Справа № 177/550/25
Суддя: Лященко В. В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 177/550/25
Провадження № 2-а/177/9/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 червня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лященко В.В.

за участю секретаря судових засідань Дятел К.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Богославського А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження справу №177/550/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Богославський Андрій Сергійович, до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі,

встановив:

У березні 2025 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він з 13.02.1987 перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 . 04.03.2025 відносно позивача винесена постанова №121 за справою про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 17 000, 00 грн. Для уточнення облікових даних начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано розпорядження голові Глеюватської сільської ради про оповіщення військовозобов`язаних і виклик їх до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.12.2024 о 9-00 год. Під час оповіщення працівниками сільської ради виявлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою проживає та відмовився від отримання повістки (складено акт). У визначений в розпорядженні та повістці час 18.12.2024 о 09-00 год. ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про підстави неявки не повідомив. За текстом вказаної постанови, військовозобов`язаний ОСОБА_1 вчинив триваюче правопорушення. Позивач зазначає, що він у встановлений законодавством спосіб належним чином оформленої повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 ані особисто, ані засобами поштового зв`язку не отримував, не знав і не міг знати про дату, час та місце, куди потрібно з`явитися, а також мету такої явки. Крім того, вважає, що оскаржувана постанова була винесена суб`єктом владних повноважень з процесуальними порушеннями. Так, отримавши протокол про адміністративне правопорушення позивач підготував мотивовані пояснення для долучення їх на розгляд справи про адміністративне правопорушення, проте їх було проігноровано, не було надано позиції позивача жодної правової оцінки. Більше того - оскаржувана постанова вже була готова завчасно та розгляд протоколу виглядав простою формальністю, адже доводи позивача відповідачу взагалі не були цікаві. Також, вказує, що після оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану позивач неодноразово з`являвся до ІНФОРМАЦІЯ_2 , проходив ВЛК, про що є відомості в особовій справі. Як зазначено у оскаржуваній постанові позивач дуже тривалий час перебуває на обліку у вказаному ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також має постійне місце мешкання та реєстрації, яке не змінювалось з 1985 року. Враховуючи той факт, що оскаржувана постанова винесена на підставі складеного протоколу відносно ОСОБА_1 , а протокол складено 03.03.2025 щодо подій 18.12.2024 що протокол, що постанова, не мають жодної юридичної сили. У зв`язку з чим просить суд визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення №121 від 04.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, а провадження у справі закрити, та стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 18.03.2025 було відкрито провадження у вказаній справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Витребувано з ІНФОРМАЦІЯ_2 належним чином завірену копію особової справи ОСОБА_1 ; належним чином завірені копії матеріалів справи відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, в тому числі в частині відмови ОСОБА_1 від отримання повістки.

Витребувані матеріали на адресу суду надійшли 21.03.2025.

25.03.2025 від представника відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позову. У відзиві зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 спрямовує сили на задоволення потреб Збройних Сил України, інших військових формувань у людських, транспортних та інших ресурсів в особливий період, а також у воєнний стан, проводиться призов на військову службу за мобілізацією. З метою уточнення облікових даних, проходження військово-лікарської комісії, та подальшого призову на військову службу під час мобілізації, 12.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано та направлено розпорядження голові Глеюватської сільської ради про оповіщення військовозобов`язаних виклик їх до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.12.2024 о 9-00 годині. 17.12.2024 під час оповіщення працівниками Шевченківського старостинського округу Глеюватської сільської ради встановлено, що ОСОБА_1 за вказано адресою постійно проживає, але відмовився від отримання повістки. Факт відмови від отримання повістки позивачем зафіксований складанням акту щодо відмови від отримання повістки від 17.12.2024. Що спростовує посилання позивача про факт не отримання належно оформленої повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , своїми діями, діючи з прямим умислом, порушуючи вимоги Закону України «Про оборону Україну» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» які виразилися в триваючому вчинені правопорушенні, тобто в неприбутті за повісткою 18.12.2024 та в подальшому до 03.03.2025 року без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 по повістці для визначення призначення на особливий період. Посилання позивача щодо неодноразової явки до ІНФОРМАЦІЯ_2 також не відповідає дійсності, єдиний і останній раз ОСОБА_1 проходив військово-лікарську комісію 26.10.2023 за результатами якої, визнаний обмежено придатним до військової служби, після цього позивач до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибував.

У зв`язку з чим представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги, пояснив, що перебуває на військовому обліку, там є його повні дані. Повістка про явку йому не вручалась, від її вручення він не відмовлявся, а отже не був обізнаний про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 год. 18.12.2024.

Представник позивача адвокат Богославський А.С. в судовому засіданні на задоволенні позову наполягав. Зазначав, що 17.12.2024 позивач працював, у нього було 12-годинна зміна. Крім того вказував на те, що акт про відмову складений з порушеннями.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 в судове засідання не з`явився, у відзиві просив справу розглядати за його відсутності. Згідно наданого відзиву заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши позивача та його представника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 за № 121 від 04.03.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000, 00 грн.

Відповідно до зазначеної постанови під час розгляду протоколу №121 від 04.03.2025 встановлено, що з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до облікової картки, з 13.02.1987 перебував на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_2 . На виконання Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізації», з метою уточнення облікових даних, проходження військово-лікарської комісії, та подальшого призову па військову службу під час мобілізації. 18.11.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 видано розпорядження голові Глеюватської сільської ради про оповіщення військовозобов`язаних і виклик їх до ІНФОРМАЦІЯ_2 18.12.2024 року о 9-00 годині. Під час оповіщення працівниками сільської ради виявлено що, ОСОБА_1 за вказаною адресою проживає та відмовився від отримання повістки (складено акт).

