Справа № 120/1079/25
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

03 червня 2025 р. Справа № 120/1079/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мультян М.Б., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Вапнярської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до Вапнярської селищної ради про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо незабезпечення проведення робіт з внесення земельної ділянки під гідрологічною пам`яткою природи, місцевого значення "Марківські джерела", загальною площею 0,19 га, що розташована на території Вапнярської територіальної громади до Державного земельного кадастру;

- зобов`язання відповідача відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з внесення земельної ділянки під гідрологічною пам`яткою природи, місцевого значення "Марківські джерела", загальною площею 0,19 га, що розташована на території Вапнярської територіальної громади до Державного земельного кадастру.

На підтримку заявлених позовних вимог прокурор зазначає, що Тульчинською окружною прокуратурою встановлено порушення інтересів держави на території Вапнярської територіальної громади, а саме факт невжиття заходів із внесення відомостей про земельну ділянку під гідрологічною пам`яткою природи, місцевого значення "Марківські джерела" до Державного земельного кадастру.

Позивач зазначає, що у Вапнярській селищній раді наявна копія технічної документації із землеустрою щодо закріплення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки (без виділення в окреме володіння), гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» затверджена рішенням 19 сесії 6 скликання Марківської сільської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо закріплення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок (без виділення в окреме володіння гідрологічної пам`ятки «Марківські джерела», яка розташована на території Марківської сільської ради, розроблену державним підприємством «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут» №171 від 20.11.2012, загальною площею 0,19 га.

У зазначеній документації визначено точне місце розташування об`єкта природно-заповідного фонду - гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела», та погоджено його межі.

Проте, згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №10-2-7.2-56/2-25 від 16.01.2025 дана документація не відповідає вимогам чинного законодавства, тому немає змоги внести відомості до Державного земельного кадастру та винести в натурі межі земельної ділянки на якій розміщена гідрологічна пам?ятка природи місцевого значення «Марківські джерела».

За інформацією Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної військової адміністрації від 29.10.2024, на даний час до Управління проект землеустрою (який би відповідав вимогам чинного законодавства) щодо організації та встановлення меж гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» не надходив, охоронне зобов`язання, у зв`язку зі зміною адміністративно-територіального устрою не переоформлено.

Інформація про даний об`єкт не внесена до Державного земельного кадастру.

Вищевикладені обставини зумовили прокурора звернутись з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 03.02.2025 відкрито провадження в адміністративній справі за позовом прокурора та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

18.02.2025 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Вапнярська селищна рада не погоджується з обґрунтуванням позовних вимог виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури та зазначає, що відсутні будь-які докази існування загрози нецільового використання території та об`єкта природно-заповідного фонду, здійснення в межах об`єкта природного-заповідного фонду забороненої господарської діяльності та можливість незаконного відчуження земельної ділянки під такими об`єктом.

Крім того зазначає, що Вапнярською селищною радою 14.02.2025 прийнято рішення 71 сесії VIII скликання №2690 «Про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо організації і встановлення меж території земельної ділянки гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення «Марківські джерела» на території Вапнярської територіальної громади с. Марківка Тульчинського району Вінницької області».

З метою розроблення вищевказаної документації Вапнярською селищною радою надіслано 17.02.2025 звернення №333 до ТОВ "Вінницький науково-дослідний та проєктний інститут землеустрою" відносно проведення роботи з виготовлення проєкту землеустрою.

20.02.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано позицію, викладену в позовній заяві та зазначено, що відзив відповідача є законодавчо необґрунтованим та такими, що не спростовує доводи, викладені у позовній заяві як підстави для задоволення позову. Зокрема зазначено, що на Вапнярську селищну раду покладено обов`язок із організації проведення робіт із винесення меж гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» та здійснення контролю за його використанням.

Натомість, через тривалу бездіяльність відповідача щодо виконання вимог чинного законодавства та охоронного зобов`язання на даний час територія об`єкту - гідрологічної пам?ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» до даних Державного земельного кадастру не внесена, кадастровий номер не присвоєний, що свідчить про те, що земельна ділянка не була сформована, тому існує небезпека використання землі на території пам`ятки не за цільовим призначенням.

