Справа № 640/13605/19
Суддя: Могила А.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Могили А.Б., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Національного банку України до Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2016, з урахуванням постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016, постанови Вищого адміністративного суду України від 05.07.2017, скасовано наказ голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26.12.2012 № 515-к "Про звільнення ОСОБА_1 ". Стягнуто з Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на користь ОСОБА_2 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 304215 грн. Дане рішення повинно виконуватися Казначейством за рахунок коштів державного бюджету КПКВК 3504030, а не за рахунок коштів на утримання Нацкомфінпослуг. Не здійснюючи безспірного списання з рахунків Нацкомфінпослуг з метою забезпечення виконання рішення суду, Казначейство не відновлює операцій на рахунках Нацкомфінпослуг. З 19.06.2019 у Нацкомфінпослуг відсутня можливість здійснювати оплату по операціями, зокрема оплату на поштові витрати, що призводить до блокування роботи органу незаконними діями Казначейства. Казначейство здійснило неправомірні дії щодо виконання виконавчого листа за рахунок бюджетних асигнувань виділених на оплату заробітної плати працівників та зупинення операцій по рахунках, чим порушило принцип цільового використання коштів.
У відповіді на відзив позивач вказав, що протиправні дії Казначейства полягають у неправомірному більше двох місяців та понад встановлені законодавчі строки безпідставного зупинення операцій на рахунках Нацкомфінпослг (а.с.79-85).
Позивач подав заяву про розгляд справи без участі його представника.
Суд, дослідивши письмові докази, письмові пояснення викладені у заявах по суті справи, встановив наступне.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2016 змінено, абзац третій резолютивної частини постанови викладено в наступній редакції: "Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг працевлаштувати ОСОБА_1 на рівнозначну посаду, з якої його було звільнено наказом голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26.11.2012 № 515-к". В решті постанову суду першої інстанції залишено без змін (а.с.18-20).
Постановою Вищого адміністративного суду України від 05.07.2017 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 07.07.2016 та постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2016 в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу - змінено, в абзаці четвертому резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.04.2016 замість суми в розмірі " 306004,50 грн." зазначено суму в розмірі" 304215 грн.". В решті судові рішення залишено без змін (а.с.21-26).
Згідно з ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2017 роз`яснено Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, що виконання судового рішення у частині стягнення на користь ОСОБА_1 суми середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу повинно здійснюватися Державним казначейством України у відповідності із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень за рахунок держави" (а.с.27-31).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30.09.2019, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.11.2019, накладено на Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг штраф у розмірі 40 000 грн. за невиконання рішення суду. Штраф стягнуто: 20 000 грн. на користь Державного бюджету України. Стягувачем є Державна судова адміністрація України; 20 000 грн. на користь позивача ОСОБА_1 . Відповідно до вимог ч. 7 ст. 382 КАС України зобов`язано Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг подати звіт про виконання рішення суду до 17.10.2019 включно.
В свою чергу Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг у листах від 27.06.2019 №4954/11-5 та від 12.07.2019 №5472/11-5 заперечила щодо правомірності зупинення операцій на рахунках Нацкомфінпослуг та просила відновити операції (проведення платежів) на рахунках. Зазначила, що ОСОБА_1 відмовився від поновлення на роботі в Нацкомфінпослуг, не був та не є її працівником. Казначейство без врахування цих обставин визначило, що безспірне списання коштів буде проведено за КПКВК 5501010 "Керівництво та управління у сфері ринків фінансових послуг", КЕКВ 2111 "Заробітна плата", хоча виконання судового рішення повинно здійснюватися Казначейством відповідно до Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень за рахунок держави" за рахунок держави (а.с.33-41).
Нацкомфінпослуг листом від 02.08.2019 №6073/11-5 повідомила Казначейство, що не погоджується з його діями по виконанню судового рішення. Зазначила, що безспірне писання коштів з рахунку боржника здійснюється в першочерговому порядку. Враховуючи відсутність обставин, що надають Казначейству підстави продовжувати не проводити операції на рахунках Нацкомфінпослуг, наполягала на відновленні операцій на рахунках (а.с.62-63).
