Справа № 200/3842/25
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

з питань відводу суду

09 червня 2025 року Справа №200/3842/25

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Аляб`єв І.Г., розглянувши у письмовому провадженні заяву представника Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України про відвід судді у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Національної Гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 01.01.2022 р., встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_2 Національної Гвардії України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в періоди з 01 березня 2023 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, компенсація невикористаної щорічної основної та додаткової відпустки, одноразова грошової допомоги при звільнені визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44;

зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 Національної Гвардії України здійснити ОСОБА_1 перерахунок грошового забезпечення за період з 01 березня 2023 року по 20 травня 2023 року грошового забезпечення, а також виплачених за вказаний період: грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, премії, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованих шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" станом на 01.01.2023 р., на відповідні тарифні коефіцієнти, згідно з пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням раніше виплачених сум та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44.

До позовної заяви додано клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом.

До суду надійшло заперечення Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України на клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовом.

Ухвалою суду від 02.06.2025 заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду з цим адміністративним позовом - задоволено. Визнано поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом та поновлено пропущений ним строк звернення до адміністративного суду з цим позовом. Відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України: відомості про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення (щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення) за період з 24.02.2022 по 20.05.2023 в розрізі місяців; довідку про розмір застосованого прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01 січня якого саме календарного року) при здійсненні розрахунку посадового окладу та окладу за військовим званням ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 20.05.2023; довідку щодо застосованих тарифних розрядів та тарифних коефіцієнтів при обчисленні посадових окладів за відповідними займаними ОСОБА_1 посадами за період з 24.02.2022 по 20.05.2023; довідку щодо застосованих тарифних коефіцієнтів при обчисленні окладу за військовим званням ОСОБА_1 за період з 24.02.2022 по 20.05.2023; розрахунок належного ОСОБА_1 грошового забезпечення (щомісячних основних видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, одноразових додаткових видів грошового забезпечення) за період з 24.02.2022 по 20.05.2023 із урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб"; докази ознайомлення ОСОБА_1 з розрахунком нарахованого та виплаченого йому грошового забезпечення.

05.06.2025 представником позивача надано до суду заяву про відвід судді Аляб`єва І.Г. Зазначає, що Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, як учасник справи, вважає, що дії судді-доповідача у адміністративній справі №200/3842/25 Аляб`єва Ігор Геннадійович щодо розгляду процесуальних питань у справі викликають сумнів у його (судді) неупередженості та об`єктивності.

Відповідач вважає, що суд своїми діями демонструє прихильне ставлення до сторони позивача, водночас демонструє зневажливе та не обґрунтоване жодними розумними міркуваннями ставлення до одного із відповідачів. Тобто в однакових умовах суд витребовує докази у одного з відповідачів, а у іншого відповідача, до якого заявлені аналогічні вимоги, не витребовує. Тим самим суддя демонструє суперечливу поведінку, яка суперечить прийнятній у судовій практиці доктрині venire contra factum proprium.

аперечення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України були мотивовані тим, що строк звернення до суду є пропущеним, що не було спірним, оскільки і представник позивача подала клопотання про поновлення порушеного строку. Суддя Аляб`єв І.Г. в повному обсязі погодився з доводами сторін щодо закону, яким встановлено строк звернення до суду, щодо дати початку відліку цього строку та строку його закінчення, а отже і щодо тривалості пропуску строку на звернення до суду.

Разом з тим два основні та єдині доводи поданих заперечень стороною спору не були оцінені суддею.

Так, військова частина звернула увагу суду на те, що статтею 234 Кодексу законів про працю України передбачений граничний строк, протягом якого строки звернення до суду можуть бути поновлені, і ці строки минули.

В цьому аспекті важливо мати на увазі, що факт дотримання строку звернення до суду має доводити саме позивач.

Військова частина послалась на існуючий порядок, за яким військовослужбовець, який переводиться з однієї військової частини до іншої отримує на руки грошовий атестат. Вказаний порядок затверджено нормативними документами, а, отже військова частини не повинна доводити суду наявність цього порядку, оскільки суддя керується концепцією "суд знає закони" (jura novit curia).

Сторона позивача, яка зобов`язана доводити дотримання строку звернення до суду, жодним чином не стверджувала, що в порушення вимог чинного законодавства позивачу не було видано грошовий атестат у дату звільнення (переведення до іншої частини).

Проте, замість того, щоб з`ясувати питання отримання позивачем грошового атестату саме у позивача шляхом залишення позову без руху, як це передбачено процесуальним законодавством і є розумним, суддя перекладає тягар доведення такого питання на одного з відповідачів.

Більш того, відповідач поставив перед судом саме питання неможливості поновлення пропущеного строку звернення до суду. А суддя, замість того, щоб розібратися в цьому питанні та вирішити його по суті, поновив пропущений строк, фактично унеможлививши повторне вирішення цього питання, пославши на те, що строк вже поновлено.

Тобто, розглядаючи вже перший аргумент військової частини суд фактично відхили цей аргумент, вирішивши спірне питання по суті, проте в судовому рішенні - ухвалі про відкриття провадження у справі, не зазначив обґрунтовані мотиви не застосування положень статті 234 Кодексу законів про працю України.

