Справа № 201/5305/25
Суддя: Наумова О. С.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/5305/25
Провадження № 2-а/201/58/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2025 року суддя Соборного районного суду міста Дніпра Наумова О.С., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі (а.с. 1-3).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 27.05.2024 він особисто подав документи до ТЦК для поставлення на військовий облік. 06.11.2024 особисто отримав постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 76464241 щодо примусового стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. За змістом постанови підставною для стягнення є постанова ТЦК № 78/6/10937 від 06.09.2024. Копію вказаної постанови не отримував, про її існування дізнався лише з виконавчого провадження.

Зауважує, що на момент подачі документів (травень 2024 року) законодавство передбачало відповідальність у вигляді штрафу у розмірі 850-1700 грн., натомість постанова № 78/6/10937 від 06.09.2024 винесена 06.09.2024 вже після набрання чинності змін (18.06.2024), які передбачають підвищення штрафу до 17 000 грн.

Вказує, що був змушений сплатити штраф у повному обсязі, оскільки інакше передбачалось подвійне стягнення. Штраф сплачений в листопаді 2024 року його дружиною.

На підставі викладеного, з урахування збільшених позовних вимог, просив скасувати постанову № 78/6/10937 від 06.09.2024 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладення штрафу у розмірі 17 000 грн.; зобов`язати відповідача повернути йому стягнуту відповідно до постанови суму штрафу, врахувавши суми виконавчого збору у загальному розмірі 18 700 грн.

Заяви учасників процесу по суті справи.

Від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 26.05.2025 надійшов відзив (а.с. 83-85), в якому представник заперечував щодо позовних вимог позивача обґрунтовуючи це тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підлягав взяттю на військовий облік призовників у рік виповнення 17 років, тобто протягом січня-березня 2018 року.

Вперше до органу військового управління для приписки до призовної дільниці, позивач звернувся у серпні 2024 року. За рішенням комісії з питань приписки 27.08.2024, позивача взято на військовий облік призовників за задекларованим місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5 .

02.09.2024 провідним спеціалістом ОСОБА_2 , посадовою особою, уповноваженою у 2024 році складати протоколи про адміністративні правопорушення за порушення правил військового обліку, на позивача складено протокол № 214 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Під час розгляду протоколу позивачу роз`яснено зміст ст. 63 Конституції України, права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП, а також під підпис повідомлено про розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Будучи належним чином ознайомленим про час розгляду адміністративного матеріалу, позивач до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, будь-яких клопотань про перенесення часу розгляду справи, долучення доказів, пояснень, тощо від ОСОБА_1 не надходило.

За результатами розгляду справи рішенням керівника ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформленим постановою № 76/6/10931 від 06.09.2024 на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн., яку направлено засобом поштового на адресу останнього.

Крім того, відповідач заперечує факт звернення позивача до органу військового управління 27.05.2024. Вперше ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 в серпні 2024 року.

Під час розгляду адміністративного матеріалу та прийняття рішення про накладення стягнення у виді штрафу, ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв виключно в межах повноважень.

На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

27.05.2025 позивач ОСОБА_1 надав відповідь на відзив не надав, проте надав додаткові пояснення у справі, в яких зазначив, що у постанові вказано, що порушення полягало у невчасному взятті на військовий облік у 2018 році, тобто у рік досягнення ним 17-ти річного віку, однак частина 3 ст. 210 КУпАП, за якою його притягнуто до відповідальності, набула чинності лише з 19.05.2024 (Закон № 3696-ІХ). Зауважує, що застосування норми, яка не діяла на момент вчинення діяння, суперечить ст. 58 Конституції України, яка прямо забороняє зворотну дію закону в часі, тому така правова кваліфікація є неправомірною. Крім того вважає, що строки притягнення його до відповідальності на підставі ст. 38 КУпАП сплили (а.с. 87-88).

02.06.2025 представником відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 подані заперечення аналогічні тим, що викладені у відзиві. Крім того, надані докази звернення позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 саме у серпні 2024 (а.с. 92-93).

