Справа № 600/1017/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/1017/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду позові позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.02.2025 року №89 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку з 31.01.2025 року відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28 лютого 1991 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на протиправність відмови в призначені пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ без врахування періоду проживання в зоні добровільного відселення з січня 1989 р. по червень 2000 р. Позивач вказав, що маючи страховий стаж 36 років 09 місяців 11 днів та досягнувши 55 років у позивача виникло право на призначення пенсії зі зменшеннями пенсійного віку, у зв`язку із чим просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач та третя особа заперечували проти задоволення позову та вказали, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку, оскільки період проживання позивача в зоні добровільного відселення з січня 1989 р. по червень 2000 р. не підтверджено належними доказами вказаного періоду проживання.

Рух справи у суді

Судом відкрито провадження у адміністративній справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 позивач зареєстрована у м. Кіцмань, Чернівецька обл., Чернівецький р-н. (а.с. 9-10).

Судом встановлено, що позивач має право на пільги і компенсації встановлені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_2 (Категорія 3). (а.с. 11).

Матеріали справи містять копію трудової книжки позивача НОМЕР_3 . (а.с. 12-13).

До матеріалів справи додано довідку Веренчанської сільської ради від 22.08.2024 р. №374 про те, що позивач з січня 1989 р. по червень 2000 р. постійно проживала на реєстраційному обліку в селі Киселів Чернівецького району Чернівецької області, яке відноситься до 3-ї категорії зони гарантованого добровільного відселення. (а.с. 14).

Матеріали справи також містять акт від 07.08.2023 р. про підтвердження проживання позивача з січня 1989 р. по червень 2000 р. постійно проживала на реєстраційному обліку в селі Киселів Чернівецького району Чернівецької області. (а.с. 15).

30.01.2025 р. позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку відповідно до ст. 55 Закону № 796-ХІІ. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.02.2025 р. №89, зазначено, що не враховано період проживання позивача в зоні добровільного відселення з січня 1989 р. по червень 2000 р., зазначені у довідці від 07.08.2023 р. №298, оскільки акт про підтвердження періоду проживання не є підставою для видачі довідки. (а.с. 16).

Згідно розрахунку стажу позивача страховий стаж станом на 01.03.2021 р. складає 36 років 9 місяців 11 днів. (а.с. 17).

Мотивувальна частина

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону №1058-ІV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком встановлено ст. 26 Закону №1058-ІV.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).

Згідно із ст. 49 Закону №796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796-XII визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, відповідно до п. 4 ч. 2 ч. 1 ст. 55 Закону № 796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Потерпілі від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З наведених положень Закону вбачається, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі п. 4 ч. 2 ст. 55 Закону № 796-ХІІ є факт проживання чи постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років.

Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування і цього Закону №796-XII (ч. 2 та 3 ст. 55 Закону №796-XII).

Суд зазначає, що спірні правовідносини між позивачем і відповідачем у даній справі виник саме щодо наявності чи відсутності факту постійного проживання чи постійної роботи позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року не менше трьох років та, відповідно, його права користуватися пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема, щодо призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи") (абз.9 пп.5 п.2.1 розділу ІІ)

Суд зазначає, що статтею 14 Закону №796-XII визначено категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, для встановлення пільг і компенсацій. До них, зокрема, належать особи, потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), серед яких ті, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, - категорія 3.

Документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" є посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" (частина 3 статті 65 Закону №796-XII).

Натомість, відповідно до статті 15 Закону №796-XII, довідка про період проживання, роботи на цих територіях, є підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях.

Отже, єдиним документом, що підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-XII, зокрема призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення "Учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" або "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи".

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 року у справі №344/9789/17, від 28.03.2018 року у справі №333/2072/17, від 08.05.2018 року у справі №708/1022/17, від 31.10.2019 року у справі №212/12245/13-а та в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України враховується судом при вирішенні даної справи.

Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Аналогічні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27.02.2018 року у справі № 344/9789/17, від 24.10.2019 року у справі № 152/651/17, від 25.11.2019 року у справі № 464/4150/17 року та від 27.04.2020 року у справі № 212/5780/16-а, від 17.05.2021 року у справі №398/494/17.