Оскільки незазначення мотивів відхилення аргументу сторони у судовому рішенні є дисциплінарним проступком судді, представником відповідача подана відповідна дисциплінарна скарга на суддю до Вищої ради правосуддя (копія скарги додається).

Другий з двох доводів заперечень зводився до того, що представник позивача не зазначив у клопотанні жодної поважної причини пропуску строку і тому суд не міг визнати їх поважними, бо не можна визнати поважними причини які не зазначені в заяві.

Проте суддя і цей аргумент фактично відхилив, вказавши в ухвалі про поважність неназваних ані позивачем ані суддею в ухвалі причин пропуску строку на звернення до суду.

Відповідно, мотиви відхилення і цього аргументу в ухвалі суддя не зазначив, що є повторним вчиненням суддею дисциплінарного проступку.

Так, як зазначено у персональній сторінці на сайті Мережі права адвоката Єрьоміної В.А., яка є представником позивача і безпосередньо подала як позов, так і клопотання про поновлення строку, раніше вона працювала помічником судді в Донецькому окружному адміністративному суді, та, відповідно, має прямі або опосередковані контакти з суддею.

Якби суддя не приймав незрозумілі та нелогічні дії, спрямовані на фактичну допомогу та сприяння стороні позивача, попередня робота адвоката в суді не була би перешкодою. Але суддя повівся неприродньо, що викликає сумнів у тому, що суддя розглядатиме справу за участі цього адвоката об`єктивно та неупереджено.

Крім того, батько вказаної адвокатки, до 2023 року був суддею Вищого адміністративного суду України та мав, і вірогідно досі має чималий вплив на суддів різних інстанцій адміністративної юрисдикції.

Суддя Аляб`єв І.Г. в публічній декларації за 2015 рік декларував дохід, отриманий від Вищого адміністративного суду України, тобто за період, коли суддя Єрьомін Анатолій Васильович був суддею Вищого адміністративного суду України та здійснював правосуддя в адміністративному суді касаційної інстанції.

Отже, незрозумілі на перший погляд дій судді Аляб`єва І.Г. у цій справі, можуть пояснюватись бажанням допомогти доньці авторитетної для судді людини.

На користь того, що суддя є необ`єктивним по відношенню до сторони позивача є той факт, що наслідком поданих військовою частиною заперечень стала ухвала про витребування не тільки документів, якими підтверджуються фактичні обставини у справі, а і, зокрема, розрахунок суми, яка буде виплачена у разі задоволення позовних вимог.

Очевидно, що це не є доказом у справі, але допоможе позивачу в подальшому виконанні судового рішення та, певним чином, покарає військову частину, яка звернула увагу судді на процесуальні порушення з боку сторони позивача.

Про саме «каральну» направленість ухвали судді в частині витребування документів свідчить також те, що за наявності у справі двох відповідачів, до яких заявлено однакові за суттю позовні вимоги (різниця лише в періодах), докази випробовуються лише у того відповідача, який подав заперечення.

Таке неможливо пояснити раціонально, лише емоціями судді, який використовує свою владу в особистих інтересах.

З огляду на вищевикладене, якщо розгляд справи буде продовжено далі суддею Аляб`євим І.Г., військова частина не вважатиме це рішення об`єктивним.

Згідно положень частин 3, 4, 8, 11 ст. 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку розглянути заяву про відвід в порядку письмового провадження.

Перевіривши матеріали справи та доводи заяви про відвід судді, суд зазначає наступне.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначено ст. 36 КАС України, відповідно до частини першої якої суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 36 КАС України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Із системного аналізу підстав, наведених в ст. ст. 36, 37 КАС України, слідує, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Водночас, суд зазначає, що для того, щоб ці обставини були покладені в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 КАС України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно положень ч. 3 ст. 39 КАС України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Відповідно до ч. 4 ст. 39 КАС України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-3, 5 частини першої статті 36, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Заява представника відповідача мотивована тим, що суддя Аляб`єв І.Г. має особисте упереджене ставлення до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, оскільки суддя Аляб`єв І.Г. в ухвалі суду від 02.06.2025 витребував докази лише у Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та не задовольнив заперечення на клопотання про поновлення строку звернення до суду поданого представником позивача.

Таким чином, за змістом заяви про відвід судді, представник відповідача не погоджується з судовим рішенням, а саме ухвалою суду від 02.06.2025 та обсягом витребуваних документів.

Частинами 3 - 4 ст. 40 КАС України передбачено, що питання про відвід судді вирішується судом, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

За таких обставин, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 31 цього Кодексу.

Оскільки, незгода з судовим рішенням не є підставою для відводу в наступних справах, суд вважає заяву про відвід необґрунтованою та передає справу №200/3842/25 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і підлягає визначенню у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 36-41, 241, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати заяву про відвід судді Аляб`єву І.Г. необґрунтованою та передати справу №200/3842/25 для вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу і підлягає визначенню у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала окремо не оскаржується.

Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала виготовлена та підписана 09.06.2025 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв