Справа № 160/8955/25
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 червня 2025 рокуСправа №160/8955/25
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
27.03.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач просить суд:
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 , що виразилися в не оформленні та не видачі ОСОБА_1 встановленим порядком довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відносно отриманого 12 травня 2023 року під час проходження військової служби поранення, спричиненого діями противника, при безпосередній участі в бойових діях в районі виконання завдань за призначенням, пов`язаних із захистом Батьківщини у зв`язку зі збройною агресією російської федерації;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 : видати наказ по військовій частині про видачу ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відносно поранення, спричиненого діями противника та отриманого ним під час виконання обов`язку військової служби, пов`язаного із захистом Батьківщини, при безпосередній участі в бойових діях 12 травня 2023 року під час проходження військової служби в військовій частині НОМЕР_1 , згідно Додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402; засвідчений встановленим порядком оригінал довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) ОСОБА_1 в чотирьох примірниках надіслати рекомендованим поштовим відправленням на поштову адресу листування ОСОБА_1 для залучення до особової справи та надання всім іншим необхідним адресатам;
- постановити окрему ухвалу і направити її командиру військової частини НОМЕР_1 для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню Закону України від 02 жовтня 1996 року №393/96-ВР "Про звернення громадян" під час розгляду звернення ОСОБА_1 від 11 листопада 2025 року щодо надання йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач проходить військову службу в Збройних Силах України. 20.05.2023 року під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , при безпосередній участі в бойових діях в районі виконання завдань за призначенням, пов`язаних із захистом Батьківщини у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, позивачем було отримане поранення, спричинене діями противника, що було зафіксовано в журналі бойових дій, а також в медичній картці. Проте, в порушення приписів статті 260 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі - Статут внутрішньої служби), норм Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 (далі - Положення № 402), відповідачем позивачу не була оформлена та не була видана довідка про обставини травми (поранения, контузії, каліцтва).
Зауважено, що позивачем 06.03.2024 року на ім`я командира відповідача через систему електронного документообігу Збройних Сил України був наданий рапорт щодо надання позивачу на йог адресу оригіналу Довідки, передбаченої Положенням № 402, у зв`язку із пораненням, отриманим при безпосередній участі в бойових діях 12.05.2023 року під час проходження військової служби у відповідача. Проте, по завершенню шестимісячного терміну з дати отримання відповідачем Рапорту від 06.03.2024, жодної відповіді на вказане звернення або будь-якого повідомлення щодо термінів вирішення питання надання відповідної Довідки чи неможливості її відпрацювання позивач не отримав.
Також додатково позивачем було надіслано до відповідача звернення від 11.11.2024 року. Проте, по завершенню місячного терміну з дати отримання відповідачем Звернення, в порушення норм Закону України «Про звернення громадян» та Дисциплінарного статуту, відповіді на вказане звернення або повідомлення про продовження терміну його розгляду позивач не отримав.
Позивач вважає таку бездіяльність відповідача, що виразилася в неоформленні та невидачі йому довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.
05.05.2024 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив щодо заявлених позовних вимог, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Вказав, що перевіркою журналу реєстрації вхідної кореспонденції військової частини НОМЕР_1 за вказаний період встановлено, що такі рапорти відповідним командиром підрозділу та самим позивачем не подавались. При цьому, рапорт позивача від 06.03.2024, який доданий до позовної заяви, не відповідає вимогам 14 Статуту ЗСУ, оскільки із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.
Відповідач зазначив, що з відомостей, наведених позивачем у рапорті від 06.03.2024, зверненні від 11.11.2024 та позовній заяві, неможливо встановити факт участі ОСОБА_1 у бойових діях та отримання ним бойового ураження в наслідок дій противника.
Також зауважив, що твердження позивача про наявність відомостей про подію в журналі оойових дій військової частини НОМЕР_1 стосовно отриманого ОСОБА_1 12.05.2023 року під час проходження військової служби поранення, спричиненого діями противника при безпосередній участі в бойових діях в районі виконання завдань за призначенням, пов`язаних із захистом Батьківщини, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, нічим не підтверджені.
Отже, відповідач вважає, що законі підстави для видання наказу про видачу ОСОБА_1 довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) відносно поранення, спричиненого діями противника та отриманого ним під час виконання обов`язку військової служби, пов`язаного із захистом Батьківщини при безпосередній участі в бойових діях 12 травня 2023 року під час проходження військової служби в Військовій частині НОМЕР_1 , згідно додатку 5 до положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 р. №402, відсутні.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 , проходить військову службу в Збройних Силах України.
