Справа № 320/54986/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-06-09 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2025 року Справа № 320/54986/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І. І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у м. Києві

про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі відповідач, ГУ ДПС у м. Києві, контролюючий орган), у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми "С" від 10.06.2024 № .

Позиції сторін

Позивач не погоджується із висновками акту перевірки від 02.02.2024 № 8000/5/26-15-24-02-03/ та прийнятого на його підставі контролюючим органом повідомлення-рішення Головного управління ДПС у м. Києві форми "С" від 10.06.2024 № .

Вказує на помилковість висновків перевірки про порушення граничних строків розрахунків за експортними операціями за Договором від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC (USA).

Вважає помилкове посилання на контракт купівлі-продажу №07/13-18 укладений із Нерезидентом 13.07.2018, поставки по якому припинились з укладенням між сторонами Договором від 20.03.2020 № 20-03. Зазначену у реквізитах призначення платежу Нерезидентом те, що платежі відбувались за «Договором поставки №7.13.18 від 13.07.18», вважає позивач виною Нерезидента.

Позивач вказує, що повідомляв відповідача листом від 08.09.2022 та 26.09.2022 до якого долучено лист Нерезидента від 11.02.2022, додано підтверджуючи документи на запит від 12.07.2022, де зауважував, що предметом договорів №07/13-18 та № 20-03 є поставка однотипних товарів, а саме ігрових комплексів. Відповідні поставки здійснювались у відповідності до кожного із чинного договорів. Проте відповідачем не враховано те, що всі документи щодо спірних поставок за трьома митними деклараціями складені на виконання умов Договору від 20.03.2020 № 20-03, а не контракту №07/13-18, що прослідковується у митних деклараціях, специфікаціях та інвойсах

Також зазначив, що у листі від 11.02.2022 Нерезидент повідомив, що звертався до свого банку з проханням внести зміни до призначення платежу, проте банк вказану процедуру не здійснив, не вказавши причини.

Зазначив, що в даному випадку позбавлений можливості вчинити жодні дії щодо виправлення невірного вказаного Нерезидентом призначення платежу, що не було взято до уваги відповідачем під час проведення перевірки.

Застосовуючи норми пункту 109.1 статті 109, пунктів 112.1, 112.2, 112.5 статті 112 ПК України, вважає, що у його діях відсутні ознаки протиправної діяльності, нерозумності, недобросовісності та необачності.

Відповідач вказує на підставність встановлених перевіркою порушення позивачем п. 2 ст. 13 Закону № 2473-VIII «Про валюту та валютні операції». Позивачем порушено строки своєчасності розрахунків при проведенні експортних операцій за Договором від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC (USA), про що зафіксовано в акті від 02.02.2024 № 8000/5/26-15-24-02-03/, у зв`язку з чим вважає прийнято правомірне податкове повідомлення-рішення від 10.06.2024 № . Підстави для його скасування позивачем не наведено та не доведено.

Процесуальні дії та рішення у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.12.2024 відкрито провадження у справі, визначено здійснювати розгляд в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13.01.2025 о 10:30 год.

13.01.2025 у підготовче судове засідання прибули представника позивача Кучеренко О.І., представника відповідача Толочко Т.В.

Представник відповідача Толочко Т.В. в судовому засіданні подав суду відзив на позовну заяву та клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

З`ясувавши позицію учасник по справі, судом на місці ухвалено клопотання представника відповідача задовольнити, поновити строк для подання відзиву та долучити відзив до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 13.01.2025 закрито підготовче провадження; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 05 лютого 2025 року о 10:30год.

В судове засідання 05.02.2025 прибули представника позивача Кучеренко О.І., представника відповідача Толочко Т.В.

Представника позивача Кучеренко О.І. позовні вимоги підтримав, позов просив суд задовольнити.

Представника відповідача Толочко Т.В. проти позову заперечив, просив суд відмовити в його задоволенні.

За відсутності заперечень сторін по справі, судом на місці ухвалено завершити розгляд справи у порядку письмового провадження, враховуючи встановлені позиції сторін, їх обґрунтування та доводи, та наявні в матеріалах справи письмові докази.

Встановлені обставини судом

На підставі п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п. 78.1.1 п. 78.1 ст. 78, ст. 79, п. 82.2 ст. 82 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, відповідно до п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI, зі змінами внесеними Законом України від 12 травня 2022 року № 2260-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», наказу від 18.03.2024 № 1536-п виданого ГУ ДПС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з питань дотримання вимог валютного законодавства при розрахунках за зовнішньоекономічним договором від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC», (USA) за період з 20.03.2020 по 29.04.2024.