Рух справи

Ухвалою судді від 02.05.2025 позовну заяву залишено без руху (а.с. 11-12).

Ухвалою судді від 08.05.2025 продовжений строк, визначений ухвалою від 02.05.2025 для усунення недоліків (а.с. 18).

Ухвалою судді від 13.05.2025 відкрито провадження у справі і ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи відповідно до положень п. 20 ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 12, 257, 268, 286 КАС України (а.с. 58).

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 02.09.2024 № 214, складеного провідним спеціалістом відділення призову ІНФОРМАЦІЯ_3 , всупереч вимогам ч. 3 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2, п.п. 1, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, ОСОБА_1 2001 р.н., до теперішнього часу не перебував на військовому обліку, чим порушив правила військового обліку. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (зв. а.с. 77-78).

Під час складання протоколу ОСОБА_1 надав пояснення та поставив підпис, що копію протоколу отримав.

На підставі вказаного протоколу постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 78/6/10931 від 06.09.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн (а.с. 81).

З вказаної постанови встановлено, що з набранням чинності Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», в України розпочався особливий період, всупереч вимог ч. 3 ст. 14 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», абз. 2, п.п. 1, п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, визначених постановою КМУ від 30.12.2022 № 1487, громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у 2018 році (в рік досягнення сімнадцяти річного віку) не став на військовий облік. Для взяття на військовий облік призовників прибув 27.08.2024.

Як вбачається з електронного військово-облікового документа «Резерв+» ОСОБА_1 уточнив свої військово-облікові 27.08.2024 (а.с. 52-55).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, крім іншого, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також іншими документами.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з вимогами статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи, серед іншого, про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Диспозиція статті 210 КУпАП носить бланкетний характер, тобто охоронюваних законом правил поведінки вона не встановлює, а спрямовує до інших актів законодавства, котрі визначають відповідні правила, на порушення яких існує заборона.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі Закон №2232-XII).

Правила військового обліку встановлені Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженим постановами Кабінету Міністрів України №921 від 07.12.2016 та від 30.12.2022 №1487.

За змістом цих нормативно-правових актів, військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави та ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення особовим складом у мирний час та в особливий період.

Відповідно до Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні, з 05 год 30 хв 24.02.2022 введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Згідно з положеннями Закону № 2232-XII військовий обов`язок включає, зокрема, підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; проходження військової служби; дотримання правил військового обліку.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону № 2232-XII військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.

Статтею 14 Закону № 2232-XII (в редакції станом на 23.06.2018) визначено, що приписка громадян України чоловічої статі до призовних дільниць проводиться з метою взяття їх на військовий облік, визначення наявних призовних ресурсів, ступеня придатності до військової служби, встановлення освітнього рівня, здобутої спеціальності або професії, рівня фізичної підготовки, вивчення особистих якостей (ч. 1).

До призовних дільниць щороку протягом січня - березня приписуються допризовники, яким у рік приписки виповнюється 17 років. Приписка проводиться районними (міськими) військовими комісаріатами за місцем проживання (ч. 3).

Для приписки до призовної дільниці громадяни України зобов`язані особисто прибути до районного (міського) військового комісаріату в строк, зазначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України (ч. 6).

Крім того, згідно Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №921 від 07 грудня 2016 року, який втратив чинність на підставі постанови КМУ №1487 від 30 грудня 2022 року) встановлені Правила військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Додаток 1 до порядку), де пунктом 1 визначено, що призовники і військовозобов`язані повинні перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України.

Отже, з вищевказаних норм закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_1 після досягнення 17 років, тобто після 01.06.2018 повинен був особисто прибути до районного (міського) військового комісаріату в строк, зазначений у повістці, та подати необхідні документи, перелік яких установлюється Міністерством оборони України.

Проте, слід звернути увагу на те, що відповідачем не надані докази того, що у порядку визначеним законом ОСОБА_1 направлена повістка для подання необхідних документів, перелік яких установлюється Міністерством оборони України для поставки останнього на облік.

Крім того, як вбачається зі складеної оскаржуваної постанови т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 № 78/6/10931 від 06.09.2024, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП за діяння, яке вчинено у 2018 році без зазначення конкретизованої дати її вчинення.

