Справа № 607/2352/25
Суддя: Багрій Т. Я.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2025 Справа №607/2352/25 Провадження №2-а/607/191/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Багрія Т.Я., з участю секретаря судового засідання Новосад С.В., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Лобач М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Войціховського Владислава Володимировича) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне правопорушення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Войціховського Владислава Володимировича), в якому позивач просить: визнати протиправними дії поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Войціховського Владислава Володимировича; скасувати протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД №138221 від 19.01.2025 року та постанову серії ЕГА №1666132 від 19 січня 2025 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 січня 2025 року близько 23 год. 50 хв., він разом із своїм товаришем прямували додому і доходивши до місця призначення, а саме на вул. Чумацьку побачили те, що три екіпажі поліцейських авто з ввімкненими проблисковими маячками заблокували невідомий транспортний засіб та просто стояли навколо нього тримаючи телефони в руках. Підійшовши до поліцейських вони запитали причину перебування працівників поліції біля транспортного засобу. Після цього вони пред`явили працівникам поліції свої документи. Через деякий час один із поліцейських незрозуміло чому почав звинувачувати Теслюка Д.А. в тому, що він ходить п`яний по вулиці. Згодом працівник поліції виніс оскаржувану постанову, не оголосивши про початок розгляду справи, без надання доказів та їх оцінки, без прийому його клопотань і будь-яких доводів. Працівник поліції підійшов і вручив йому вже винесену постанову, чим порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Працівниками поліції не було повідомлено про його права, зокрема про право користуватись юридичною допомогою та не надано право викликати свого захисника для розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим порушено право на захист. Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення в даному випадку не мав складатись, оскільки розгляд справи по суті не відбувався, тому він не мав можливості оспорити факт вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, у диспозиції ч. 1 ст. 178 КУпАП вказано, що адміністративній відповідальності підлягає особа, яка перебуває в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль, про що поліцейський не вказав ні у постанові, ні у фабулі протоколу. Вважає, що при винесенні оскаржуваної постанови поліцейськими було допущено неповноту та неправильність при розгляді справи, порушено його права, як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Постанова була винесена без належного аналізу матеріалів справи та у відсутності адвоката, що суперечить принципам законності, об`єктивності та неупередженості.

Ухвалою судді від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Лобач М.В. щодо задоволення позовних вимог заперечила, посилаючись на обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву. У відзиві представник позивача зазначив, що на відеозаписі з нагрудної камери працівників поліції чітко зафіксований факт адміністративного правопорушення, а саме: позивач 19 січня 2025 року близько 00 год. 27 хв., перебував у п`яному вигляді громадському місці, чим ображав людську гідність та громадську мораль. Позивачем не доведено порушення відповідачем будь-яких правових норм щодо розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення, не встановлено невикористання відповідачем передбачених законом засобів доказування, обов`язковість використання яких була б встановлена законом. Доказів упередженості відповідача щодо позивача не доведено. Підстав для сумніву щодо об`єктивності відповідача щодо позивача не вказано. Сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Пояснення позивача вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Поліцейський, як посадова особа яка виконує посадові інструкції, оцінивши докази щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за своїм внутрішнім переконанням, керуючись чинними нормативно-правовими актами України та своєю правосвідомістю, встановив порушення громадського порядку позивачем та виніс відповідну постанову. Дій, які б обмежили права позивача при розгляді справи вчинено не було. Штраф накладено за частиною 1 статті 178 КУпАП в межах санкції за це правопорушення. Враховуючи наведене, у задоволені позову просить відмовити.

Від позивача ОСОБА_1 26 березня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить задовільнити позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві.