11.04.2025 на адресу суду від Вапнярської селищної ради надійшло клопотання про долучення Договору №382 на виконання землевпорядних робіт від 08.04.2025 укладений між Вапнярською селищною радою та ТОВ "Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" по розробленню "Проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території земельної ділянки об`єкта природо-заповідного фонду - гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення "Марківські джерела, орієнтовною площею 0,19 га, що розташована на території Вапнярської територіальної громади села Марківка Тульчинського району Вінницької області".

Ухвалою суду від 03.06.2025 у задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені позивачем доводи на підтримку своїх вимог, суд встановив таке.

Тульчинською окружною прокуратурою в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді здійснено моніторинг використання земельних ділянок та виявлено факт порушення природоохоронного законодавства.

За результатами опрацювання матеріалів щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді, виявлено факт протиправної бездіяльності Вапнярської селищної ради, що полягає у незабезпеченні проведення робіт з винесення до даних Державного земельного кадастру об`єкта природо-заповідного фонду - гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення "Марківські джерела", орієнтовною площею 0,19 га, що розташована на території Вапнярської територіальної громади села Марківка Тульчинського району Вінницької області.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької об ради народних депутатів №371 від 17.12.1999 створено гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення «Марківські джерела» площею 0,19 га, в Марківської сільської ради.

Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області з метою збереження групи великодебітних джерел ґрунтової води, які живлять і дають початок р. Марківка, гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення «Марківські джерела» передано під охорону Марківській сільській раді, про що складено охоронне зобов?яння зареєстроване в Державному управлінні охорони навколишнього природного середовища у Вінницькій області за №ГМП 59/555-699 та підписане сторонами у 2013 році.

На території Пам?ятки природи забороняється будь-яка діяльність, що загрожує їх збереженню або призводить до деградації чи зміни первісного стану.

Державним підприємством «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» на замовлення Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області було розроблено технічну документацію із землеустрою щодо закріплення в натурі (на місцевості) межі земельних ділянок (без виділення в окреме володіння), гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела», що розташовані на території Марківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області.

Розроблена державним підприємством «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут» №171 від 20.11.2012 проектна документація, затверджена рішенням 19 сесії 6 скликання Марківської сільської ради «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо закріплення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок (без виділення в окреме володіння гідрологічної пам`ятки «Марківські джерела».

У зазначеній документації визначено точне місце розташування об`єкта природно-заповідного фонду - гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела», та погоджено його межі.

Проте, згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області №10-2-7.2-56/2-25 від 16.01.2025 дана документація не відповідає вимогам чинного законодавства, тому немає змоги внести відомості до Державного земельного кадастру та винести в натурі межі земельної ділянки на якій розміщена гідрологічна пам?ятка природи місцевого значення «Марківські джерела».

За інформацією Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної військової адміністрації від 29.10.2024, на даний час до Управління проект землеустрою (який би відповідав вимогам чинного законодавства) щодо організації та встановлення меж гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» не надходив, охоронне зобов`язання, у зв`язку зі зміною адміністративно-територіального устрою не переоформлено.

Інформація про даний об`єкт не внесена до Державного земельного кадастру.

Слід також зазначити, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 N? 707-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження території територіальних громад Вінницької області» визначено адміністративні центри та затверджено території територіальних громад Вінницької області.

Згідно з додатком до зазначеної постанови Кабінету Міністрів України до переліку територіальних громад Вінницької області входить Вапнярська територіальна громада, до складу якої віднесена, зокрема, Марківська сільська рада.

Таким чином, у Вапнярської селищної ради, як правонаступника Марківської сільської ради, виникли відповідні обов`язки щодо охорони та дотримання режиму території гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела».

Позивач звертає увагу на те, що протягом тривалого часу, органом місцевого самоврядування не вжито заходів щодо визначення меж (та винесення їх в натурі) пам`ятки природи, у зв`язку з чим відомості про земельну ділянку на якій розташований вказаний об`єкт природно-заповідного фонду не внесено до Державного земельного кадастру, кадастровий номер даної земельної ділянки на Публічній кадастровій карті відсутній, що створює загрозу нецільового використання території та об`єкта природно-заповідного фонду, здійснення в межах об`єкта природного-заповідного фонду забороненої господарської діяльності та можливість незаконного відчуження земельної ділянки під таким об`єктом та свідчить про протиправну бездіяльність органу місцевого самоврядування щодо незабезпечення проведення робіт з винесення меж пам`ятки природи, закріплення її в натурі (на місцевості), інформація про даний об`єкт до Державного земельного кадастру не внесена.