Таким чином, факт видачі позивачу уповноваженим органом держави посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт того, що позивач за станом на 1 січня 1993 року прожив або відпрацював чи постійно навчався у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Доказів скасування або анулювання виданого позивачу посвідчення потерпілої від Чорнобильської катастрофи до суду надано не було.

Отже, матеріалами справи підтверджено факт проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення лише 3 роки, як власника посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що дає позивачу право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку додатково на 1 рік за 2 повні роки проживання в такій зоні, але не більше 6 років.

При цьому, суд звертає увагу на те, що зменшення пенсійного віку на 6 років відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.55 Закону № 796-ХІІ можливе за наявності двох самостійних умов: 1) початкова величина зниження пенсійного віку 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року; 2) проживання щонайменше 3 роки станом на 1 січня 1993 року є умовою, яка встановлює додатково 1 рік зменшення пенсійного віку за 2 роки проживання, роботи.

Водночас застосування як першої, так і другої умови, можливе у разі постійного проживання особи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01 січня 1993 року щонайменше 3 роки.

Як встановлено судом, наявність у позивача посвідчення "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" підтверджує факт проживання або роботи позивача станом на 01.01.1993 року зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років.

Поряд з цим, згідно акту від 07.08.2023 р. та довідки Веренчанської сільської ради від 22.08.2024 р. №374 позивач з січня 1989 р. по червень 2000 р. постійно проживала на реєстраційному обліку в селі Киселів Чернівецького району Чернівецької області, яке відноситься до 3-ї категорії зони гарантованого добровільного відселення.

Додатково суд звертає увагу, що Чернівецьким окружним адміністративним судом у рішенні від 15.07.2024 р. по справі №600/1819/24-а підтверджено факт проживання позивача з січня 1989 р. по червень 2000 р. на території зони гарантованого добровільного відселення (3 група), а тому вказані обставини, в силу вимог ч. 4 ст. 78 КАС України не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону №1058-ІV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.

Судом встановлено, що позивач на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії досяг повних 55 років.

Як встановлено судом після 31.07.1986 року позивач постійно проживав у с. Киселів Чернівецького району Чернівецької області лише у період з січня 1989 року по червень 2000 року, тобто 11 повних календарних років.

Таким чином, у силу вимог Закону №796-XII та Закону №1058-ІV у позивача наявне право на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку на 6 років з моменту досягнення 54 років.

При цьому, суд ставиться критично до доводів відповідачів за яких ним не була враховані акт та довідка Веренчанської сільської ради надані позивачем одночасно із заявою 30.01.2025 р., оскільки до Веренчанська сільська рада, як органу місцевого самоврядування, в межах своєї територіальної компетенції, віднесені повноваження на підтвердження факту проживання особи на території радіоактивного забруднення.

Стосовно достатності страхового стажу то судом встановлено, що як вбачається з листа-розрахунку страхового стажу загальний страховий стаж позивача станом на 01.03.2021 р. складає 36 років 9 місяців 11 днів.

Тобто, станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії страховий стаж позивача становить більше 15 років, що в сукупності з досягненням необхідного віку у 54 роки свідчить про наявність у нього права на призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач не довів правомірність рішення щодо відмови у задоволенні рапорту про звільнення.

Відповідачем не доведено правомірність відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з урахуванням вимог ст. 55 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Таким чином, на підставі матеріалів справи підтверджено право позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28 лютого 1991 року

З вказаних підстав суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір, як суб`єкта владних повноважень, що приймав рішення про відмову у призначенні пенсії.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 72, 73, 77, 90, 139, 241, 250, 257 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 07.02.2025 року №89 про відмову у призначенні пенсії.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах із зниженням пенсійного віку з 31.01.2025 року відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" № 796-XII від 28 лютого 1991 року.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1211,20 грн згідно квитанції від 04.032025 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання.

Найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )

відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, Львівська обл., 79016, );

третя особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області (58002, м.Чернівці, площа Центральна, 3, );

Суддя Т.М. Брезіна