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин. У разі не прибуття або прибуття військовозобов`язаного з перевищенням зазначених термінів вживаються заходи з притягнення військовозобов`язаного до адміністративної відповідальності. У визначений в розпорядженні та повістці час о 09-00 год. 18.12.2024 ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 не прибув, про підстави неявки не повідомив. Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , своїми діями, діючи з прямим умислом, порушуючи вимоги Закону України «Про оборону Україну» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які виразилися в триваючому вчинені правопорушенні, тобто в неприбутті за повісткою 18.12.2024 та в подальшому до 03.03.2025 без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_3 по повістці для визначення призначення на особливий період. Враховуючи, що на території України діє особливий період, введений в дію Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», а з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, та оголошено загальну мобілізацію на підставі Указу Президента України №64/2022 (734/2023) та № 69/2022 (735/2023), в умовах правового режиму воєнного стану, порушення в особливий період Закону України «Про оборону Україну» та «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачена адміністративна відповідальність за ч.3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою накладено на ОСОБА_1 штраф у сумі 17 000, 00 грн.

Відповідно до пам`ятки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 про процесуальні права та обов`язки особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП ознайомлений під підпис.

З акту щодо відмови від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 від 17.12.2024 вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причину відмови не озвучив. Текст повістки про явку на 09-00 год 18.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_2 йому було доведено 14-00 год 17.12.2024. Оповіщення здійснював завідуючий ВОЗ Шевченківського старостинського округу Гончарук Л.І.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 виданого ІНФОРМАЦІЯ_6 з 13.02.1987 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних.

Відповідно до облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 в графі зведення про медичний огляд 26.10.2023 комісією при ІНФОРМАЦІЯ_7 визнаний обмежено придатним до військової служби. Підлягає огляду 26.10.2028.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Положеннями частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Статтею 7 КУпАП закріплений принцип забезпечення законності при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення. Частинами 1 - 4 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом; додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Частиною 1 статті 210-1 КУпАП визначено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Приписами частини 3 статті 210-1 КУпАП встановлено, що вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який триває і по теперішній час.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; надавати в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, силам цивільного захисту з наступним відшкодуванням державою їх вартості в порядку, встановленому законом; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої вона винесена.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

На виконання ст. 254 КУпАП України про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 256 КУпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.

У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.

При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Частиною 5 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення в особливий період адміністративних правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, розгляд яких віднесено до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України (у частині правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України), якщо особа не з`явилася без поважних причин або не повідомила причину неприбуття на виклик територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце виклику, та за наявності у територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України підтвердних документів про отримання особою виклику.

Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

На виконання вимог ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За змістом норм ч. 1 та 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями ст. 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обґрунтовуючи протиправність притягнення до адміністративної відповідальності, позивач зазначав, що повістка йому не вручалась, від її вручення він не відмовлявся, а отже не був обізнаний про обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 о 09:00 год. 18.12.2024.

Отже, спірним питанням у даному випадку є зокрема питання здійснення відповідачем належного виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560.

Відповідно до п. 28 Порядку № 560 виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).

Пунктом 40 Порядку № 560 передбачено, що під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки.

Відповідно до пункту 40 Порядку № 560 у разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.

Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

На підтвердження здійснення виклику ОСОБА_1 відповідачем надано акт відмови позивача від отримання повістки, який складений та підписаний який засвідчений завідувачем ВОВ Шевченківського старостинського округу Гончарук Л.І.

При цьому, будь-яких відеозаписів доведення акта відмови від отримання повістки до ОСОБА_1 не надано.

Доказів ведення відеофіксації із застосуванням технічних приладів під час вручення повістки позивачу відповідачем також не надано, посилань на здійснення такої відеофіксації не наведено.

Допитана в якості свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є завідувачем військово-облікового бюро Шевченківського старостинського округу Глеюватської сільської ради, вона здійснює вручення повісток військовозобов`язаним. Вона приїздила до оселі ОСОБА_1 для вручення повістки, його вдома не було, вона повідомила його дружині про виклик. Акт щодо відмови від отримання повістки ОСОБА_1 вона складала 17.12.2024 у приміщенні свого кабінету, свідків не було.

Єдиним доказом оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 є акт про відмову від отримання повістки, який засвідчений завідувачем ВОВ Шевченківського старостинського округу Гончарук Л.І., однак такий доказ беззаперечно не може бути взятий за основу в якості підтвердження обставин вручення повістки та відмови позивача від її отримання, позаяк у суду є сумніви у достовірності та правдивості фактів, засвідчених вказаною особою, оскільки остання повідомила суду про те, що позивач у її присутності не відмовлявся від отримання повістки, вона не доводила йому текст повістки про явку.

На підставі викладеного, враховуючи вимоги п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, суд вважає недоведеним факт належного оповіщення військовозобов`язаного ОСОБА_1 про виклик до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки на 18.12.2024 о 09:00 год.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано доказів правомірності прийнятого ним рішення про притягнення до адміністративної відповідальності позивача.

Дослідивши обставини, викладені у постанові про адміністративне правопорушення та оскаржуваній постанові, наявні докази, суд вважає, що наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, не була доведена.

Частиною 3 статті 286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи наведені обставини і норми чинного законодавства, а також відсутність належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, суд дійшов висновку, що постанову № 121 від 04.03.2025 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо позивача - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за одну позовну вимогу у розмірі 605,60 гривень за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 9, 20, 72-77, 139, 242-246, 286, 295 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 за справою про адміністративне правопорушення № 121 від 04.03.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17000 гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП закрити, на підставі п. 1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складено 06.06.2025 року.

Суддя В.В.Лященко