Перевіркою встанволено наступне.

Головним управлінням ДПС у м. Києві засобами поштового зв`язку платнику податків ОСОБА_1 на податкову адресу платника було направлено лист № 42678/6/26-15-24-02-04-08 від 12.07.2022.

Платником податків ОСОБА_1 надано відповідь від 08.09.2022 № 6/н (вх. ГУ ДПС у м. Києві від 08.09.2022 № 53267/6) та копії первинних документів щодо виконання умов договору поставки від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «IZPlay LLC» (USA), а саме: Договір поставки № 20-03 від 20.03.2020, копія Контракту № 07/13-18 від 13.07.2018 з компанією «EZPlay LLC» (USA), копі інвойсів: № 06-12 від 12.06.2019, № 07-05 від 05.07.2018, № 11-10 від 11.10.2018, № 30-08 від 30.08.2018, № 10-10 від 10.10.2019, № 11-09-1 від 03.19.2019, № 11-10 від 26.04.2019, № 12-13 від 13.12.2019, № 01-02 від 02.01.2020, № 01-22 від 01.22.2019, № 02-21 від 21.02.2020, № 09-02 від 02.09.2019, копії ВМД: № UA 100210/2019/453473 від 14.06.2019, № UA 100050/2021/281067 від 22.01.2021, № UA 100210/2018/092576 від 07.12.2018, № UA 100210/2018/093688 від 14.08.2018, № UA 100210/2018/093891 від 22.10.2018, № UA 100050/2019/452134 від 13.12.2019, № UA 100210/2019/453037 від 24.01.2019, № UA 100210/2019/453212 від 20.03.2019, № UA 100210/2019/453360 від 26.04.2019, № UA 100210/2019/453704 від 03.09.2019, № UA 100210/2019/453818 від 10.10.2019, № UA100050/2021/181164 від 19.02.2021, № UA 100050/2020/210001 від 10.01.2020, № UA 100050/2020/210231 від 21.02.2020, № UA 100050/2020/211454 від 06.12.2020, № UA 100050/2020/211563 від 18.12.2020, № UA 100050/2021/181164 від 19.02.2021, № UA 100050/2021/281269 від 12.03.2021, № UA 100050/2021/281354 від 26.03.2021, № UA 100140/2021/282362 від 17.09.2021.

Проведеною перевіркою таких документів було використано: Інформацію бази даних «Єдина автоматизована інформаційна система» Державної митної служби України стосовно зовнішньоекономічного Контракту від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA), інформація від ДПС України, доведена листом від 09.06.2022 №4849/7/99-00-07-05-02-07.

У періоді, який перевірявся, платник податків ОСОБА_1 здійснював експорт товару згідно укладеного Договору поставки (Контракту) від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA).

Згідно контракту, у відповідності до умов та положень даного договору поставки ФОП ОСОБА_1 (надалі Постачальник) та Компанія за законодавством Сполучених штатів Америки «EZPlay LLC» (USA) (надалі Покупець) в особі директора Гленна Степула, уклали даний Договір поставки №20-03 від 20.03.2020 (далі-Договір) про наступне: Постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність Покупця ігрові комплекси (далі Товар), а Покупець зобов`язується приймати та оплачувати Товар, в порядку та на умовах, визначених даним Договором.

Найменування Товару вказано в специфікації (Додаток №1 до Договору), яка є невід`ємною частиною цього Договору.

Строк та умови поставки Товару Постачальником визначено протягом 30 календарних днів з моменту підписання Сторонами специфікації до даного Договору.

Поставка Товару здійснюється на умовах EXW (Incoterms 2010). Допускається використання інших умов постачання.

На поставку кожної партії Товару Покупець надає Постачальнику письмову заявку.

Ціна Товару, ціна Договору, порядок та строк розрахунків: Ціна Договору становить 2 200 000,00 (два мільйони двісті тисяч) доларів США.

Ціна Договору визначається за загальною сумою поставленого та оплаченого Товару згідно підписаних Специфікацій та виставлених Постачальником рахунків до даного Договору протягом строку дії даного Договору.

Розрахунок Покупцем за Товар здійснюється наступним чином - 100 (сто) % суми Товару потягом 90 банківських днів з моменту фактичного отримання Рахунку Покупцем.

Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє по 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до виконання Сторонами своїх зобов`язань по даному Договору.

Перевіркою проведених розрахунків у грошовій формі при здійсненні експортної операції платником податків ОСОБА_1 за Договором від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC (USA) за ВМД від 12.03.2021 № UA100050/2021/281269 на загальну суму 53 319,00 USD (еквівалент 1479 527,60 грн. на дату оформлення ВМД), у зв`язку з не наданням платником податків документального підтвердження сплати саме по зазначеному Договору до вказаної ВМД, встановити факт надходження в установлені Національним банком України граничних строків розрахунків грошових коштів не має можливості.

Таким чином, за результатами перевірки встановлено порушення законодавчо встановлених термінів надходження грошових коштів за зовнішньоекономічним Контрактом від 20.03.2020 № 20-03 у сумі 53 319,00 USD (еквівалент 1.559 842,01 грн. на 13.03.2021 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) на 1144 дні:

- граничний термін надходження валютної виручки від експорту продукції згідно ВМД від 12.03.2021 № UA100050/2021/281269 на суму 53 319,00 USD PO (еквівалент 1559 842,01 грн. на 13.03.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) 12.03.2022, станом на 29.04.2024 дата закінчення перевірки валютні кошти не перераховано.

Відповідно, станом на 29.04.2024 дата закінчення перевірки встановлено неодержання грошових коштів за операції за Контрактом від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA) за ВМД від 12.03.2021 № UA100050/2021/281269 на загальну 53 319,00 ЄВРО (еквівалент 1 559 842,01 грн. на 13.03.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків).

Перевіркою проведених розрахунків у грошовій формі при здійсненні експортної операції платником податків ОСОБА_1 за Договором від 20.03.2020 № 20-03 3 компанією «EZPlay LLC (USA) за ВМД від 26.03.2021 № UA100050/2021/281354 на загальну суму 53 980,00 USD (еквівалент 1509 809,80 грн. на дату оформлення ВМД), у зв`язку з не наданням платником податків документального підтвердження сплати саме по зазначеному Договору до вказаної ВМД, встановити факт надходження в установлені Національним банком України граничних строків розрахунків грошових коштів не має можливості.

Таким чином, за результатами перевірки встановлено порушення законодавчо встановлених термінів надходження грошових коштів за зовнішньоекономічним Контрактом від 20.03.2020 № 20-03 у сумі 53 980,00 USD (еквівалент 1579 179,50 грн. на 27.03.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) на 1130 днів:

- граничний термін надходження валютної виручки від експорту продукції згідно ВМД від 26.03.2021 № UA100050/2021/281354 на суму 53 980,00 ЄВРО (еквівалент 1 579 179,50 грн. на 27.03.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) 26.03.2022, станом на 29.04.2024 дата закінчення перевірки валютні кошти не перераховано.

Відповідно, станом на 29.04.2024 дата закінчення перевірки встановлено неодержання грошових коштів за операції за Контрактом від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC», (USA) за ВМД від 26.03.2021 № UA100050/2021/281354 на загальну 53 980,00 USD (еквівалент 1579 179,50грн. на 27.03.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків).

Перевіркою проведених розрахунків у грошовій формі при здійсненні експортної операції платником податків ОСОБА_1 за Договором від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA) за ВМД від 17.09.2021 № UA100050/2021/282362 на загальну суму 51 982,00 USD (еквівалент 1386 214,39 грн. на дату оформлення ВМД), у зв`язку з не наданням платником податків документального підтвердження сплати саме по зазначеному Договору до вказаної ВМД, встановити факт надходження в установлені Національним банком України граничних строків розрахунків грошових коштів не має можливості.

Таким чином, за результатами перевірки встановлено порушення законодавчо встановлених термінів надходження грошових коштів за зовнішньоекономічним Контрактом від 20.03.2020 № 20-03 у сумі 51 982,00 USD (еквівалент 1900 908,97 грн. на 18.09.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) на 955 днів:

- граничний термін надходження валютної виручки від експорту продукції згідно ВМД від 17.09.2021 № UA100050/2021/282362 на суму 51 982,00 USD (еквівалент 1 900 908,97 грн. на 18.09.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) - 17.09.2022, станом на 29.04.2024 дата закінчення перевірки валютні кошти не перераховано.