Відтак, як зазначає прокурор, необхідність його звернення до суду з цим позовом обумовлена наміром захисту інтересів держави щодо внесення відомостей про земельну ділянку гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» до Державного земельного кадастру, адже невиконання відповідачем вимог законодавства у цій сфері тривалий час залишається без уваги та реагування з боку держави в особі уповноважених органів.

Щодо наявності підстав для представництва прокурором державних інтересів від імені Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, то суд зазначає таке.

Прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 23.10.2018 у справі № 906/240/18.

З огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, звертаючись до суду з позовом, прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, при зверненні з позовом прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Суд також враховує, що бездіяльність компетентного органу не обов`язково повинна носити умисний характер достатньо самого факту наявності бездіяльності, яка може також виявлятися у пасивній поведінці, неможливості реалізувати відповідні повноваження з незалежних від органу причин, тощо.

З матеріалів справи видно, що на підставі положень ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" та ст. 53 КАС України прокурор звернувся із листом №02.55/1-1063вих-24 від 17.10.2024 до Державної екологічної інспекції у Вінницькій області з приводу здійснення заходів державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог природоохоронного законодавства Вапнярською селищною радою, просив також повідомити чи не планує Інспекція самостійно звертатися до суду з позовом та чи немає заперечень щодо звернення окружної прокуратури з відповідним позовом.

Листом №5061-24 від 28.10.2024 Державна екологічна інспекція у Вінницькій області повідомила прокурора, що Інспекцією не вживалися заходи представницького характеру щодо зобов`язання винесення в натурі меж гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» та найближчим часом не плануються.

Отже, прокурор правомірно та за наявності відповідних підстав звернувся до адміністративного суду з позовом для забезпечення представництва в суді законних інтересів держави, захист яких не здійснює уповноважений орган державної влади Державна екологічна інспекція у Вінницькій області.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується такими мотивами.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" № 1264-ХІІ від 25 червня 1991 року (далі Закон № 1264-ХІІ) передбачено, що природні ресурси України є власністю Українського народу.

Згідно із статтею 5 Закону № 1264-ХІІ державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і не використовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Особливій державній охороні підлягають території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України.

Пунктом "і" частини першої статті 19 Закону № 1264-ХІІ передбачено, що виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі охорони навколишнього природного середовища в межах своєї компетенції приймають рішення про організацію територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.

Згідно з частиною другою статті 61 Закону № 1264-ХІІ до складу природно-заповідного фонду України входять державні заповідники, природні національні парки, заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні та зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва, заповідні урочища.

Відповідно до частин другої, третьої статті 2 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року (далі ЗК України) суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно з пунктом "в" частини першої статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення.

Пунктами "д", "к" частини першої статті 12 ЗК України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить: організація землеустрою; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до статті 43 ЗК України землі природно-заповідного фонду це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

До земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (стаття 44 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Відповідно до частини сьомої статті 79-1 ЗК України винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

Частиною восьмою статті 79-1 ЗК України передбачено, що у разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Згідно з частиною четвертою статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" № 2456-ХІІ від 16 червня 1992 року (далі Закон № 2456-ХІІ) межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Частиною третьою статті 26 Закону № 2456-ХІІ передбачено, що власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Також відповідно до частини третьої статті 60 Закону № 2456-ХІІ органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевого самоврядування сприяють охороні й збереженню територій та об`єктів природно-заповідного фонду, виконанню покладених на них завдань.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про землеустрій" № 858-IV від 22 травня 2003 року (далі Закон № 858-IV) під проектом землеустрою розуміють сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом; цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Статтею 2 цього ж Закону передбачено, що землеустрій забезпечує встановлення і закріплення на місцевості меж адміністративно-територіальних одиниць, територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення, меж земельних ділянок власників і землекористувачів.

