Справа № 380/24368/24
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року

справа №380/24368/24

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лунь З.І. розглянув у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звернувся до суду з позовом Головного управління Національної поліції у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка 3, м. Львів, 79007, ), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка 3, м. Львів, 79007, ), в якому із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 24.12.2024 просить суд:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 компенсації за невідбутих 120 діб відпустки при звільненні;

-зобов`язати ГУНП у Львівській області нарахувати на користь ОСОБА_1 компенсацію за невідбуті 120 діб відпустки, виходячи з розміру грошового забезпечення станом на день звільнення з Національної поліції (31.10.2024), до складу якого включити індексацію та додаткову винагороду (доплату) визначену постановою КМ України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та виплатити таку без урахування податків та зборів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що він проходив службу в Головному управлінні Національної поліції у Львівській області та наказом ГУ НП у Львівській області від 31.10.2024 №717 о/с його звільнено з посади. Водночас, на думку позивача, станом на день прийняття наказу про звільнення зі служби в поліції відповідач не провів з позивачем усіх необхідних розрахунків, а саме, не була виплачена грошова компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за 2008, 2010, 2011, 2014, в загальній кількості 120діб та індексація, додаткова винагорода (доплата), визначена постановою КМУ від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», що є порушенням конституційних прав позивача, трудового законодавства, інших законів України, які регулюють спірні правові відносини та мало місце в результаті протиправного зловживання владними повноваженнями Головним управлінням Національної поліції у Львівській області.

Ухвалою від 04.12.2024 призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 26.03.2025 суд постановив перейти із спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 27.02.2025 суд постановив залучити Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області до участі у справі як співвідповідача.

Відповідач, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, проти позову заперечує, та зазначає, що за час проходження служби в органах внутрішніх справ з 2008-2015 роки позивач використав щорічні чергові відпустки.

Крім того, з урахуванням додаткових пояснень від 02.06.2025, представниця відповідача уточнює, що відомості про використання позивачем днів відпусток за 2008 рік у кількості 22,5 дні, за 2010, 2011, 2014 відсутні, за 2009, 2012,2013, 2015 відпустки позивачем використані.

Також, відповідач повідомляє, що компенсація за невикористану відпустку виплачувалася лише у році звільнення.

Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідач, Головне управління Національної поліції у Львівській області, позов не визнає з тих підстав, що ГУНП у Львівській області з 07.11.2015 є новоствореною установою і не є правонаступником ГУМВС України у Львівській області, а тому не повинно відповідати за зобов`язаннями останнього, а саме за невиплату компенсації за невикористані відпустки позивача за 2009, 2010, 2011, 2014 роки.

Просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Суд встановив таке.

Позивач, ОСОБА_1 з 2008 проходив службу в ГУ МВС у Львівській області до 06.11.2015, а потім - органах Національної поліції України у Львівській області.

31.10.2024 наказом ГУНП у Львівській області №717 о/с від 09.07.2024 заступника начальника ізолятора тимчасового тримання №4 ГУНП, капітана поліції ОСОБА_1 (0063698) звільнено відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» зі служби в поліції за п.2 ч.1 ст.77 за станом здоров`я.

При звільненні позивачу виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку (150 днів), а саме: за 2016рік-03дні додаткової відпустки; за 2017рік - 20днів основної відпустки та 04дні додаткової відпустки; за 2018рік 10днів основної відпустки та 05дні додаткової відпустки; за 2019рік -15днів основної відпустки та 06днів додаткової відпустки; за 2021рік -06днів додаткової відпустки; за 2022рік -28днів основної відпустки та 09днів додаткової відпустки; за 2023рік- 05 днів основної відпустки та 10днів додаткової відпустки та за час фактичного відпрацьований час у 2024 році -20днів основної відпустки та 09днів додаткової відпустки.

Позивач 25.11.2024 звернувся до відповідача, ГУ НП у Львівській області, із запитами про надання інформації про виплату йому компенсації за невикористані впродовж 2008-2024років відпустки і просив, у випадку не виплати такої компенсації, провести відповідні виплати.