Відповідно, станом на 29.04.2024 дата закінчення перевірки встановлено неодержання грошових коштів за операції за Контрактом від 20.03.2020 №20-03 з компанією «EZPlay LLC» (USA) за ВМД від 17.09.2021 № UA100050/2021/282362 на загальну 51 982,00 USD (еквівалент 1900 908,97 грн. на 18.09.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків).

Висновки Міністерства економіки України на продовження строків розрахунків за Договором від 20.03.2020 № 20-03 (ВМД від 12.03.2021 № UA100050/2021/281269, ВМД від 26.03.2021 № UA100050/2021/281354, ВМД від 17.09.2021 № UA100050/2021/282362) з компанією «EZPlay LLC» (USA) до перевірки не надано.

Платником податків ОСОБА_1 до перевірки надано лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.10.2022 року № 20.1.0.0.0/7-221017/30183.

Листом підтверджено, що станом на 11.10.2022 валютні кошти по даним ВМД в банк не надходили, про що Банк повідомив НБУ в звіті за березень та вересень 2022 року, відповідно до Постанови №7 від 02.01.2019 про виявлені факти порушень, ненадходження в установлені Національним банком граничні строки розрахунків.

Платником податків ОСОБА_1 надано Додаткову угоду від 11.02.2022 до Договору поставки № 20-03 від 20.03.2020.

Відповідно до Додаткової угоди у зв`язку із здійсненням Покупцем переплати грошових коштів на рахунок Постачальника за Договором поставки №7.13.18 від 13.07.2018 року, сторони за взаємною згодою домовились здійснити зарахування 19378 USD в рахунок поставленого Товару за цим Договором поставки №20-03 від 20.03.2020.

Листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.10.2022 року № 20.1.0.0.0/7-221017/30183 визначено, що заборгованість по Договору № 20-03 від 20.03.2020 року може бути знята Банком з валютного нагляду після отримання документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно Постанови НБУ №7 від 02.01.2019 - р.3 п.10.5. Але у період воєнного стану банкам заборонено завершувати валютний нагляд за граничними термінами розрахунків за операціями експорту імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог. (Постанова НБУ № 197 від 02.09.2022 (зміни до Постанови НБУ № 18 від 24.02.2022)).

За результатами перевірки складено акт від 02.02.2024 № 8000/5/26-15-24-02-03/ та зафіксовано встановлені наступні порушення пункту 2 статті 13 Закону № 2473-VIII «Про валюту та валютні операції», а саме:

неодержання грошових коштів за операції за Договором від 20.03.2020 № 20-03 з компанією «EZPlay LLC (USA), а саме: ненадходження виручки на суму 53 319,00 USD (1 559 842,01 грн. на 13.03.2021 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) (ВМД 12.03.2021 № UA100050/2021/281269);

ненадходження виручки на суму 53 980,00 USD (еквівалент 1 579 179,50 грн. на 27.03.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) (ВМД 26.03.2021 № UA100050/2021/281354);

ненадходження виручки на суму 51 982 USD (еквівалент 1900 908,97 грн. на 18.09.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків) (ВМД 17.09.2021 №UA100050/2021/282362).

Податковим повідомленням-рішенням Головного управління ДПС у м. Києві форми "С" від 10.06.2024 № до ОСОБА_1 застосовано пеню у розмірі 4 375 551,79 (чотири мільйони триста сімдесят п`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят одна гривня 79 коп.) грн.

До рішення складено розрахунок визначеної платнику податків пені.

Не погоджуючись із правомірністю податкового повідомлення-рішення 29.07.2024 № 1683/Ж10/31-00-04-01-03-31, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом порушених прав та інтересів.

Відтак, предметом спору у справі є податкове повідомлення - рішення ГУ ДПС у м. Києві форми від 10.06.2024 № , яке підлягає перевірці судом на відповідність вимогам ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) з дотриманням судом принципів адміністративного судочинства визначені в ч. 3 даної статті кодексу.

Застосовані судом норми права та висновки суду

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 КАС є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зокрема, в силу частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 3 статті 2 КАС України визначено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; 5) обов`язковість судового рішення; 6) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 7) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом; 8) розумність строків розгляду справи судом; 9) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 10) відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення.

За частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 22 квітня 2021 року у справі № 826/15741/18, з метою безумовного дотримання конституційного принципу, визначеного у статті 129 Конституції України, в частині третій статті 2 та статті 9 КАС України закріплено, що до основних засад (принципів) адміністративного судочинства належить, зокрема, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі; суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Загалом принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

Принцип змагальності судового провадження охоплює собою право особи, крім можливості подавати власні докази, знати про існування всіх представлених доказів та пояснень іншими учасниками справи, оскільки вони можуть вплинути на рішення суду, мати можливість знайомитись з матеріалами справи та робити з них копії, а також володіти відповідними знаннями (залучати професійного представника) та змогу коментувати представлені докази та пояснення у належній формі та у встановлений час.

Таким чином, принцип змагальності спільно з принципом рівності є одним з основних елементів поняття "право на справедливий суд", що гарантоване Конвенцією.

Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи (ч. 3 ст. 3 КАС України).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

«На підставі» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен бути утвореним у порядку, визначеному Конституцією та законами України; зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

«У межах повноважень» означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення та вчиняти дії відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх.

«У спосіб» означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 згаданого Кодексу, виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 згаданого Кодексу: здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Підпунктами 20.1.4, 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України передбачено, що контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 згаданого Кодексу, мають право:

- проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків;

- застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України визначено, що податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 зазначеного пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства, визначені Законом України «Про валюту і валютні операції» №2473-VIII від 21.06.2018 (далі - Закон №2473-VIII).

З преамбули Закону №2473-VIII вбачається, що такий є спеціальним законом, який визначає правові засади здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду, права та обов`язки суб`єктів валютних операцій і уповноважених установ та встановлює відповідальність за порушення ними валютного законодавства.

Статтею 13 вказаного Закону №2473-VIII врегульовано особливості встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Зокрема частиною 1 статті 13 Закону №2473-VIII встановлено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Згідно частини 2 вказаної статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.

Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, послуг, прав інтелектуальної власності та (або) інших немайнових прав - з дня оформлення у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді) акта, рахунка (інвойсу) або іншого документа, що засвідчує їх надання.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону №2473-VIII за окремими операціями з експорту та імпорту товарів граничні строки розрахунків, встановлені Національним банком України, можуть бути подовжені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, шляхом видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, приймає рішення про видачу чи відмову у видачі зазначеного висновку протягом десяти робочих днів з дня отримання відповідної заяви. Інформація про виданий висновок оприлюднюється на офіційному веб-сайті цього органу не пізніше наступного робочого дня після видачі висновку.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку, протягом п`яти робочих днів з дня видачі висновку, зазначеного в абзаці першому цієї частини, інформує Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, про видачу такого висновку.

Порядок видачі висновку, у тому числі перелік документів, які подаються для видачі висновку, підстави для відмови у видачі висновку або залишення документів без розгляду, включаючи перелік товарів, за якими документи для видачі висновку підлягають залишенню без розгляду, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Видача висновку здійснюється безоплатно.

Частиною 5 статті 13 Закону №2473-VIII встановлена відповідальність за порушення встановлених строків розрахунків, а саме порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару).

Отже, за порушення граничних строків розрахунків, що встановлюються Національним банком України встановлено відповідальність у вигляді пені.

Відповідно до частини 1 статті 11 Закону №2473-VIII валютний нагляд в Україні здійснюється органами валютного нагляду та агентами валютного нагляду.

Органами валютного нагляду відповідно до Закону №2473-VIII є Національний банк України та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику. Органи валютного нагляду в межах своєї компетенції здійснюють нагляд за дотриманням резидентами та нерезидентами валютного законодавства (частина 4 статті 11 Закону №2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентами (крім уповноважених установ) та нерезидентами вимог валютного законодавства (частина 6 статті 11 Закону №2473-VIII).

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, за результатами перевірки стягує у встановленому законом порядку з резидентів пеню, передбачену частиною п`ятою цієї статті (частина 8 статті 13 Закону №2473-VIII).

Підпунктом 19-1.1.4 пункту 19-1.1 статті 19-1 ПК України встановлено, що на контролюючі органи покладено функцію зі здійснення контролю за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті.

Відповідно до підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування пені, у тому числі за порушення, у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Отже, контролюючий (податковий) орган здійснює контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті та у разі встановлення порушень таких строків нараховує пеню у визначених розмірах.