При цьому слід зазначити, що дана категорія адміністративних справ розглядається у порядку, передбаченому ст. 287 КАС України, особливості розгляду якої не передбачають надання позивачем відповіді на відзив. Відповідно до ч. 1 ст. 269 КАС України заявами по суті справи даної категорії є позовна заява та відзив на позовну заяву.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази та заслухавши пояснення сторін дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Зі змісту оскаржуваної постанови серії ЕГА №1666132 від 19 січня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 19 січня 2025 року в АДРЕСА_1 , перебував в громадському місці біля АДРЕСА_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Зазначені дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст.178 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Частиною 1 статті 178 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту та в інших заборонених законом місцях, крім підприємств торгівлі і громадського харчування, в яких продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв на розлив дозволена відповідним органом місцевого самоврядування, або появу в громадських місцях у п`яному вигляді, що ображає людську гідність і громадську мораль.

Суд вважає слушними посилання позивача на ту обставину, що в оскаржуваній постанові про адміністративне правопорушення серії ЕГА №1666132 від 19 січня 2025 року, не міститься відомостей про те, що ОСОБА_1 своїми діями ображав людську гідність і громадську мораль.

Слід зазначити, що п`яний вигляд це зовнішня ознака, яка є наслідком уживання алкогольних напоїв, і на відміну від поняття «стан сп`яніння» не потребує проведення огляду на стан сп`яніння. Разом з тим, особа не підлягає адміністративній відповідальності за саму появу в громадських місцях у п`яному вигляді, якщо поведінка особи є пристойною та не порушує громадський порядок і громадську мораль.

Діями, які утворюють об`єктивну сторону правопорушення, яке ставиться у вину позивачу, є поява в громадських місцях у нетверезому стані, що ображає людську гідність і громадську мораль, під якою необхідно розуміти: поведінку особи у стані сп`яніння, яка явно порушує загальновизнані норми (непристойні висловлювання або жести, грубі вигуки, нав`язливе ставлення до громадян тощо); коли порушник має непристойний зовнішній вигляд, що викликає відразу (брудний, мокрий, розстебнутий одяг тощо); через сп`яніння особа повністю чи значною мірою втратила орієнтування (безцільно стоїть чи безцільно пересувається з місця на місце, у неї порушена координація рухів, звідси - нестійкість, хитка хода); п`яний повністю безпорадний (у непритомному стані).

За приписами статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Із долученого до відзиву відеозапису під назвою export-7aabe вбачається, що ОСОБА_1 має пристойний зовнішній вигляд, з працівниками поліції спілкується стримано, громадського порядку не порушує. В його діях та поведінці відсутні ознаки втрати орієнтування чи безпорадності. В ході спілкування з працівниками поліції (01:15:28) ОСОБА_1 повідомляє працівникам поліції, що він прямує додому, жодних порушень громадського порядку не допускає.

Проаналізувавши вказаний відеозапис суд дійшов висновку, що при винесені постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачем не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

В самій постанові, а також у протоколі не відображено, яким саме чином ОСОБА_1 , знаходячись на вул.Чумацька, м.Тернопіль, своєю поведінкою ображав людську гідність і громадську мораль.

Наведене свідчить про те, що в діях ОСОБА_1 відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 178 КУпАП, що є підставою для закриття провадження у справі.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд, також, не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд звертає увагу на те, що сама по собі постанова та протокол про адміністративне правопорушення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не випливає зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (постанова Верховного Суду від 14 травня 2020 року в справі № 240/12/17).

Таким чином, судом встановлено, що в даному випадку відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.178 КУпАП.

Щодо доводів позивача ОСОБА_1 про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення працівниками поліції порушено вимоги ст..252, 280 КУпАП, порушено його права як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Відповідно до частини першої статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинення, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту дослідженого судом відеозапису під назвою export-7aabe вбачається, що позивач ОСОБА_1 заявляв клопотання про надання йому можливості скористатись правовою допомогою адвоката (01:51:41) та подати клопотання, зокрема про відкладення розгляду справи, однак працівник поліції у відповідь повідомив, що справа вже розглянута. Крім того, з відеозапису вбачається, що в порушення вимог 279 КУпАП, ОСОБА_2 не було роз`яснено його права і обов`язки (розгляд справи зафіксовано на відрізку відеозапису з 01:43:12 по 01:43:52).