Статтею 210 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Поміж тим, слід зазначити, що з 19.05.2024 набув чинності Закон №3696-ІХ «Про внесення змін до КУпАП щодо удосконалення відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію», яким ст. 210 КУпАП доповнено частиною 3, а саме щодо порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Отже, до 19.05.2024 норми ч. 3 ст. 210 КУпАП не існувало, а з 19.05.2024 встановлено 60-денний строк уточнити громадянам України свої дані щодо виконання військового обов`язку, що включає виконання правил військового обліку, і одночасно введено норму, яка передбачає сувору адміністративну відповідальність за невиконання цих правил в умовах особливого періоду.

Згідно зі ст.8 КУпАП особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення. Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.

Статтею 38 КУпАП визначено, що адміністративне стягнення за вказане правопорушення може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суд зазначає, що момент складення протоколу про адміністративне правопорушення не є тотожним моменту виявлення правопорушення. Так, складення протоколу про адміністративне правопорушення за своєю суттю є актом фіксації правопорушення, яке вже відбулось у минулому, та одночасно є висуненням обвинувачення у справі про адміністративне правопорушення, з чого розпочинається процедура притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Правопорушення було вчинене позивачем у 2018 році, коли він не прибув до військового органу управління для взяття його на облік у зв`язку із досягненням ним 17 років.

Проте, суд вважає, що адміністративне стягнення за вчинення вказаного правопорушення накладено на позивача лише 06.09.2024, тобто в порушення строків, визначених ч. 7 ст. 38 КУпАП.

Будь-яких доказів неможливості складення протоколу та постанови відповідачем у передбачений статтею 38 КУпАП строк, суду не надано.

Відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показів свідків.

Виходячи із норм викладених в частині 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею78 КАС України.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не доведено належними та допустимим доказами винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210 КУпАП.

Згідно зі ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийнятим без повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та за недоведеністю наявності в діях ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а тому постанова № 78/6/10931 від 06.09.2024 підлягає скасуванню, провадженню у справі за ч. 3 ст. 210 КУпАП закриттю.

Щодо вимог позивача у зобов`язанні відповідача повернути грошові кошти, які були стягнуті на підставі оскаржуваної постанови в сумі 18 700 грн., суд вважає, що в цій частині слід відмовити з огляду на наступне.

Процедура повернення штрафу передбачена статтею 296 КУпАП.

Відповідно до частини першої цієї статті скасування постанови із закриттям справи про адміністративне правопорушення тягне за собою повернення стягнених грошових сум, оплатно вилучених і конфіскованих предметів, а також скасування інших обмежень, зв`язаних з цією постановою.

Механізм повернення з бюджету помилково сплачених коштів на підставі подання органу, що контролює справляння надходжень бюджету урегульовано Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 за № 787.

З платіжної інструкції від 09.11.2024 вбачається, що ОСОБА_3 сплачена сума у розмірі 18 969 грн., отримувач: Міністерство юстиції України; призначення сплата заборгованості за ВП № 76464241 (а.с. 6).

З огляду на те, що ОСОБА_3 не є стороною по справі, підстав для повернення даної суми у суду відсутні.

Розподіл судових витрат.

Щодо судового збору.

Згідно із ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. (а.с. 14).

Відповідно до правової позиції, викладеної Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 543/775/17, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. З огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 5 частини 2 Закону України «Про судовий збір»).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.01.2025 складає 3028,00 грн. Отже, ставка судового збору за подання даного позову складає 605,60 грн. (3028 грн. х 0,2).

Враховуючи викладене, на користь позивача підлягає до стягнення за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Зайво сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 363,36 грн. підлягає поверненню позивачу з бюджету за окремо поданим клопотанням у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 9, 77, 139, 245, 286 КАС України, суддя,

ВИРІШИВ:

Позовну заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та закриття провадження у справі - задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 78/6/10931 від 06.09.2024 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити.

В решті вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 605 грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення (ухвалу) суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 06 червня 2025 року.

Суддя Наумова О.С.