поштового відправлення №334 на ім`я ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_2 було відправлено повістку від 04.10.2024 за №284858.

В матеріалах справи відсутні докази належного оповіщення позивача щодо повістки, оскільки відсутній конверт з повідомленням відділення Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Окрім того, відповідно до перевірки трекінгу на сайті «Укрпошти» дані про відправлення за номером 334 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі (а.с.46).

Таким чином, вбачається, що повістка про виклик до ОСОБА_1 не була направлена та він не був належним чином оповіщений про необхідність явки до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, однак, за викликом не прибув.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ), абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Згідно з ч.11 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування ), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Суду не надано відповідачем доказів належного оповіщення позивача щодо повістки, оскільки в матеріалах справи відсутній конверт з повідомленням відділення Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Доказів того, що відповідач направив повістку та позивач належним чином був оповіщений про явку до відповідача матеріали справи не містять.

Враховуючи, що відповідач не надав доказів належного повідомлення позивача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, Велика Палата Верховного суду в постанові від 25 червня 2020 року у справі №520/2261/19 (п. 47 постанови) зазначила, що визначений ч. 2 ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

У відповідності дост.90 КУпАП суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, рішення від 10.02.2010).

Отже суд, надавши відповідь на основні аргументи сторін, які відносяться до предмета спору, та обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, вказаний в заявах по суті справи, які не стосуються предмета спору.

Таким чином, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що заявлений адміністративний позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Крім того встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_1 від 12.11.2024 р., у зв`язку з чим звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 139 КАС України. З огляду на те, що позивач ОСОБА_1 , на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, тому на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі, встановленому при зверненні до суду із адміністративним позовом, а саме у сумі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 235, 245, 251, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2,6-9,72-77,132,139, 241-246,250,255,268,269,286 КАС України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову №797 від 31.03.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_2 , у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_9 (код ЄДРПОУ- НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Я.В.Просіна