Листом від 29.11.2024 ГУ НП у Львівській області повідомоло позивача про те, що за 2015рік право на відпустку за фактично відпрацьований час (в період з 07.11.2015 по 31.12.2015) - 05 днів основної відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 13.02.2017 № 25 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2015 рік у кількості 05 календарних днів основної відпустки, з 13 по 17 лютого 2017року, за 2016рік право на відпустку - 30 днів основної відпустки та 03 дні додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 14.07.2016 № 160 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2016рік у кількості 20 календарних днів основної відпустки, з 11 липня по 30 серпня 2016року, наказом ГУНП у Львівській області від 13.02.2017 №25 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2016 рік у кількості 10 календарних днів основної відпустки, з 18 по 27 лютого 2017 року, наказом ГУНП у Львівській області від 10.05.2017 № 7 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2016 рік у кількості 10 календарних днів основної відпустки, з 22 по 31 травня 2017 року, за 2017 рік право на відпустку - 30 днів основної відпустки та 04 дні додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 10.05.2017 №77 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2017рік у кількості 10 календарних днів основної відпустки, з 01 по 11 червня 2017року (з урахуванням 01 святкового календарного дня), за 2018рік право на відпустку - 30 днів основної відпустки та 05 днів додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 10.08.2018 №166 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2018 рік у кількості 05 календарних днів основної відпустки, з 27 по 31 серпня 2018 року, наказом ГУНП у Львівській області від 28.01.2019 № 159 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2018 рік у кількості 10 календарних днів основної відпустки та 05 календарних днів додаткової відпустки, з 11 по 25 лютого 2019 року, за 2019 рік право на відпустку - 30 днів основної відпустки та 06 днів додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 01.07.2019 № 124 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2019 рік у кількості 15 календарних днів основної в ідпустки, з 01 по 15 липня 2019 року, за 2020 рік право на відпустку - 30 днів основної відпустки та 07 днів додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 28.12.2019 № 263 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2020 рік у кількості 16 календарних днів основної відпустки, з 08 по 23 січня 2020 року, наказом ГУНП у Львівській області від 31.07.2020 № 96 надана щорічна оплачувана відпустка за 2020рік у кількості 12 календарних днів основної відпустки, з 03 по 14 серпня 2020 року, наказом ГУНП у Львівській області від 24.12.2021 № 197 о/с-в надана щорічна .плачувана відпустка за 2020 рік у кількості 02 календарних днів основної відпустки та 07 календарних днів додаткової відпустки, з 30 грудня 2020 року по 06 січня 2022 року, за 2021 рік право на відпустку - 30 днів основної відпустки та 08 днів додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 01.03.2021 № 20 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2021 рік у кількості 10 календарних днів основної відпустки, з 09 по 18 березня 2021року, наказом ГУНП у Львівській області від 07.05.2021 № 59 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2021 рік у кількості 06 календарних днів повної відпустки, з 11 по 16 травня 2021 року, наказом ГУНП у Львівській області від 24.12.2021 № 197 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2021 у кількості 14 календарних днів основної відпустки та 02 календарних днів додаткової відпустки, з 07 по 22 січня 2022року, за 2022рік право на відпустку - 29 днів основної відпустки та 09 днів додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 21.06.2023 №154 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2022рік у кількості 02 календарних днів основної відпустки, з 06 07 липня 2023року, за 2023рік право на відпустку - 30 днів основної відпустки та 10 днів додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 19.05.2023 №121о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2023рік у кількості 10 календарних днів основної відпустки, з 31 травня по 09 червня 2023року, наказом ГУНП у Львівській області від 25.10.2023 № 318 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2023рік у кількості 05 календарних днів основної відпустки, з 06 по 11 листопада 2023 року, наказом ГУНП у Львівській області від 02.09.2024 № 258 о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2023рік у кількості 10 календарних днів основної відпустки, з 05 по 14 вересня 2024року, за 2024рік право на відпустку за фактично відпрацьований час у 2024 році - 25 днів основної відпустки та 09 днів додаткової відпустки, наказом ГУНП у Львівській області від 15.03.2024 №68о/с-в надана щорічна оплачувана відпустка за 2024рік у кількості 05 календарних днів основної відпустки, з 18 по 22 березня 2024року.

Також повідомив, що ОСОБА_1 виплачено грошову компенсацію за невикористані під час проходження служби дні щорічних оплачуваних відпусток, відповідно до наказу ГУНП у Львівській області від 31.10.2024 № 717 о/с.

Відповідно до матеріалів особової справи та порталу електронних послуг Пенсійного фонду України ОСОБА_1 у період з 07.11.2015 по 31.10.2024 перебував на лікуванні з 12 по 19 серпня 2022 року, з 19 по 25 листопада 2023 року, з 06 по 08 березня 2024 року, з 20 по 27 березня 2/24 року, з 29 травня по 07 червня 2024 року, з 28 червня по 09 липня 2024 з 01 по 05 серпня 2024 року, з 18 по 23 вересня 2024 року, з 07 по 15 жовтня 2024 року.