При цьому суд зазначає, що хоча положеннями Закону № 2473-VIII не врегульовано процедуру прийняття рішення про нарахування пені, як виду адміністративно - господарської санкції за порушення строків проведення розрахунків в іноземній валюті, а такий порядок унормований положеннями ПК України, проте це не означає, що правовідносини у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду стають частиною законодавства щодо справляння податків і зборів та на них розповсюджуються всі положення ПК України. Закон № 2473-VIII та ПК України регулюють різні сфери державної політики.

Підстави для ототожнення пені, яка застосовується у податкових правовідносинах, із пенею, яка застосовується у сфері валютних операцій, валютного регулювання та валютного нагляду (за порушення строків надходження валютної виручки за операціями з експорту та імпорту товарів, відповідальність за яке встановлено статтею 13 Закону № 2473-VIII) - відсутні.

Суд враховує та зазначає, що між сторонами відсутній спір щодо підстав призначення та порядку проведення перевірки, що виключає необхідність суду досліджувати та надавати відповідну оцінку проведеної відповідачем документальної позапланової невиїзної перевірки.

Як встановлено судом між позивачем та Нерезидентом було укладено Договір поставки №20-03 від 20.03.2020 за предметом інвентар, обладнання та їх частини дитячого розважального комплекту, поставка якого супроводжувалась, зокрема, специфікаціями (№5 від 21.02.2021, № 6 від 03.03.2021, №7 від 17.09.2021) та інвойсами (№03-12 від 12.03.2021, №03-26 від 26.03.2021, №09-17 від 17.09.2021), та оформлена ВМД 12.03.2021 № UA100050/2021/281269, ВМД 26.03.2021 № UA100050/2021/281354, ВМД 17.09.2021 №UA100050/2021/282362.

Специфікації та інвойси виписані за умовами Договору поставки №20-03 від 20.03.2020.

Згідно листа АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 27.10.2022 року № 20.1.0.0.0/7-221017/30183, вбачається, що станом на 11.10.2022 валютні кошти по даним ВМД в банк не надходили, про що Банк повідомив НБУ в звіті за березень та вересень 2022 року, відповідно до Постанови №7 від 02.01.2019 про виявлені факти порушень, ненадходження в установлені Національним банком граничні строки розрахунків.

Згідно листа також вбачається, що заборгованість по Договору № 20-03 від 20.03.2020 року може бути знята Банком з валютного нагляду після отримання документів про припинення зобов`язань за операціями з експорту, імпорту товарів зарахуванням зустрічних однорідних вимог відповідно Постанови НБУ №7 від 02.01.2019 - р.3 п.10.5. Але у період воєнного стану банкам заборонено завершувати валютний нагляд за граничними термінами розрахунків за операціями експорту імпорту товарів на підставі документів про припинення зобов`язань заліком зустрічних однорідних вимог (Постанова НБУ № 197 від 02.09.2022 (зміни до Постанови НБУ № 18 від 24.02.2022)).

Так, з обставин поставки слідує, що між позивачем та Нерезидентом з компанією «EZPlay LLC» (USA) було укладено Договір купівлі-продажу №07/13-18 від 13.07.2018 за предметом поставки, що сам не заперечує позивач, дитячі розважальні коплекти.

Наступним було укладення Договору № 20-03 від 20.03.2020 року із тим же Нерезидентом з компанією «EZPlay LLC» (USA) на поставку аналогічного за основним Договором №07/13-18 товару, що підтверджує позивач.

Відповідно до Додаткової угоди у зв`язку із здійсненням Покупцем переплати грошових коштів на рахунок Постачальника за Договором купівлі продажу №7.13.18 від 13.07.2018 року, сторони за взаємною згодою домовились здійснити зарахування 19 378 USD в рахунок поставленого Товару за цим Договором поставки №20-03 від 20.03.2020, що вбачається із банківських виписок за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 складену 21.09.2022, складену 11.10.2022, які надані позивачем.

Зазначена домовленість із Нерезидентом та факт зарахування коштів не спростовувався позивачем.

Судом встановлено, що у реквізитах призначення платежу Нерезидентом вказано що платежі відбувались за «Договором поставки №7.13.18 від 13.07.18», що позивач вважає виною Нерезидента.

Позивач зазначив, що його Нерезидент звертався до банку із заявою виправити допущену у призначенні платежу помилку, вказати за «Договором поставки №20-03 від 20.03.2020».

Та враховуючи встановлені обставини суд зазначає наступне.

Згідно згаданої вище частини 2 вказаної статті 13 Закону №2473-VIII у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України.

Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується.

