Справа № 260/2658/25
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2025 року м. Ужгород№ 260/2658/25

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі: головуючої судді Маєцької Н.Д., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Закарпатській області , в якому просить: 1) Визнати протиправним та скасувати Рішення ГУ ДПС у Закарпатській області, а саме: податкову вимогу форми Ф від 17.01.2025 р. № 0-0719 ГУ ДПС у Закарпатській області про необхідність сплати податкового боргу на суму 3 152,86 грн. станом на 17.01.2025 р., податкові повідомлення рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: від 21.02.2024 р. № 0-0701-UA00083101 на суму 220,50 грн.; від 28.06.2024 р. № 0-0701-UA00083101 на суму 840,24 грн.; від 30.10.2024 р. № 1-0701-UA00083101 на суму 1347,14 грн.; від 30.10.2024р. № 12-0701- UA00083101 на суму 744,98 грн.

Ухвалою судді від 15 квітня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі наявних у ній матеріалів.

Вказаною ухвалою витребувано від Головного управління ДПС у Закарпатській області податкові повідомлення - рішення від 21.02.2024 року № 0-0701-UA00083101 на суму 220,50 грн., від 28.06.2024 року № 0-0701-UA00083101 на суму 840,24 грн., від 30.10.2024 року № 1-0701-UA00083101 на суму 1347,14 грн., від 30.10.2024 року № 12-0701-UA00083101 на суму 744,98 грн.

30 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині оскарження податкових повідомлень-рішень від 21 лютого 2024 року № 0-0701-UA00083101; від 28.06.2024 р. № 0-0701-UA00083101; від 30.10.2024 р. № 1-0701-UA00083101; від 30.10.2024р. № 12-0701- UA00083101.

01 травня 2025 року до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій зазначила, що ГУ ДПС у Закарпатській області сформоване нове податкове повідомлення-рішення № 0-0701-UA00083101 від 28 квітня 2025 року на суму 220,50 грн.

Відтак, просила вважати остаточними позовними вимогами наступні: визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Закарпатській області, а саме:

- податкову вимогу Форма Ф від 17.01.2025 р. № 0-0719 ГУ ДПС у Закарпатській області про необхідність сплати податкового боргу на суму 3 152,86 грн. станом на 17.01.2025 р.,

- податкові повідомлення рішення з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки: від 21.02.2024 р. № 0-0701-UA00083101 на суму 220,50 грн.; від 28.06.2024 р. № 0-0701-UA00083101 на суму 840,24 грн.; від 30.10.2024 р. № 1-0701-UA00083101 на суму 1347,14 грн.; від 30.10.2024р. № 12-0701-UA00083101 на суму 744,98 грн.; від 28.04.2025 р. № 0-0701- UA00083101 на суму 220,50 грн.

05 травня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача, в якому зазначено, що станом на 01 травня 2025 року заборгованість у розмірі 3152,86 грн. за платежем 18010200 Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості на підставі якої сформовано податкову вимогу відсутня та податкова вимога від 17 січня 2025 року відкликана.

Ухвалою суду від 12 травня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про повернення відповідачу без розгляду пояснень.

Ухвалою суду від 12 травня 2025 року заяву позивача про збільшення позовних вимог задоволено частково: прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.04.2025 №0-0701-UA0083101. В задоволенні заяви в іншій частині відмовлено. Закрито провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Закарпатській області про визнання дій протиправними, скасування податкової вимоги та податкових повідомлень-рішень, в частині позовних вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 21.02.2024 року № 0-0701-UA0083101; від 28.06.2024 року № 0-0701-UA0083101; від 30.10.2024 року № 1-0701-UA0083101; від 30.10.2024 року № 1-0701- НОМЕР_1 та податкової вимоги від 17 січня 2025 року № 0-0716.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до 11 травня 2023 року була наявна інформація про спільну часткову власність на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,2 кв. м. Відтак, частка позивача складає 38,6 кв. м. Дана частка у квартирі, згідно нотаріального договору купівлі-продажу від 11 травня 2023 року була відчужена, відповідно не могла бути об`єктом оподаткування, враховуючи вимоги підпункту 266.4.1 пункту 266.4 ПК України пільги для власників житлової нерухомості для фізичних осіб-платників податків встановлюється: для квартири/квартир незалежно від їх кількості на 60 кв. метрів. Відтак, вважає, що формування податкового повідомлення-рішення від 28 квітня 2025 № 0-0701-UA0083101 на суму 220,50 грн. за відсутності об`єкту оподаткування є безпідставним, адже такі дії контролюючого органу не ґрунтуються на нормах права, а відтак таке податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, з урахуванням заяви позивача про збільшення позовних вимог, в якому зазначає, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом до 22 жовтня 2021 року позивач володіла квартирою адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності з часткою 1/1, тобто повністю. Таким чином, на переконання відповідача, позивач упродовж 9 повних місяців 2021 року, зокрема станом на 01 січня 2021 року, коли визначається статус платника податку відповідно до п.п. 266.7.1 статті 266 ПК України, була єдиним власником зазначеної квартири, а отже саме на неї покладалося зобов`язання сплачувати податок з усієї площі об`єкта.