Як зазначив позивач, 12.05.2023 року під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , при безпосередній участі в бойових діях в районі виконання завдань за призначенням, пов`язаних із захистом Батьківщини у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, ним було отримане поранення, спричинене діями противника. Факт отримання поранення 12.05.2023 року було зафіксовано в журналі бойових дій відповідача, а також в первинній медичній картці (Форма 100) з уточненим діагнозом та результатами надання мединчої допомоги у військовій частині НОМЕР_2 .
Також, як зазначив позивач, 06.03.2024 року ним через систему електронного документообігу Збройних Сил України командиру військової частини НОМЕР_1 подано рапорт, в якому, у зв`язку з отриманням поранення, спричиненим діями противника, повя`заним із захистом Батьківщини, яке відбулось 12.05.2023 року під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , просив надати йому довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) за формою, наведеною у додатку 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, або у разі необхідності провести службове розслідування. В рапорті позивач зазначив, що факт отримання поранення зафіксовано в журналі бойових дій військової частини НОМЕР_1 . До рапорта додано форму 100, визначеноїдодатковм 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 № 258 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України».
Також, як зазначив позивач, по завершенню шестимісячного терміну з дати отримання відповідачем рапорту (згідно з даними системи електронного документообігу Збройних Сил України) жодної відповіді на вказане звернення або будь-якого повідомлення щодо термінів вирішення питання надання відповідної Довідки чи неможливості її відпрацювання, він не отримав.
11.11.2024 року позивачем на адресу електронної пошти відповідача в електронній формі надіслано звернення з аналогічного питання відповідно до Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 №393/96-ВР.
Також 15.11.2025 року позивачем звернення від 11.11.2024 року було надіслано за юридичною адресою відповідача в паперовій формі рекомендованим поштовим відправленням.
Відповідачем на звернення позивача від 11.11.2024 року листом від 04.12.2024 року №8890 повідомлено про те, що: «Військовою частиною НОМЕР_1 : 24.11.2024 року за вх. № 8311 отримано Ваше звернення від 11.11.2024 року, стосовно надання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), згідно «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.
В зверненні Ви стверджуєте, що 06.03.2024 року на адресу командира військової частин НОМЕР_1 через систему електронного документообігу Збройних Сил України був наданий рапорт, в якому порушене те ж питання.
Перевіркою журналу реєстрації вхідної документації частини факт отримання вказаного рапорту не знайшов свого підтвердження.
Відповідно положень Інструкції з надання доповідей і донесень про події, кримінальні правопорушення, військові адміністративні правопорушення та адміністративні правопорушення, пов`язані з корупцією, порушення військової дисципліни та їх облік у Міністерстві оборони України, Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту затвердженої Наказ Міністерства оборони України 29 листопада 2018 року № 604 за фактом поранення військовослужбовця під час виконання ним службових обов`язків командир відповідного підрозділу має подати доповідь про подію на адресу старшого начальника. За результатами розгляду такої доповіді призначається службове розслідування.
Перевіркою вхідної документації за вказаний Вами період встановлено, що за фактом отримання Вами поранення така доповідь про подію не подавалася та вказана подія до відома командування військової частини НОМЕР_1 не доводилась, а службове розслідування не призначалось.
Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва - Додаток 5 (надалі довідка за додатком 5) до Положення про військово-лікарську експертизу в ЗС України, затвердженої наказом МОУ від 14.08.2008, №402 (зі змінами)) - це документ, в якому міститься інформація про обставини, при яких Ви отримали травму, поранення чи каліцтво.
Видача довідки за додатком 5 можлива за встановлення усіх обставин отримання Вами поранення передумовою чого є проведення службового розслідування.
Враховуючи викладене, Ви можете звернутися до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортом про призначення службового розслідування за фактом отримання Вами поранення. До такого рапорту необхідно дадати усі можливі докази про подію.
Задоволення Вашого звернення по суті можливе лише на підставі наказу командира військової частини за результатами службового розслідування.».
Вважаючи допущену відповідачем бездіяльність, яка полягає у неоформлені та невидачі довідки про обставини отриманого поранення (поранення, контузії, каліцтва), протиправною позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого Наказом 14.08.2008 за №402 (надалі по тексту також - Положення №402).
Пунктом 1.1 глави 1 розділу I Положення №402 передбачено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу I вказаного Положення військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд, зокрема, військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.
Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (надалі по тексту також - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (надалі по тексту також - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (пункт 2.1 глави 2 розділу I Положення №402).
Главою 6 розділу II Положення №402 передбачено порядок медичного огляду військовослужбовців.