Супровідним листом від 29.11.2024 №101035-202 ГУ НП у Львівській області скеровано архівні відомості щодо нарахованого та виплаченого грошового забезпечення та інших виплат за час проходження служби в поліції у період з 07.11.2015 по 31.10.2024.

Листом члена ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 18 березня 2024 року № 13л/к/13/01-2025 та від 2 квітня 2025 року № 15 л/к/13/01 2025 повідомлено, що ОСОБА_1 за час проходження служби в органах внутрішніх справ з 2008-2015 роки використав щорічні чергові відпустки:

за 2009 рік, з 20 травня по 19 червня 2009 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 18.05.2009 № 146 о/с);

за 2012 рік, з 03 травня по 02 червня 2012 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 23.04.2012 № 42 о/с);

за 2013 рік, з 26 червня по 27 липня 2013 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 24.05.2013 № 60 о/с),

за 2014 рік - короткострокову відпустку, з 12 по 21 лютого 2014 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 29.01.2014 № 11 о/с).

Отже, у 2008 році, позивач відпрацював 9 повних місяців, відтак частина його невикористаної відпустки за 2008 рік становить 22,5 дні (2,5 дні*9 повних місяців служби).

Відомості про використання чергової відпустки за 2008 році в особовій картці відсутні.

У 2009 році, згідно з особовою карткою № 1266, позивач перебував у відпустці з 20.05.2009 до 19.06.2009 згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 146 о/с, тобто використав чергову відпустку у повному обсязі.

Відомості про використання чергової відпустки за 2010 році в особовій відсутні.

Відомості про використання чергової відпустки за 2011 році в особовій картці відсутні.

У 2012 році, згідно з особовою карткою за 2012 рік позивач перебував у відпустці з 03.05.2012 по 02.06.2012 згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 42 о/с від 23 квітня 2012 року, тобто використав чергову відпустку у повному обсязі.

У 2013 році, згідно з особовою карткою № М-201006 позивач перебував у відпустці з 26.06.2013 по 27.07.2013 згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 60 о/с від 24 травня 2013 року, тобто використав чергову відпустку у повному обсязі.

У 2014 році згідно з особовою карткою № М-201006 позивач перебував у короткостроковій відпустці з 12 по 21 лютого 2014 року згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 11 о/с від 29 січня 2014 року.

У 2015 році згідно з особовою карткою за 2015 рік зазначено, що відпустка позивачем використана згідно з атестатом.

Таким чином, згідно з наявних у справі доказів: відомості про використання позивачем днів відпусток за 2008 рік у кількості 22,5 дні, за 2010, 2011, 2014 відсутні, за 2009, 2012,2013, 2015 відпустки позивачем використані.

Позивач не погоджуючись з протиправною бездіяльністю відповідача стосовно невиплати йому компенсації за 120 днів невикористаної відпуски за час роботи в ГУ МВС у Львівській області, звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На час проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ спірні правовідносини регулювалися Законом України «Про міліцію» №565-ХІІ від 20.12.1990 (втратив чинність з 07.11.2015 у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі Закон №580-VІІІ) та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затв. постановою КМ УРСР №114 від 29.07.1991 (далі Положення №114).

Відповідно до пункту 49 розділу VІ Положення №114 особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надаються відпустки: а) чергові; б) короткострокові; в) через хворобу; г) канікулярні; д) у зв`язку із закінченням навчальних закладів системи Міністерства внутрішніх справ СРСР і Міністерства внутрішніх справ УРСР; є) додаткові та соціальні (по вагітності, родах і догляду за дитиною), творчі, у зв`язку з навчанням. Обчислення тривалості відпусток - подобове. Святкові дні, встановлені законодавством неробочими, до тривалості відпусток не включаються. При наданні чергової та додаткової відпусток їх тривалість визначається діленням повного розміру кожної із відпусток на дванадцять і множенням на число повних місяців служби.

Пунктом 52 розділу VІ Положення №114 передбачено, що чергова відпустка має бути надана протягом календарного року кожній особі рядового або начальницького складу. В особливих випадках з дозволу прямого начальника (від начальника управління внутрішніх справ Кримської АРСР, області, м. Києва, йому рівних і вище) невикористана чергова відпустка за минулий рік може бути надана в I кварталі наступного року. Особам рядового і начальницького складу, які захворіли під час чергової відпустки, вона після одужання продовжується на число невикористаних днів.