Так, відповідно до пункту 21 «Положення про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті», які затверджені постановою НБУ від 02.01.2019 № 5, встановлено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Зазначена постанова набрала чинності із вступом в дію Закону №2473-VIII в лютому 2019 року.

Відповідно встановлено:

ВМД 12.03.2021 № UA100050/2021/281269 - ненадходження виручки на суму 53 319,00 USD (1 559 842,01 грн. на 13.03.2021 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків);

ВМД 26.03.2021 № UA100050/2021/281354 - ненадходження виручки на суму 53 980,00 USD (еквівалент 1 579 179,50 грн. на 27.03.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків);

ВМД 17.09.2021 №UA100050/2021/282362 - ненадходження виручки на суму 51 982 USD (еквівалент 1900 908,97 грн. на 18.09.2022 дату першого дня перевищення граничного строку розрахунків).

Тобто, за вказаними ВМД підтверджено порушення граничних строків розрахунків за експортними операціями за Договором №20-03 від 20.03.2020.

Те, що Нерезидент допустив помилку у призначенні платежу вказавши інший договір, суд вважає, що дана обставина не відміняє встановлений факт порушення граничних строків розрахунків за експортними операціями.

Також твердження позивача про те, що перерахування коштів Нерезидентом відбувалось за одним предметом щодо дитячих комплектів як за договором купівлі продажу так і за договором поставки, суд зазначає, що дана обставина не застосовується в розумінні вимог Закону №2473-VIII, оскільки в даній справі за вказаним Законом перевірялось саме дотримання строків розрахунку за експортними операціями.

Суд вважає позицію позивача необґрунтованою, спростованою встановленим перевіркою факту порушення частин 2 статті 13 Закону №2473-VIII, враховуючи пункт 21 частини 2 Постанови Правління національного банку від 02.01.2019 №5 який передбачає граничний строк розрахунку за експортними операціями 365 календарних днів, а такий строк позивачем відповідно до Договору та ВМД не дотримано.

Щодо доводів позивача, що пропущення строків розрахунків допущено Нерезидентом, суд зазначає, що Законом №2473-VІІІ не ставиться у залежність нарахування пені від того, чи є вина резидента у порушенні, чи вона відсутня.

Належними та достатніми доказами позивачем не спростовано встановлене контролюючим органом порушення норм Закону №2473-VIII.

Застосування позивачем пункти 6 та 9 постанови Правління НБУ від 02.01.2019 №7 щодо строків звершення банком валютного нагляду за дотриманням нерезидентами граничних строків розрахунків, суд вважає необґрунтованим, оскільки факт порушення строків розрахунків встановлено перевіркою.

Також суд зазначає, що згідно пункту 7 Договору №20-03 сторонами передбачено форс-мажорні обставини, зокрема встановлено, що у випадку настання форс-мажорних обставин (загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа дії даного Договору та 10 (десять) років після закінчення строку дії даного Договору або дострокового припинення строку дії даного Договору.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону №2473-VIII Національний банк України за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави, має право запровадити такі заходи захисту:

обов`язковий продаж частини надходжень в іноземній валюті у межах, передбачених нормативно-правовими актами Національного банку України;

встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів;

встановлення особливостей здійснення операцій, пов`язаних із рухом капіталу; запровадження дозволів та (або) лімітів на проведення окремих валютних операцій;

резервування коштів за валютними операціями;

заходи відповідно до статті 7-1 Закону України "Про Національний банк України", виключний перелік яких визначається нормативно-правовими актами Національного банку України.

Суд зазначає, що за частиною 6 статті 13 Закону №2473-VIII у разі якщо виконання договору, передбаченого частинами другою або третьою цієї статті, зупиняється у зв`язку з виникненням форс-мажорних обставин, перебіг строку розрахунків, установленого згідно з частиною першою цієї статті, та нарахування пені відповідно до частини п`ятої цієї статті зупиняється на весь період дії форс-мажорних обставин та поновлюється з дня, наступного за днем закінчення дії таких обставин.

Підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є відповідна довідка уповноваженої організації (органу) країни розташування сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або третьої країни відповідно до умов цього договору (контракту).

Тобто перебіг строків розрахунків по Договору від 20.03.2020 № 20-03 міг зупинитись за наявності факту форс-мажорних обставин, підтвердженням виникнення та закінчення дії яких є відповідна довідка уповноваженої організації.

В статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 2 грудня 1997 року № 671/97-ВР зазначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Таким чином, законодавством України передбачено що підтвердженням виникнення та закінчення дії форс-мажорних обставин є довідка (сертифікат), який видають Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставини непереборної сили) в системі Торгово-промислової палати України (ТПП України) встановлений Регламентом засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженим Рішенням президії ТПП України від 15.07.2014 № 40(3).

Відповідно до вказаного порядку сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) надається за заявою зацікавленої особи/заявника, в даному випадку позивача, за встановленою формою, до якої додаються відповідні документи.

Як пояснив представник позивача, позивач не звертався до ТТП України за отриманням сертифікату про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), не було отримано відповідної довідки уповноваженої організації (органу) про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Також, за даною справою таких форс-мажорних обставин, які виникли між сторонами за Договором від 20.03.2020 № 20-03, судом не встановлено.

Суд вважає необхідним зазначити, що Законом №2473-VІІІ, а також нормативними актами, прийнятими відповідно до цього Закону, встановлений вичерпний перелік підстав, за якими передбачено продовження або зупинення граничних строків розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів, встановлених НБУ, можливе завершення здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, допускається зменшення суми грошових коштів, які мають надійти на користь резидента від нерезидента як оплата за експорт товару, проте під час проведення перевірки позивач не надав документи, які можуть бути підставою для продовження або зупинення граничних строків розрахунків.

Позивач також зазначає, що порушення граничних строків розрахунків за експортними операціями допущено Нерезидентом компанією компанією «EZPlay LLC» (USA), а тому його вина відсутня, внаслідок чого відповідно до нього не можуть бути застосовані податкова відповідальність.

Суд зазначає, що відповідно до пункту 112.1 статті 112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно до пункту 112.2 статті 112 ПК України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому ПК України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (абзац перший пункт 1.1 статті 1 ПК України).

Разом з тим, відповідно до Закону № 2473-VIII відносини, що виникають у сфері здійснення валютних операцій, валютного регулювання і валютного нагляду, регулюються Конституцією України, цим Законом, іншими законами України, а також нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно цього Закону (частина 1 статті 3 Закону № 2473- VIII).

Питання здійснення валютних операцій, основи валютною регулювання та нагляду регулюються виключно цим Законом. Зміна положень цього Закону може здійснюватися виключно окремими законами про внесення змін до цього Закону (частина 2 статті 3 Закону № 2473-VIII).

У разі якщо положення інших законів суперечать положенням Закону № 2473, застосовуються положення Закону № 2473-VIII (частина 3 статті 3 Закону № 2473-VIII).

Законом № 2473-VIII не передбачено встановлення вини резидента як необхідної умови притягнення особи до відповідальності за порушення граничних строків розрахунків, встановлених НБУ, за зовнішньоекономічною операцією з імпорту/експорту товарів, а тому достатньо наявності факту порушення відповідних строків.

Крім того, Закон № 2473-VIII не містить положень, які звільняють осіб від відповідальності за порушення вимог цього закону, в тому числі у період дії воєнного стану.

Таким чином, положення статті 112 ПК України не поширюються на відносини, які регулюються Законом № 2473-VIII.

Також суд вважає необхідним зазначити, що відповідно до статті 12 Закону № 2473-VIII за наявності ознак нестійкого фінансового стану банківської системи, погіршення стану платіжного балансу України, виникнення обставин, що загрожують стабільності банківської та (або) фінансової системи держави Національний банк має право запровадити, зокрема, такий захід захисту, як встановлення граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що у сфері зовнішньоекономічної діяльності превалює публічний інтерес над приватним інтересом, а тому застосуванням пені за порушення граничних строків розрахунків за експортними операціями досягається інтерес держави у суспільних відносинах.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 74 КАС України).

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

У висновку, суд зазначає про обґрунтованість та доведеність встановлених контролюючим органом порушень, зафіксованих в акті перевірки від 02.02.2024 № 8000/5/26-15-24-02-03/, правомірність нарахованої пені за спірним податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС у м. Києві від 10.06.2024 № .

Спірне рішення ГУ ДПС у м. Києві від 10.06.2024 № відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, підстав для його скасування судом не встановлено.

Протилежного позивачем суду не доведено, належних та достатніх доказів не надано.

Згідно ч. ч. 1-4 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані.

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «RuizTorija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Згідно з вимогами пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи висновки суду, підстави для розподілу витрат у справі відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І. І.