Пунктом 6.1 глави 6 розділу II Положення №402 визначено, що направлення на медичний огляд проводиться, зокрема, військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби): прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, органами управління та підрозділів Військової служби правопорядку Збройних Сил України, прокуратурою, судом, начальниками гарнізонів, штатних ВЛК, військових лікувальних закладів за місцем лікування, військовими комендантами гарнізонів та військовими комісарами.
Згідно із пунктом 21.1 глави 21 розділу II Положення №402 у разі, коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Зі змісту пунктів 6.1 та 6.2 глави 6 розділу II Положення №402 слідує, що направлення на медичний огляд військовослужбовців проводиться, зокрема, прямими начальниками від командира окремої частини, йому рівних та вище, та на таких військовослужбовців подається відповідний перелік документів, в тому числі в разі, якщо особи, які направляються на огляд з приводу поранень, травм, контузій, каліцтв, одержаних у період проходження ними військової служби, - оригінал довідки про обставини одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).
Таким чином, встановлення причинного зв`язку поранення (травми, контузії, каліцтва) проводиться, зокрема, на підставі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва).
Також Додатком 5 до Положення №402 визначено форму довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) та зі змісту якої слідує, що саме на підставі наказу командира (начальника) військової частини та за його підписом така довідка видається.
Аналіз Положення №402 дозволяє суду прийти до висновку про те, що передумовою для видачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) має бути наказ командира військової частини про отримання військовослужбовцем травми.
Законом України "Про внесення змін до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо удосконалення питань оформлення документів та лікування військовослужбовців під час дії воєнного стану" № 3080-IX від 02.05.2023, який набрав чинності 28.05.2023, внесено зміни до статті 260 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, а саме:
у частині другій слова "довідку про травму (каліцтво, поранення, контузію)" замінено словами "довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва)"; а після частини другої доповнено новою частиною такого змісту:
"Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається начальником медичної служби військової частини, як правило, після проведення відповідного розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва)".
У зв`язку з цим частину третю визначено вважати частиною четвертою, яку викладено в такій редакції:
"У разі якщо обстановка не дозволяє надати довідку про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) до направлення військовослужбовця, який одержав травму (поранення, контузію, каліцтво), на лікування поза розташуванням військової частини, така довідка направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України";
Доповнено частиною п`ятою такого змісту: "У разі якщо травма (поранення, контузія, каліцтво) військовослужбовця спричинена діями противника, відповідне розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва) не проводиться. Довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) складається протягом п`яти днів та у такий самий строк направляється до військового закладу охорони здоров`я або територіального центру комплектування та соціальної підтримки у порядку, встановленому Міністерством оборони України".
Наведені положення передбачають право військовослужбовця на отримання довідки про обставини травми за наявності достатніх підстав, а також ініціювання цих питань та подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначає Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України "Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України" від 24.03.1999 за №548-XIV (надалі по тексту також - Статут внутрішньої служби ЗСУ, Статут).
Так, за нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо)
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Довідка видається за підписом командира військової частини на підставі наказу по військовій частині про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем.
Наказ командира військової частини про загибель, поранення (контузію, травму, каліцтво) військовослужбовця здійснюється на підставі рапорту командира підрозділу, журналу бойових дій, бойового донесення, картки передового району, первинної медичної картки (Форма 100, додаток 4 до Керівництва з медичної евакуації у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 09.07.2018 № 258, додаток 2 до Настанови з медичного забезпечення Збройних Сил України на особливий період, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 11.02.2019 № 60).
Наказом Міністерства оборони України від 28.12.2016 за №735 затверджено Інструкцію про організацію розгляду звернень та проведення особистого прийому громадян у Міністерстві оборони України та Збройних Силах України (надалі по тексту також - Інструкція №735).
Інструкція №735 визначає порядок розгляду, реєстрації, приймання, узагальнення та аналізу звернень військовослужбовців, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також інших громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які законно перебувають на території України (надалі по тексту також - громадяни), у структурних підрозділах апарату Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, інших органів військового управління, з`єднаннях, військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях Збройних Сил України (надалі по тексту також - військові частини), а також визначає порядок контролю за його дотриманням.
Відповідно до пункту 2 розділу 2 Інструкції №735, письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, первинному розгляду та реєстрації з метою визначення їх належності до компетенції відповідного органу військового управління та призначення за ними конкретного виконавця.