Позивач надала до суду відповідь на відзив, у якій зазначила, що вважає хибними посилання відповідача на те, що за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за цілому, адже не може право на цю нерухомість бути зареєстровано в цілому на позивача та по 1/2 за кожним з подружжя.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступних висновків.

Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10 вересня 2003 року за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1, загальною площею 69,8 кв.м.

В той же час, 18 жовтня 2021 року зареєстровано на вищевказаний об`єкт право спільної часткової власності та 11 травня 2023 року припинено право власності позивача на частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Головним управлінням ДПС у Закарпатській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 28 квітня 2025 року № 0-0701-UA0083101, яким визначено суму податкового зобов`язання за 2021 рік у розмірі 220,50 грн по платежу «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості» на нерухоме майно загальною площею об`єкту 69,80 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до пп.265.1.1 п. 265.1 ст. 265 Податкового кодексу України, податок на майно складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п.п.266.1.1 п.266.1 ст.266 Податкового кодексу України, фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (п. 266.3 ст. 266 Кодексу).

Відповідно до п.п.266.2.1 п.266.2 ст.266 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування податком є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до п.п.266.3.2 п.266.3 ст.266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до п.п. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів; б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів; в) для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - на 180 кв. метрів.

Таке зменшення надається один раз за кожний базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно пп.266.5.1. п.266.5 ст.266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до п.п.266.7.1 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Відповідно до пп.266.9.1 п.266.9 ст.266 Податкового кодексу України податок сплачується за місцем розташування об`єкта/об`єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Згідно п.п.266.10.1 п.266.10 ст.266 Податкового кодексу України, податкове зобов`язання за звітний рік з податку сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ч.1 ст.182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно;

З аналізу наведених норм вбачається, що податкові органи керуються відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Як вже встановлено судом, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 10 вересня 2003 року за позивачем зареєстровано право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/1, загальною площею 69,8 кв.м.

В той же час, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 18 жовтня 2021 року зареєстровано на вищевказаний об`єкт право спільної часткової власності та 11 травня 2023 року припинено право власності на частку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Поряд, з тим відомості про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , до державної реєстрації 18 жовтня 2021 року, перебувала у спільній сумісній або спільній частковій власності відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення, меліоративні мережі, складові частини меліоративної мережі.

У відповідності до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Відтак, відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є офіційними, та на їх підставі здійснюється обчислення бази оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб.

Судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав позивач протягом 9 місяців 2021 року була власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (розмір частки 1/1) та 18 жовтня 2021 року зареєстровано право спільної часткової власності на вищевказану квартиру.

Таким чином, на переконання суду, відповідач правомірно використав відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зареєстроване за позивачкою право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна для нарахування грошового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за період, коли вона була власником вищевказаного об`єкту.

При цьому, щодо посилань позивача на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 03.02.2015 року у справі № 308/8315/14-ц, то суд зазначає, що таким визнано квартиру за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб надає підпункт 266.1.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, яким встановлено наступне: а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку; б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом; в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до частини другої статті 370 Цивільного кодексу України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Крім того, частиною третьою цієї статті передбачено, що виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

В той же час, позивачем не надано до суду та контролюючому органу жодного документа, який би свідчив про поділ спільної сумісної власності в натурі чи виділення часток до 18 жовтня 2021 року.

Враховуючи вищенаведене суд приходить висновку про правомірність податкового-повідомлення рішення від 28 квітня 2025 року № 0-0701-UA0083101 та відсутність підстав для його скасування.

З огляду на сукупність встановлених обставин, суд прийшов висновку, що оскаржене податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Закарпатській області, відповідає вимогам чинного законодавства, відповідач при їх прийнятті діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, у зв`язку з чим, у задоволенні позову необхідно відмовити.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідачем доведено правомірність оскарженого податкового повідомлення-рішення, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується належними та допустимими доказами та задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління ДПС у Закарпатській області (Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ ВП 44106694) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи здійснювався в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СуддяН.Д. Маєцька