Пунктом 53 розділу VІ Положення №114 визначено, що особам рядового і начальницького складу тривалість чергової відпустки в році вступу на службу в органи внутрішніх справ обчислюється пропорціонально з дня вступу до кінця року з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби.

Як встановив суд, за час проходження служби в органах внутрішніх справ з 2008-2015 роки позивач використав щорічні чергові відпустки:

за 2009 рік, з 20 травня по 19 червня 2009 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 18.05.2009 № 146 о/с);

за 2012 рік, з 03 травня по 02 червня 2012 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 23.04.2012 № 42 о/с);

за 2013 рік, з 26 червня по 27 липня 2013 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 24.05.2013 № 60 о/с),

за 2014 рік - короткострокову відпустку, з 12 по 21 лютого 2014 року (наказ ДАІ при ЛМУ ГУМВС від 29.01.2014 № 11 о/с).

Отже, у 2008 році, позивач відпрацював 9 повних місяців, відтак, з урахуванням п.53 розділу VІ Положення №114 частина його невикористаної відпустки за 2008 рік становить 22,5 дні (2,5 дні*9 повних місяців служби).

Відомості про використання чергової відпустки за 2008 році в особовій картці відсутні.

У 2009 році, згідно з особовою карткою № 1266, позивач перебував у відпустці з 20.05.2009 до 19.06.2009 згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 146 о/с, тобто використав чергову відпустку у повному обсязі.

Відомості про використання чергової відпустки за 2010 році в особовій відсутні.

Відомості про використання чергової відпустки за 2011 році в особовій картці відсутні.

У 2012 році, згідно з особовою карткою за 2012 рік позивач перебував у відпустці з 03.05.2012 по 02.06.2012 згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 42 о/с від 23 квітня 2012 року, тобто використав чергову відпустку у повному обсязі.

У 2013 році, згідно з особовою карткою № М-201006 позивач перебував у відпустці з 26.06.2013 по 27.07.2013 згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 60 о/с від 24 травня 2013 року, тобто використав чергову відпустку у повному обсязі.

У 2014 році згідно з особовою карткою № М-201006 позивач перебував у короткостроковій відпустці з 12 по 21 лютого 2014 року згідно з наказом ГУМВС України у Львівській області № 11 о/с від 29 січня 2014 року.

У 2015 році згідно з особовою карткою за 2015 рік зазначено, що відпустка позивачем використана згідно з атестатом.

Таким чином, згідно з наявних у справі доказів: відомості про використання позивачем днів відпусток за 2008 рік у кількості 22,5 дні, за 2010, 2011, 2014 відсутні, за 2009, 2012,2013, 2015 відпустки позивачем використані.

Відповідно до п.51 Розділу VI Положення № 114 тривалість відпустки осіб рядового і начальницького складу визначається залежно від вислуги років (у календарному обчисленні), обчисленої в порядку, передбаченому для призначення пенсій працівникам органів внутрішніх справ, і передбачається тим, які мають вислугу: менше 10 років - 30 діб щорічно; від 10 до 15 років - 35 діб щорічно; від 15 до 20 років - 40 діб щорічно; від 20 років і більше - 45 діб щорічно.

Оскільки, позивач мав вислугу менше 10 років (з 2008 року, тобто з часу прийняття на службу в міліції), то він мав право на відпустку - 30 діб щорічно.

Таким чином, кількість днів невикористаної позивачем відпустки за час роботи в ГУ МВС у Львівській області становить 112,5 днів (30х3+22,5).

Станом на час судового розгляду цієї справи ГУ МВС у Львівській області перебуває в стані припинення та питання щодо виплати компенсації за невикористані відпустки має вирішуватися Ліквідаційною комісією у порядку встановленому законом.

Відповідно до абз.2 п.56 розділу VІ Положення №114 особам рядового і начальницького складу, які звільняються з органів внутрішніх справ, за невикористану в році звільнення відпустку виплачується грошова компенсація відповідно до законодавства.

Отже, відповідач, ГУ МВС у Львівській області зобов`язаний компенсувати позивачу невикористані ним відпустки за 2008, 2010, 2011, 2014 рік у кількості 112,5 днів.

Стосовно розміру грошового забезпечення, з урахуванням якого підлягає нарахуванню та виплаті компенсація за невикористану відпустку, то суд зазначає таке.

