Справа № 140/2/25
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/2/25 пров. № А/857/5077/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року про повернення позовної заяви без розгляду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов,

суддя (судді) в суді першої інстанції Ксензюк А.Я.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

31 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Непомнящих Оксани Володимирівни від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 46035245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Непомнящих Оксани Володимирівни від 22.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі головного державного виконавця Непомнящих Оксани Володимирівни від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Непомнящих Оксани Володимирівни від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження №76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (із зазначенням способу їх усунення) п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: 1) подання (надіслання) до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2 906,88 грн.; 2) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та належні докази поважності причин його пропуску.

13 січня 2025 року позивач, на виконання зазначеної ухвали, надіслав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено платіжну інструкцію про сплату судового збору у розмірі 2906,88 грн та заяву про поновлення стркоу звернення до суду з позвоною заявою. У вказаній заяві вказано, що 22.11.2024 позивачу було арештовано кошти на банківському рахунку, про що йому стало відомо із мобільного застосунку банку. З відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень позивачу стало відомо про відкрите відносно нього виконавче провадження №76624245, однак про обставини та підстави у зв`язку з якими було відкрите виконавче провадження позивачу, з його слів, відомо не було. У зв`язку з цим представник позивача 23.11.2024 звернувся до відповідача з адвокатським запитом для з`ясування підстав відкриття ВП №76624245, відповідь на вказаний запит він отримав 26.11.2024 засобами електронного зв`язку. Зазначає, що строк звернення до суду ним було порушено з поважних причин, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, оскільки офіс адвокатського об`єднання «Неофеліс Ло Груп», яке здійснює представництво інтересів позивача знаходиться в місті Харків, яке знаходиться в прифронтовому регіоні.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Володимирського відділу державної виконавчої служб у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов та додані до неї документи повернуто позивачу без розгляду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суддя суду першої інстанції, виходив з того, що відповідно до частини другої статті 287 КАС України строк звернення до суду з позовом про скасування постанови державного виконавця становить 10 робочих днів з дня її отримання чи ознайомлення. Суддя суду першої інстанції вказав, що оскільки позивач в праві обирати представника на власний розсуд для отримання правової допомоги у підготовці та оформленні відповідної позовної заяви, то не є поважною причиною пропуску звернення до суду з цим позовом, те що саме представник позивача адвокатське об`єднання «Неофеліс Ло Груп» має юридичну адресу місцезнаходження у місті Харкові. У даному випадку позивач не вказав причин, що свідчать про поважність пропуску строку звернення до суду, всі причини залежали виключно від волевиявлення позивача. Відтак, суддя суду першої інстанції прийшов до висновку, що наведені причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено. Таким чином, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 про залишення позовної заяви без руху, тому вказану позовну заяву і додані до неї документи повернуто позивачу.

Не погодившись з прийнятою ухвалою судді, Розенгарт А.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що частиною 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Вказує, що якщо обчислювати перебіг строку на оскарження постанов відповідача про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн. та постанови відповідача про відкриття виконавчого провадження про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн. з дати їх винесення - 18.12.2024, то строк 10 робочих днів звернення до суду для оскарження зазначених постанов було дотримано. Зауважує, що визначені Законом України «Про виконавче провадження» зазначені вище 10 робочих днів для звернення до адміністративного суду на період дії воєнного стану в Україні перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану. Зазначає, що Адвокатське об`єднання «Неофеліс Ло Груп», яке здійснює представництво інтересів позивача, знаходиться у місті Харкові, яке є одним з перших міст по кількості обстрілів, в тому числі ракетно-артилерійських обстрілів та нальотів, авіаційно-бомбових ударів, ударів крилатими ракетами, обстрілів РСЗВ, ударів керованими ракетами. Зважаючи на викладене, а також те, що м. Харків знаходиться в прифронтовому регіоні, ігнорування оголошуваних у місті Харкові повітряних тривог є неприпустимим, оскільки може мати ризик для життя та здоров`я. Внаслідок зазначених обставин сторона позивача була обмежена у часі та не мала достатньо часу для написання та подання адміністративного позову щодо визнання протиправними та скасування постанов від 21.11.2024 про стягнення виконавчого збору у ВП №46035245 у розмірі 12 616,15 грн. та від 22.11.2024 про відкриття ВП №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.

Представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суддя суду першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви. Вказує, що посилання позивача на довготривалі повітряні тривоги не можуть бути основною та поважною причиною для поновлення строку на подання позовної заяви, адже це не перешкоджало представнику позивача адвокатські запити та скарги.