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21 жовтня 2010 року у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

Факт порушення права особи на захист та його доведеність є підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на встановлені судом фактичні обставин справи, суд вважає доведеним те, що при винесенні оскаржуваної постанови працівником поліції було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Статтею 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Сам по собі опис адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення, а постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатися беззаперечним доказом наявності складу порушення, оскільки така по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує процедура його фіксування.

Доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення зазначеного в оскаржуваній постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності, матеріали справи не містять.

Верховний Суд у постанові №607/7989/20 від 05.03.2020 зазначає, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вказаним приписам, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, заперечуючи позов, не надав відповідних доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КУпАП, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови розгляд справи про адміністративне правопорушення належним чином не відбувся, при цьому вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена. Враховуючи наведене постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення слід скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення, тому позовна заява в цій частині підлягає до задоволення.

При вирішенні позову в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №138221 від 19 січня 2025 року, а також позовної вимоги щодо визнання протиправними дій поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Войціховського Владислава Володимировича, суд виходить з наступного.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №138221 від 19 січня 2025 року, ОСОБА_1 19 січня 2025 року в м.Тернопіль, о 00:27 год. по вул.Чумацька, 27, перебував в громадському місці з явними ознаками алкогольного сп`яніння, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.178 КУпАП.

Згідно ст.258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

У частині 1 статті 254 КУпАП визначено, що про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Стаття 283, визначає, що уповноважений орган чи посадова особа за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення приймає постанову.

Ця постанова, враховуючи норму статті 251 КУпАП України, приймається, зокрема, на підставі складеного протоколу про адміністративне правопорушення.

Згідно із пунктом 19 частини 1 статті 4 КАС України, індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк

Із аналізу наведених вище норм слідує, що протокол про адміністративне правопорушення не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не має ознак владного управлінського рішення щодо прав, свобод чи інтересів особи. Протокол про адміністративне правопорушення може свідчити про вчинення адміністративного правопорушення або бути використаний в якості доказу, однак він не є рішенням суб`єкта владних повноважень, внаслідок прийняття якого в особи виникають певні права чи обов`язки. Враховуючи наведене, підстави для задоволення позовної вимоги в частині скасування протоколу про адміністративне правопорушення, відсутні.

Згідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.

Підставами для визнання протиправними дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень є невідповідність їх вимогам чинного законодавства. При цьому, обов`язковою умовою для визнання таких дій, бездіяльності протиправними є також наявність факту порушення прав чи охоронюваних законом інтересів позивача у справі.

Разом з тим, процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які вчиняються в процесі фіксації адміністративного правопорушення, в силу положень ст. 251 КУпАП, є предметом оцінки суду в якості доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Оскаржувані позивачем дії не передбачають настання наслідків зобов`язального характеру на відміну від рішення суб`єкта владних повноважень - нормативно-правового акту чи акту індивідуальної дії. Враховуючи наведене, а також те, що дії суб`єкта владних повноважень, які вчинялись в процесі фіксації адміністративного правопорушення були предметом дослідження в ході розгляду судом позовної вимоги про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та їм надано відповідну оцінку, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

У відповідності до вимог ч.1 та ч.3 ст. 139 КАС України, сплачений позивачем судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача з Управління патрульної поліції в Тернопільській області за рахунок їх бюджетних асигнувань.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 5,77, 139,194, 205,229, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297, п.п. 15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, ст. 7, 9, 33, 122, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Тернопільській області (поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Тернопільській області Войціховського Владислава Володимировича) про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та протоколу про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Постанову ЕГА №1666132 від 19 січня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП - скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.178 КУпАП - закрити.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судуабо через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Реквізити сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач: Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, 46003, вул.Котляревського, 24, м.Тернопіль, .

Головуючий суддяТ. Я. Багрій