Як виснував суд, відповідач, ГУ МВС у Львівській області зобов`язаний компенсувати позивачу невикористані ним відпустки за 2008, 2010, 2011, 2014 рік у кількості 112,5 днів.

Позивач вважає, що відповідна компенсація за невикористану ним відпустку повинна бути нарахована, виходячи із грошового забезпечення, яке позивач мав станом на день звільнення зі служби в Національній поліції, тобто з 31.10.2024.

Водночас, як встановив суд, позивач не використав відпустки за 2008, 2010, 2011, 2014, тобто за період, коли він перебував на службі в ГУ МВС у Львівській обсласті з 2008, та з якої був звільнений 06.11.2015 у зв`язку із ліквідацією територіальних органів МВС, зокрема, ГУ МВС у Львіській області. Обставина стосовно періоду служби позивача в територіальному органі МВС сторонами не заперечується.

Відповідно до п.2 р.ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (далі - Порядок №100 з урахуванням чинності на час існування спірних правовідносин) обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Таким чином, з урахуванням цієї норми, суд дійшов висновку, що відповідна компенсація за невикористану позивачем відпустку повинна бути нарахована, виходячи із грошового забезпечення, яке позивач мав станом на день звільнення зі служби в ГУ МВС у Львівській області, тобто 06.11.2015, а не на день звільнення зі служби в НП України.

Стосовно індексації гррошового забезпечення при нарахуванні та виплаті компенсації за невикористану відпустку, то суд зазначає таке.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі Закон №1282-XII).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення).

Частиною другою статті 5 Закону №1282-XII визначено, що підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Індексація грошових доходів населення здійснюється за місцем їх отримання за рахунок відповідних коштів (частина перша статті 9 Закону №1282-XII).

Відповідно до норм статті 6 Закону №1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок №1078), який визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.

Пунктом 2 Порядку №1078 визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, серед іншого, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Згідно з пп.2) пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.

Згідно з пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

Пункт 4 цього розділу Порядку містить вичерпний перелік виплат, які при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, індексація серед них відсутня.

Отже, сума індексація грошового забезпечення повинна включатися до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється розмір грошової компенсації за невикористану відпустку.

Стосовно вимоги, про урахування додаткової винагороди (доплати), визначеної постановою КМ України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», то суд зазначає таке.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 Про введення воєнного стану в Україні та №69 Про загальну мобілізацію Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168).

Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Отже, суд наголошує, що додаткова винагорода, яка передбачена постановою КМ України від 28.02.2022 №168, не має регулярного характеру та виплачується на підставі наказів командирів (начальників) за наявності певних умов, а саме: - на період дії воєнного стану; - поліцейським; - пропорційно часу участі в інших заходах в умовах особливого періоду.

Виходячи із приписів пункту 3 розділу І Порядку №260 до складу грошового забезпечення входять щомісячні додаткові види грошового забезпечення, зокрема, винагороди, які мають постійний характер.

При вирішенні питання щодо того, чи є передбачена Постановою №168 додаткова винагорода, яка має постійний характер та підлягає включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення компенсації за невикористану відпустку при звільненні з військової служби, суд виходить з того, що вказана додаткова винагорода виплачується лише у період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер, а її розмір не є сталим та визначається наказами командирів (начальників).

Отже, оскільки така винагорода була встановлена у зв`язку із введенням в Українін воєнного стану, та більше, ніж через шість років після того, як у позивача виникло право на отримання компенсації за не використану відпустку, тому суд у цій частині позову відмовляє.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову.

Питання про розподіл судових витрат за приписами статті 139 КАС України суд не вирішує, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд

в и р і ш и в:

адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції України у Львівській області (місцезнаходження: 79007, м. Львів, вул. Генерала Григоренка, 3, код ЄДРПОУ 40108833), Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області (місцезнаходження: пл. Генерала Григоренка 3, м. Львів, 79007, ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо не проведення нарахування та виплати грошової компенсації за невикористані дні відпустки ОСОБА_1 за 2008, 2010, 2011, 2014 в кількості 112,5 діб.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки за 2008, 2010, 2011, 2014 в кількості 112,5 діб, виходячи з грошового забезпечення, з урахуванням його індексації, станом на 06.11.2015.

У задоволенні позову в частині інших позовних вимог відмовити.

Судові витрати не розподіляти.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 04.06.2025.

Суддя Лунь З.І.