Усі звернення громадян, що надходять до Міністерства оборони України, органів військового управління, військових частин, підлягають обов`язковій класифікації за встановленими статтею 3 Закону України "Про звернення громадян" їх видами, а саме: пропозиції (зауваження), заяви (клопотання), скарги. Подальший розгляд пропозицій, заяв та скарг громадян проводиться з урахуванням особливостей, установлених статтями 14, 15 та 16 зазначеного Закону (пункт 6 глави 1 Інструкції №735).
Приписами пункту 5 глави 3 Інструкції №735 передбачено звернення розглядаються і вирішуються в термін не більше одного місяця від дня їх надходження, ураховуючи вихідні, святкові та неробочі дні, а ті, які не потребують додаткового вивчення та проведення перевірки за ними, - невідкладно, але не пізніше 15 днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін розв`язати порушені у зверненні питання неможливо, то керівник відповідного органу військового управління, командир військової частини або особа, що тимчасово виконує його обов`язки, установлює термін, потрібний для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати 45 днів.
Відповідно до пункту 6 глави 3 Інструкції №735, звернення вважається вирішеним, якщо розглянуто всі поставлені в ньому питання, прийнято обґрунтоване рішення та вжито потрібних заходів щодо його виконання і заявника повідомлено про результати розгляду звернення і прийняте рішення.
Відповідь за результатами розгляду звернення обов`язково дається тим органом військового управління, військовою частиною, які його отримали і до компетенції яких входить розв`язання порушених у зверненні питань, за підписом керівників або осіб, яким право ставити підпис надано відповідним керівником органу військового управління, командиром військової частини (пункт 7 глави 3 Інструкції №735).
Згідно з підпунктами 3.11.1. і 3.11.4. пункту 3.11. Інструкції №124, контроль за виконанням документів здійснюється з метою забезпечення своєчасного та належного їх виконання та підвищення персональної відповідальності кожної посадової особи за доручену справу.
Строк виконання документа може встановлюватися в нормативно-правовому акті, розпорядчому документі або резолюції командування (керівництва). Строки виконання документів визначаються в календарних днях, починаючи з дати його реєстрації (підпису командування (керівництва).
Якщо останній день строку виконання документа припадає на неробочий день, то останнім днем строку виконання документа вважається перший день після неробочого дня.
Як передбачено підпунктом 3.11.5. пункту 3.11. Інструкції №124, строки можуть бути типовими або індивідуальними. Типові строки виконання документів установлюються законодавством. Строки виконання основних документів наведено в додатку 44 до цієї Інструкції. Індивідуальні строки встановлюються командуванням (керівництвом) військової частини (установи). Кінцевий строк виконання, як правило, зазначається в тексті документа або резолюції.
Документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ (підпункт 3.11.6. пункту 3.11. Інструкції №124).
У додатку 44 до цієї Інструкції відсутній строк виконання (розгляду) рапорту військовослужбовця про видачу довідки про обставини поранення (травми, контузії).
У досліджуваному випадку суд виходить із того, що в ході розгляду даної судової справи позивач не надав суду належного доказу направлення рапорту від 06.03.2024 року на адресу командира військової частини НОМЕР_1 через систему електронного документообігу Збройних Сил України.
У зв`язку із вказаним, підлягають відхиленню доводи позивача, що рапорт від 06.03.2024 року відповідачем не розглянуто (не виконано).
Разом з цим, суд констатує, що відповідач належним способом направив позивачу відповідь від 04.12.2024 року за №8890 на його звернення від 11.11.2024 року стосовно надання довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), відповідно до «Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року № 402.
При цьому, позивач під час судового розгляду даної судової справи не надав суду жодного пояснення, заперечення чи доказу, які б спростовували обставини і мотиви, зафіксовані та сформовані у письмовому листі від 04.12.2024 року за №8890.
Позивач чи його представник в ході розгляду справи не скористався можливістю на ознайомлення із матеріалами адміністративної справи.
Варто наголосити на тому, що адміністративний позов і його додатки не містять обставин і пояснень на спростування відомостей, зазначених відповідачем в лист від 04.12.2024, зокрема, щодо: «перевіркою журналу реєстрації вхідної документації частини факт отримання вказаного рапорту не знайшов свого підтвердження»; «перевіркою вхідної документації за вказаний Вами період встановлено, що за фактом отримання вами поранення така доповідь про подію не подавалася та вказана подія до відома командування військової частини НОМЕР_1 не доводилась, а службове розслідування не призначалось»; «відомості про проходження Вами амбулаторного лікування у медичній роті військової частини НОМЕР_1 - відсутні. Відповідно відсутні також об`єктивні медичні дані про отримані вами травми».