Представником позивача подано заперечення щодо відзиву на апеляційну скаргу, в яких зазначено, що під час звернення 31.12.2024 до Волинського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування постанов позивачем було дотримано строки звернення до адміністративного суду.

Згідно з абзацом 1 частини 2 статті 312 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявнику) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу з наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заперечення на відзив на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 31 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Непомнящих Оксани Володимирівни від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 46035245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Непомнящих Оксани Володимирівни від 22.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі головного державного виконавця Непомнящих Оксани Володимирівни від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн.; визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Непомнящих Оксани Володимирівни від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження №76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суддя суду першої інстанції прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви без розгляду згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі судді про залишення позовної заяви без руху.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України (далі КАС України), частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Частина перша статті 118 КАС України визначає, що процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За нормами частини третьої статті 122 КАС України передбачено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом із тим, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця за правилами адміністративного судочинства регламентовані приписами статті 287 КАС України.

Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За правилами частини другої статті 287 вказаного Кодексу позовну заяву може бути подано до суду, зокрема: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;

Колегія суддів зауважує, що матеріалами справи підтверджується, що оскаржувані постанови відповідача від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 46035245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн та від 22.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн отримані позивачем 26.11.2024 засобами електронного зв`язку у відповідь на адвокатський запит представника позивача. Крім того, оскаржувані постанови відповідача від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн та від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн, отримані позивачем у мобільному застосунку «Дія» 19.12.2024.

Вказані обставини зазначені позивачем в апеляційній скарзі та не заперечуються відповідачем.

Позовна заява була подана через підсистему ЄСІТС «Електронний Суд» 31.12.2024.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі зазначає, що у спірних правовідносинах слід застосовувати положення частини п`ятої статті 74 Закону № 1404-VІІІ, відповідно до якої рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Посилання скаржника на те, що строк оскарження дій державних виконавців встановлений частиною п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» та становить 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, колегія суддів відхиляє, виходячи з такого.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб органів ДВС передбачено частинами першою та п`ятою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно із цими нормами рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Одночасно пунктом 1 частини другої статті 287 КАС України встановлено, що позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Конституційний Суд України у Рішенні від 07.07.1998 № 11-рп/98 у справі щодо офіційного тлумачення частин другої і третьої статті 84 та частин другої і четвертої статті 94 Конституції України (справа щодо порядку голосування та повторного розгляду законів Верховною Радою України) зазначив: «Термін «дні», якщо він вживається у зазначених правових актах без застережень, означає лише календарні дні.

З огляду на встановлений статтею 120 КАС України порядок обчислення процесуальних строків, зазначений десятиденний строк слід обчислювати в календарних днях. Такий порядок обчислення строків є єдиним для всіх норм КАС України та застосовується й у інших процесуальних кодексах України.

Згідно з частиною першою статті 3 КАС України порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

КАС України регулює порядок оскарження саме до адміністративного суду рішення, дії або бездіяльність органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, на виконанні якого перебуває судове рішення цього суду. Право на звернення із позовною заявою, порядок її розгляду та ухвалення рішення пов`язані з наявністю винесеного за правилами КАС України судового рішення та з його примусовим виконанням. Відповідні положення вміщено у розділі ІV цього Кодексу «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах». Стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулює оскарження дій державного виконавця не тільки до суду, а й до інших органів. Так, відповідно до частини третьої статті 74 зазначеного Закону рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Також стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» регулює відносини з оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців при виконанні не тільки судових рішень, але й інших виконавчих документів. Так, у частині першій статті 3 цього Закону серед інших виконавчих документів, примусове виконання яких здійснюється ДВС, перераховано: виконавчі написи нотаріусів; посвідчення комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішення інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішення Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішення (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень (пункти 3-9).

Таким чином, стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження» є загальною нормою по відношенню до статті 287 КАС України, адже застосовується до більш широкого кола відносин: 1) відносин, які виникають при оскарженні дій щодо виконання будь-якого виконавчого документа, а не тільки рішення суду; 2) відносин, які виникають при оскарженні дій державного виконавця не тільки до суду, але й до органів ДВС.

Зазначена правова позиція узгоджується із правовою позицією висловленою Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2019 у справі № 920/149/18.

На відміну від вищевказаного частина друга статті 287 КАС України встановлює і інші строки звернення до суду, зокрема, триденний строк у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Як вже зазначалося вище, відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною третьою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Особливості судового провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби визначені статтею 287 КАС України.

Так, частиною третьою статті 287 КАС України визначено, що відповідачем у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби.

Таким чином, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» та статтею 287 КАС України передбачено право вибору особи порядку оскарження рішень державного виконавця. При цьому, такі оскарження є альтернативним способом захисту своїх прав.

Скориставшись альтернативним способом захисту своїх прав на оскарження рішень державного виконавця, а саме зверненням з позовною заявою до суду, де відповідачем є відповідний орган ДВС, позивач повинен керуватися статтею 287 КАС України, якою встановлено десятиденний строк для звернення, від дати отримання таких рішень, який обчислюється календарними днями.

Отже в спірних правовідносинах слід застосовувати спеціальну норму, якою визначено порядок обчислення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою, тобто КАС України, а не Закон України «Про виконавче провадження».

Вищевказане узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 08 жовтня 2019 року у справі № 440/1290/19 та від 14 липня 2022 року у справі № 380/10649/21.

Стосовно висновків судді суду першої інстанції про повернення позовної заяви в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов відповідача від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 46035245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн та від 22.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Із матеріалів справи слідує, що вищевказані постанови отримані позивачем 26.11.2024 засобами електронного зв`язку у відповідь на адвокатський запит представника позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем пропущено передбачений статткю 287 КАС України, десятиденний строк звернення до суду в частині оскарження постанов відповідача від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 46035245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн та від 22.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.

Скаржник в апеляційній скарзі також покликається на пп. 4 п. 10-2 розділ XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, та вважає, що на підставі цієї норми визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану, в тому числі строки на звернення до суду з позовом про скасування рішення (постанови) державного виконавця.

Так, відповідно до положень пп. 4 п. 10-2 розділ XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження, які діяли на час звернення Позивача до суду з позовом та продовжують діяти наразі, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Однак, колегія суддів вважає такі покликання необгрунтованими, оскільки, як встановлено судом вище, в спірних правовідносинах слід застосовувати спеціальну норму, якою визначено порядок обчислення строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою, тобто ст. 287 КАС України, а не Закон України «Про виконавче провадження».

Крім того, скаржник в апеляційній скарзі покликається на те, що Адвокатське об`єднання «Неофеліс Ло Груп», яке здійснює представництво інтересів позивача, знаходиться у місті Харкові, яке є одним з перших міст по кількості обстрілів, в тому числі ракетно-артилерійських обстрілів та нальотів, авіаційно-бомбових ударів, ударів крилатими ракетами, обстрілів РСЗВ, ударів керованими ракетами. Скаржник вказує, що м. Харків знаходиться в прифронтовому регіоні, ігнорування оголошуваних у місті Харкові повітряних тривог є неприпустимим, оскільки може мати ризик для життя та здоров`я. Внаслідок зазначених обставин сторона позивача була обмежена у часі та не мала достатньо часу для написання та подання адміністративного позову щодо визнання протиправними та скасування постанов від 21.11.2024 про стягнення виконавчого збору у ВП №46035245 у розмірі 12 616,15 грн. та від 22.11.2024 про відкриття ВП №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.

На вищевказані обставини сторона позивача покликалась також у суді першої інстанції, зокрема, в заяві про поновлення строку звернення до суду.

Колегія суддів погоджується із висновком судді суду першої інстанції про те, що наведені причини пропуску строку звернення до суду є неповажними з огляду на наступне.

Щодо посилання скаржника на оголошення у місті Харкові повітряних тривог та дію правового режиму воєнного стану, слід зазначити, що питання поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку, виходячи з доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.

Колегія суддів наголошує, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України та оголошення повітряних тривог не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск відповідного строку або необхідність його продовження.

Сам лише факт запровадження воєнного стану та оголошення повітряних тривог не може бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень у всіх абсолютно випадках.

Натомість, позивачем не підтверджено причиннового зв`язку факту оголошення у м. Харкові повітряних тривог та неможливістю подання позовної заяви протягом 10 днів з моменту ознайомлення із постановами відповідача від 21.11.2024 у виконавчому провадженні № 46035245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн та від 22.11.2024 про відкриття виконавчого провадження №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.

Скаржником в апеляційній скарзі зазначено лише перелік та час оголошення повітряних тривог у м. Харкові, однак, не обгрунтовано прямого причинного зв`язку між оголошенням повітряних тривог та неможливістю подання позовної заяви у встановлений законом строк.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що з часу отримання позивачем оскаржуваних постанов, 26.11.2024, і до моменту звернення до суду позовом, 31.12.2024, минув понад 1 місяць.

Колегія суддів зауважує, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким критеріям: існують обставини, які унеможливлювали або ускладнили вчинення процесуальних дій у визначений законом строк і створювали об`єктивні перешкоди для звернення до суду; ці обставини є об`єктивними і не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ці обставини підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Заява про поновлення строку звернення до адміністративного суду повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості, тобто, існували такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та підтверджені належними доказами.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду є неповажними, інших підстав для поновлення строку судом не встановлено.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Частиною п`ятою статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи наведене, оскільки позивач у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі судді Волинського окружного адміністративного суду від 06.01.2025 про залишення позовної заяви без руху, тому суддя суду першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що позовну заяву в частині визнання протиправними та скасування постанов від 21.11.2024 про стягнення виконавчого збору у ВП №46035245 у розмірі 12 616,15 грн. та від 22.11.2024 про відкриття ВП №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн. необхідно повернути позивачу.

Однак, колегія суддів зауважує, що суддя суду першої інстанції, повертаючи позовну заяву повністю, не врахував наступного.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року позовну заяву було залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви (із зазначенням способу їх усунення) п`ять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом подання до суду: 1) подання (надіслання) до суду доказів сплати судового збору в розмірі 2 906,88 грн.; 2) заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та належні докази поважності причин його пропуску.

У вказаній ухвалі вказано наступне: «Як вбачається з адміністративного позову, позивачем заявлено, зокрема, вимоги про визнання протиправними та скасування постанов від 21.11.2024 про стягнення виконавчого збору у ВП №46035245 у розмірі 12 616,15 грн. та від 22.11.2024 про відкриття ВП №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.

Судом з матеріалів справи встановлено, що станом на 23.11.2024 позивач знав про існування відкритих щодо нього ВП №76624245 та №46035245, що слідує з адвокатського запиту представника позивача Бєжанової Катерини.

При цьому з даним позовом до суду позивач звернувся лише 31.12.2024 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд»…

Оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтею 161 КАС України, її належить залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.»

Колегія суддів зауважує, що ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 06 січня 2025 року констатовано порушення позивачем строку звернення до суду виключно в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов від 21.11.2024 про стягнення виконавчого збору у ВП №46035245 у розмірі 12 616,15 грн. та від 22.11.2024 про відкриття ВП №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн.

Натомість, суддею суду першої інстанції в ухвалі про залишення позовної заяви без руху жодним чином не надано оцінку дотримання позивачем строку звернення до суду із позовними вимогами про визнання протиправними та скасування постанов відповідача від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн та від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн.

При цьому, ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Володимирського відділу державної виконавчої служб у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправними та скасування постанов та додані до неї документи повернуто позивачу без розгляду повністю. В тому числі, і в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов відповідача від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн та від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача є надання останньому скористатись можливістю подати заяву про поновлення пропущеного строку в разі її неподання, або ж вказати інші причини поважності пропущеного строку, аніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.

Таким чином, суддя суду першої інстанції повинен був вжити всіх заходів щодо надання можливості позивачу звернутися із відповідною заявою про поновлення пропущеного строку.

Однак, матеріали справи не містять процесуальних рішень судді суду першої інстанції щодо надання можливості позивачу скористатися правом подати заяву, в якій вказати причини поважності пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов відповідача від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн та від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн.

З огляду на наведене, повернення позову без розгляду в частині вищевказаних вимог з мотивів відсутності підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду є передчасним.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що суддя суду першої інстанції при вирішенні питання дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду допустив неправильне застосування норм процесуального права, у зв`язку із чим прийшов до передчасного висновку про повернення позовної заяви позивачу в частині повернення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі головного державного виконавця Непомнящих Оксани Володимирівни від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн та від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваної ухвали суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що є підставою для скасування такої ухвали в частині повернення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі головного державного виконавця Непомнящих Оксани Володимирівни від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн та від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн із направленням справи до суду першої інстанції в цій частині для продовження розгляду.

При цьому, в частині повернення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання визнання протиправними та скасування постанов від 21.11.2024 про стягнення виконавчого збору у ВП №46035245 у розмірі 12 616,15 грн. та від 22.11.2024 про відкриття ВП №76624245 про стягнення виконавчого збору у розмірі 12 616,15 грн, оскаржувану ухвалу судді суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 312, ст. 315, ст. 317, ст. 320, ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2025 року про повернення позовної заяви без розгляду у справі № 140/2/25 скасувати в частині повернення позовної заяви без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування постанов Володимирського відділу державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в особі головного державного виконавця Непомнящих Оксани Володимирівни від 18.12.2024 у виконавчому провадженні №46035245 про стягнення штрафу у розмірі 63 080,73 грн та від 18.12.2024 про відкриття виконавчого провадження № 76810873 про стягнення з штрафу у розмірі 63 080,73 грн, та в цій частині направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В решті ухвалу судді суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін