Справа № 420/11750/25
Суддя: Катаєва Е.В.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Катаєвої Е.В., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73036) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (далі ГУ ПФУ), у якому просить суд: - визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо обмеження з 01.04.2025 року призначеної та виплачуваної їй ОСОБА_1 , пенсії максимальним розміром; - зобов`язати ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату пенсії їй ОСОБА_1 , з 01.04.2025 у сумі 27418,87 грн, з урахуванням суми грошового забезпечення для обчислення пенсії в розмірі 90% грошового забезпечення, індексації базового ОСНП та щомісячних доплат, без подальшого обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, та провести доплату різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.04.2025 року по день проведення доплати.

Позивачка зазначила, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262).

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №420/18644/24, що набрало законної сили 27.02.2025, яким зобов`язано ГУ ПФУ провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №9/3-1564 від 06.05.2024 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 05.03.2019 року, та від 27.05.2024 №9/3-1899 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2023 року, виходячи з розрахунку 90% від грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, та 01.02.2023 року відповідно, та виплатити донараховану пенсію, ГУ ПФУ в Херсонській області повідомило, що провело перерахунок пенсії ОСОБА_1 в межах покладених зобов`язань у березні 2025р. Виплату пенсії в перерахованому розмірі виплачено в квітні 2025 року у сумі 23 610,00 грн.

Однак згідно з Протоколом за пенсійною справою за оновленим розрахунком її пенсія складає 27 418,87грн., але загальний розмір пенсії за справою щомісячно визначено з урахуванням максимального розміру - 23 610,00 грн.

Позивачка вважає таки дії протиправними та в обґрунтування позовних вимог посилається на рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016року № 7-рп/2016 та практику Верховного Суду .

Ухвалою суду від 23.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та вирішено, що справа буде розглядатися в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у порядку ст.262 КАС України в електронній формі.

Представник відповідача у відзиві на позов просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що пенсія обчислена, перерахована та виплачується відповідно до норм чинного пенсійного законодавства. Відповідно до ст. 2 Закону України від 08.07.2011 № 3668 Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи максимальний розмір пенсій (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України № 2262-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Зазначений Закон є чинним з 1 жовтня 2011 року та неконституційним не визнавався. За таких обставин, передбачені ст. 2 Закону № 3668 обмеження застосовані до позивача правомірно.

Представник просив звернути увагу на те, що Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами (далі - закон № 3668), що поширюють свою дію на Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон № 2262), в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

На думку представника відповідача, оскільки пенсія за вислугу років ОСОБА_1 призначена до 12.04.2023, відсутні підстави для виплати пенсії без обмеження максимальним розміром.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив з підстав вказаних у позові та зазначив, що відповідач ігнорує рішення Конституційного Суду України № 7- рп/2016 від 20 грудня 2016 року, яким безпосередньо надається оцінка неконституційності правових норм, якими обмежуються права осіб, звільнених з військової служби, щодо їх пенсійного забезпечення, зокрема визнається неконституційним обмеження розміру пенсій таких осіб.

Представник позивача вважає помилковою думку відповідача, що без обмеження максимального розміру пенсії повинна виплачуватися пенсія лише особам, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року, відповідно до Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Судом встановлено, що позивач отримує пенсію відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

При перерахунку пенсії на підставі постанови КМУ №103 їй був зменшений відсотковий розмір пенсії з 90 на 70 відсотків грошового та не враховані додаткові види грошового забезпечення.

Також за заявою позивачки 27.05.2024 Департаментом з питань виконання кримінальних покарань до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області направлено довідку №9/3-1899 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 для проведення з 01.02.2023 перерахунку основного розміру пенсії. Проте перерахунок пенсії не здійснений.

Позивачка звернулась до суду та рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 у справі №420/18644/24 визнано протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №9/3-1564 від 06.05.2024 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 05.03.2019 року з 01.04.2019 року, та від 27.05.2024 №9/3-1899 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2023 року з 01.02.2023 року, виходячи з розрахунку 90% від грошового забезпечення.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідок Департаменту з питань виконання кримінальних покарань №9/3-1564 від 06.05.2024 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 05.03.2019 року, та від 27.05.2024 №9/3-1899 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.01.2023 року, виходячи з розрахунку 90% від грошового забезпечення для обчислення основного розміру пенсії, починаючи з 01.04.2019 року, та 01.02.2023 року відповідно, та виплатити донараховану пенсію.

На виконання рішення суду відповідачем здійснений перерахунок пенсії. Відповідно до перерахунку за пенсійною справою пенсія позивачці з 01.04.2025 року складає 27 418,87грн., але загальний розмір пенсії за справою щомісячно визначено з урахуванням максимального розміру - 23 610,00 грн, тобто максимальний розмір пенсії позивача обмежений десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи.

Позивачка вважає дії відповідача щодо обмеження її пенсії максимальним розміром протиправними та звернулась до суду з даним позовом.

Дослідивши заяви по суті та надані учасниками справи докази суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Частиною 1 статті 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, є, зокрема. Закон України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Частинами 1,2 ст. 63 Закону №2262-ХІІ встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Згідно з ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

При цьому відповідно до ст.64 Закону №2262-ХІІ у разі якщо пенсії, призначені військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію згідно з цим Законом, та членам їх сімей у попередньому календарному році та до дати індексації пенсії включно у році, в якому проводиться індексація пенсій, не перераховувалися відповідно до ч.4 ст.63 цього Закону, для забезпечення їх індексації проводиться перерахунок пенсій у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, що визначається відповідно до ч.2 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Між тим, є обґрунтованими вимоги позивача про протиправність дій відповідача щодо застосування обмеження максимального розміру його пенсії при здійсненні її перерахунку на підставі рішення суду.

Пенсії військовослужбовців при будь-якому перерахунку не підлягають обмеженню, оскільки обмеження пенсій військовослужбовців встановлювались ч.7 ст.43 Закону України №2262-ХІІ, проте вказані рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), тобто з 20.12.2016 року положення ч.7 ст.43 Закону є такими, що втратили чинність.

Вказаний висновок суду зроблений на підставі висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, які відповідно до ч.5 ст.242 КАС України повинні бути враховані при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вказані висновки сформовані в постановах Верховного Суду від 16.04.2020 року у справі №620/1285/19, від 09.11.2020 року у справі №813/678/18, від 09.02.2021 року у справі №640/2500/18 та полягають у наступному.

Закон України №2262-ХІІ визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом .

Згідно із Законом України від 24.12.2015 №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016року.

Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016№ 7-рп/2016, зокрема, частина 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 не чинною є ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017 року, у ч.7 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими. Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XII не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Внесені Законом України від 06.12.2016 №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Відповідно до ст.1-1 Закону України №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Закон України №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7 ст.43 Закону України №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20.12.2016, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень Закону України №3668-VI в частині, що не вирішується нормами Закону України №2262-XII.

Застосування положень Закону України №3668-VI по відношенні до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідає ст.17 Конституції України.

Висновки Верховного Суду з цього питання є сталою судовою практикою та підтверджені у постанові від 25.01.2024 року у справі №300/2754/23.

З урахуванням викладеного суд вважає обґрунтованими позовні вимоги позивача щодо протиправності обмеження її пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність відповідно до Закону України від 08.07.2011 № 3668-VI.

Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача щодо наявності підстав для обмеження пенсії позивача з посиланням на Рішення Другого сенату Конституційного Суду України від 12.10.2022 № 7-р(ІІ)/2022, оскільки вказане рішення Конституційного Суду не спростовує правових висновків Верховного Суду за його сталою практикою з посиланням на рішення Конституційного Суду України № 7- рп/2016 від 20 грудня 2016 року.

Згідно приписів частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Представник позивача не довів порушення прав позивача щодо відсоткового визначення розміру пенсії позивача, оскільки пенсія їй розрахована з 90% грошового забезпечення, відповідно в цієї частини позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо здійснення перерахункку та виплати пенсії без подальшого обмеження її максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, оскільки суд не вирішує питання на майбутнє. Питання проведення доплати різниці між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01.04.2025 року по день проведення доплати стосується виконання рішення суду..

Згідно з ч.2,3 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Статтями 72-76 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, оцінивши достовірність та достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, відповідно до свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання його здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2025 року пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, на підставі Закону України № 3668 - VI з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З відповідача підлягає стягненню за рахунок його бюджетних асигнувань 700,00грн.

Керуючись ст.2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (вул. Крицак Валентини, 6, м. Херсон, 73036) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо обмеження з 01.04.2025 року максимального розміру пенсії ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, на підставі Закону України від 08.07.2011 № 3668 - VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату з 01.04.2025 року пенсії ОСОБА_1 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, на підставі Закону України від 08.07.2011 № 3668 - VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку ст.255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст.295-297 КАС України.

Суддя Е.В. Катаєва