Відповідно до статті 19 Закону № 858-IV до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать організація та здійснення землеустрою, проведення інвентаризації земель та земельних ділянок усіх форм власності.

Згідно із статтею 20 Закону № 858-IV землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності в разі встановлення в натурі (на місцевості) меж земель, обмежених у використанні і обмежених (обтяжених) правами інших осіб (земельні сервітути).

Статтею 22 цього ж Закону унормовано, що підставою для здійснення землеустрою є рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою, укладені договори між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою, судові рішення.

Згідно із статтею 25 Закону № 858-IV одним із видів документації із землеустрою є проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 858-IV замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі, а також інші юридичні та фізичні особи.

Статтею 47 Закону № 858-IV передбачено, що проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються з метою, зокрема: збереження природного різноманіття ландшафтів, охорони довкілля, підтримання екологічного балансу; визначення в натурі (на місцевості) меж охоронних зон та інших обмежень у використанні земель, встановлених законами та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами, а також інформування про такі обмеження землевласників, землекористувачів, інших фізичних та юридичних осіб.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів визначають місце розташування і розміри земельних ділянок, власників земельних ділянок, землекористувачів, у тому числі орендарів, межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо-санітарної) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, водоохоронних зон та прибережних захисних смуг, смуг відведення та берегових смуг водних шляхів, а також встановлюють режим використання та охорони їх територій.

Проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Відомості про межі територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, межі обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів вносяться до Державного земельного кадастру.

Таким чином, природоохоронне законодавство України передбачає ідентифікацію територій природно-заповідного фонду, в тому числі шляхом встановлення в натурі їх меж, для чого в обов`язковому порядку розробляються проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду.

Наведене убезпечує від використання землі на території природно-заповідного фонду (в тому числі пам`ятки природи) не за цільовим призначенням та запобігає її протиправному привласненню.

Отже, оскільки відносно гідрологічної пам`ятки природи, місцевого значення «Марківські джерела» не вжито заходів щодо організації проведення робіт із винесення його меж та закріплення їх в натурі (на місцевості), що підтверджується матеріалами справи, то є ймовірність використання цієї території за нецільовим призначенням, що суперечить природоохоронному законодавству.

При цьому судом встановлено, що Вапнярською селищною радою ініційовано процес розроблення проекту землеустрою щодо організації та встановлення меж території гідрологічної пам`ятки природи місцевого значення «Марківські джерела». Разом з тим, зазначені дії самі по собі не свідчать про відсутність бездіяльності відповідача на момент звернення до суду, а також не підтверджують фактичного усунення виявлених порушень, оскільки на цей час проект лише перебуває на стадії розроблення.

Відтак, враховуючи наведені та проаналізовані норми чинного законодавства, суд доходить висновку, що відповідач зобов`язаний вчинити дії з внесення земельної ділянки під гідрологічною пам`яткою природи, місцевого значення "Марківські джерела", загальною площею 0,19 га, що розташована на території Вапнярської територіальної громади до Державного земельного кадастру.

Отже, адміністративний позов визнається обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не залучались свідки та не проводились експертизи, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Вапнярської селищної ради щодо незабезпечення проведення робіт з внесення земельної ділянки під гідрологічною пам`яткою природи, місцевого значення "Марківські джерела", загальною площею 0,19 га, що розташована на території Вапнярської територіальної громади до Державного земельного кадастру.

Зобов`язати Вапнярську селищну раду відповідно до вимог чинного законодавства забезпечити проведення робіт з внесення земельної ділянки під гідрологічною пам`яткою природи, місцевого значення "Марківські джерела", загальною площею 0,19 га, що розташована на території Вапнярської територіальної громади до Державного земельного кадастру.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 КАС України.

Відповідно до статті 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Виконувач обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури в інтересах держави (вул. Р.Покиньчереди, 14, м. Тульчин, Вінницька область, ) в особі Державної екологічної інспекції у Вінницькій області (вул. 600-річчя, 19, м. Вінниця, )

Відповідач: Вапнярська селищна рада Тульчинського району Вінницької області (вул. Незалежності, 140, с-ще Вапнярка, Тульчинський район, Вінницької області, )

Суддя Мультян Марина Бондівна