Вважаючи дії відповідача щодо зупинення операцій по рахунках протиправними, Нацкомфінпослуг звернулася із даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень" від 05.06.2012 №4901-VІ визначено, що цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.
Згідно із ч.1 ст.2 Закону №4901-VІ держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.
Статтею 3 Закону №4901-VІ встановлено особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного органу.
Так, ч.1 ст.3 Закону №4901-VІ передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
За приписами ч.4 ст.3 Закону №4901-VІ перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
При цьому, механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - рішення про стягнення коштів), прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2011 №845 (далі - Порядок №845).
Відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку №845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Пунктом 24 Порядку №845 встановлено, що стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.
Згідно з пунктом 25 Порядку №845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
У разі наявності у боржника окремої бюджетної програми для забезпечення виконання рішень суду безспірне списання коштів з боржника (виконання рішень суду про стягнення коштів з боржника) здійснюється лише за цією бюджетною програмою. При цьому пункти 24-34 цього Порядку застосовуються лише щодо зазначеної бюджетної програми.
Пунктом 28 Порядку №845 встановлено, що орган Казначейства не пізніше двох робочих днів з наступного робочого дня після надходження виконавчого документа на підставі документів, поданих стягувачем, визначає коди класифікації видатків бюджету і рахунки, з яких проводиться безспірне списання коштів.
З дня визначення кодів класифікації видатків бюджету та рахунків орган Казначейства повідомляє боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, про здійснення безспірного списання коштів з рахунків боржника та не проводить платежі, крім платежів, які визначені у пункті 25 цього Порядку.
Аналіз наведених норм свідчить, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
При цьому безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється органом Казначейства, в якому обслуговується боржник, після подання заяви стягувача про виконання рішення суду. У разі коли за визначеними органом Казначейства кодами класифікації видатків бюджету, за якими здійснюється безспірне списання коштів, відсутні відкриті асигнування (кошти на рахунках) або до кінця бюджетного періоду їх недостатньо для виконання судового рішення, орган Казначейства надсилає боржнику або бюджетній установі, що здійснює централізоване обслуговування боржника, вимогу щодо необхідності вжиття заходів для встановлення таких асигнувань або здійснення інших дій, спрямованих на виконання судового рішення.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем по справі вчинено передбачені Порядком №845 дії, спрямовані на виконання виконавчого листа. В свою чергу, невиконання виконавчого листа протягом двох місяців з дня надходження документів зумовлена не бездіяльністю відповідача, а відсутністю відповідних асигнувань у боржника.
Так, п. 33 Порядку №845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з підпунктом 1 пункту 47 цього Порядку. При цьому органом Казначейства відновлюється проведення платежів боржника. У разі встановлення боржнику відповідних бюджетних асигнувань після передачі до Казначейства документів та відомостей орган Казначейства здійснює заходи, спрямовані на безспірне списання коштів з рахунків боржника, визначені цим Порядком.
Отже, неможливість виконання боржником рішення суду протягом двох місяців є підставою для передачі виконавчого документу до відповідного органу Казначейства для подальшого виконання. При цьому, орган Казначейства зобов`язаний відновити здійснення платежів боржника, у тому числі по незахищеним статтям видатків.
Тобто обставини про які зазначала у позовній заяві Нацкомфінпослуг, а саме зупинення операцій на рахунках, не існують.
Разом з тим, на виконання Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення функцій із державного регулювання ринків фінансових послуг" Президент України в Указі від 30.06.2020 № 259/2020, постановив, зокрема: припинити Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, шляхом ліквідації та визнати таким, що втратив чинність указ Президента України від 23.11.2011 № 1070 "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг".
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004, поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Відновлення операцій на рахунках боржника, про яку просила у даній справі Нацкомфінпослуг, а також відсутністю на разі відкритих рахунків Нацкомфінпослуг у Казначействі в зв`язку з її ліквідацією, свідчать про відсутність публічно-правового спору між сторонами і порушеного права, як Нацкомфінпослуг, так і правонаступника Національного банку України.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Положеннями статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Національного банку України до Державної казначейської служби України про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя /підпис/ Могила А.Б.