Суд зазначає, що первинна медична карта (форма 100 - використання первинної медичної карти (далі Форми 100) визначено додатком 4 наказу Генерального штабу ЗСУ від 09.07.2018 «Про затвердження Керівництва з медичної евакуації в Збройних Силах України») - це документ, який заповнює медик після надання першої домедичної (екстреної медичної) допомоги.
У первинній медичній карті (форми 100) має бути вказано особисті дані бійця; найменування підрозділу, до якого той належить; вид поранення; факт, що поранення отримане під час бойових дій; час надходження до стабілізаційного пункту; яку допомогу було вже надано на етапі евакуації тощо.
Вивченням довідки Форми 100, долученої до матеріалів справи, встановлено, що в ній відсутні відомості про те, що отримане ОСОБА_1 ураження пов 'язане з веденням бойових дій.
Також, з відомостей, наведених позивачем у рапорті від 06.03.2024 та у зверненні від 11.11.2024, неможливо встановити факт участі ОСОБА_1 у бойових діях та отримання ним бойового ураження в наслідок дій противника.
Наказом Міністерства оборони України від 06.10.2020 за №363 затверджено Інструкцію з ведення Історичного формуляра, Історичної довідки та Журналу бойових дій (надалі по тексту також - Інструкція №363).
У розділі IV Інструкції №363 визначено порядок ведення Журналу бойових дій. Журнал бойових дій ведеться у військових частинах (їх підрозділах), а також на кораблях 1-го, 2-го та 3-го рангів з моменту отримання наказу, директиви про залучення до ведення бойових дій до моменту завершення виконання завдань у районі бойових дій. Журналу бойових дій надається гриф обмеження доступу відповідно до відомостей, які містяться в ньому. Ведення Журналу бойових дій здійснюється у довільній формі на підставі оперативних директив, бойових наказів, розпоряджень, зведень, бойових донесень тощо, а також усних розпоряджень старших начальників і командирів (додаток 2).
Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції №363 ведення журналу здійснюється посадовою особою, призначеною наказом командира військової частини.
Інструкцією №363 у розділі IV вказано обов`язкові складові Журналу бойових дій, а саме:
- загальна обстановка перед початком операції (бою);
- бойовий склад та угруповання своїх військ та військ противника;
- співвідношення сил і засобів;
- коротке викладення завдання військовій частині (підрозділу); рішення командира та бойові завдання, поставлені підпорядкованим частинам (підрозділам);
- уточнені рішення та розпорядження, які віддавалися командирами (начальниками) чи були отримані від старших начальників;
- дані про захоплення полонених та трофеї;
- втрати своїх військ і противника;
- можливі висновки та пропозиції щодо тактики застосування військ (сил).
Крім того, до Журналу бойових дій можуть додаватися звітні карти, схеми бойових епізодів, характерних укріплень, фотоілюстрації, копії інших документів тощо.
Журнал бойових дій після завершення ведення підлягає внесенню в Опис справ постійного зберігання.
Міністром оборони України 23.06.2022 видано окреме доручення №912/з/29, пункт 3 якого передбачає, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі бойового наказу, журналу бойових дій або рапорту командира підрозділу про участь кожного військовослужбовця у бойових діях, у виконанні бойових спеціальних завдань.
З огляду на вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що обставина отримання травми військовослужбовцем, повинна була бути відображена у журналі бойових дій.
В свою чергою, позивач вказує, що факт отримання ним поранення було зафіксовано в журналі бойових дій військової служби, проте, доказів на підтвердження зазначеного позивач до суду не надав та матеріали справи не містять.
Варто також критично оцінити своєчасність звернення позивача до відповідача з рапортом від 06.03.2024, оскільки такий був поданий через 1 рік та 1 місяць з моменту отримання військовослужбовцем травми (12.05.2023).
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (частини 1, 2 статті 77 КАС України).
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
За правилами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм нутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У досліджуваному випадку суд не встановив протиправну бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка б полягала у неоформленні та невидачі довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) форми, встановленої додатком 5 до Положення №402, оскільки існування обставин, які б слугували підставою для видачі такої довідки, судом не встановлено.
Підсумовуючи вказане, надаючи правову оцінку аргументам сторін, з уваги на описану ситуацію, та, зважаючи на нормативне регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, а тому, в задоволенні позову слід відмовити.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що позивач на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи.
Зважаючи на висновок суду про необґрунтованість адміністративного позову та не понесення позивачем судових витрат по сплаті судового збору, за відсутності доказів оплати сторонами інших судових витрат у справі, керуючись статтею 139 КАС України, суд дійшов висновку про відсутність правових підстави для розподілу судових витрат у справі.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник