Справа № 300/3379/24
Суддя: Матуляк Я.П.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про роз`яснення судового рішення
"04" червня 2025 р. справа № 300/3379/24
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Матуляка Я.П., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про роз`яснення судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,
В С Т А Н О В И В:
26.05.2025 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява від 23.05.2025, згідно якої заявник просить суд роз`яснити рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 в справі № 300/3379/24. Вказана заява мотивована незрозумілістю судового рішення в частині, що стосується періоду виплати позивачу пенсії без обмеження максимального розміру. У поданій заяві покликається на те, що судовим рішення зобов`язано здійснити з 01.02.2023 "виплату" пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених платежів, при цьому в прохальній частині позову ОСОБА_1 просив "виплачувати" пенсію без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум, - маючи на увазі виплачувати пенсію і в подальшому (неодноразово) без обмеження максимальним розміром та без обмеження строком. У зв`язку з наведеним заявник просить суд роз`яснити рішення суду в частині того чи слід здійснити з 01.02.2023 виплату ОСОБА_1 пенсії без обмеження максимальним розміром одноразово, а саме з 01.02.2023 по 30.05.2024 (дата прийняття рішення по справі № 300/3379/24) чи Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зобов`язане виплачувати пенсію і в подальшому (неодноразово) без обмеження максимальним розміром та без обмеження строком.
Суд, з урахуванням вимог частини 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув заяву про роз`яснення судового рішення без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановив таке.
30.05.2024 Івано-Франківським окружним адміністративним судом розглянуто адміністративну справу № 300/3379/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій. Рішенням суду позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії ОСОБА_1 , з 01.02.2023. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених платежів (а.с.78-84).
Судове рішення, на підставі частини 2 статті 255, частини 2 статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України, набрало законної сили 12.07.2024.
Приписами частини 1 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
Тобто, роз`яснення рішення є одним із способів усунення його недоліків, які в подальшому можуть викликати певні ускладнення при його виконанні, або взагалі перешкодити виконанню судового рішення.
В пункті 19 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначено, що роз`яснення судового рішення можливе тоді, коли воно є незрозумілим. При роз`ясненні свого рішення суд в ухвалі з цього приводу викладає більш повно і ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Суд вказує на те, що необхідність роз`яснення судового рішення зумовлена його нечіткістю за змістом, коли останнє є незрозумілим як для осіб, стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що повинні здійснювати його виконання.
Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про судове рішення в адміністративній справі" № 7 від 20.05.2013 зрозумілість судового рішення полягає в логічному, чіткому, переконливому викладенні змісту рішення. Чіткість викладення передбачає, зокрема, що: терміни, вжиті у судовому рішенні, відповідають тому змісту, який вони мають за законодавством України; такі терміни чітко співвідносяться з поняттями, які вони позначають; текст правової норми, застосованої судом, відтворюється без перефразовування і при цьому зрозуміло, де наводиться правова норма, а де суд дає своє тлумачення її змісту. Судове рішення не повинно містити положень, які б суперечили або виключали одне одного, ускладнювали чи унеможливлювали його виконання.
Суд зазначає, що підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням судового рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше.
В ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
Суд, роз`яснюючи рішення не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Відтак, процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.
Отже, роз`яснено може бути рішення суду у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.
Таким чином, за загальними нормами права, роз`яснення судом ухваленого ним рішення здійснюється насамперед з метою усунення такого недоліку, як незрозумілість судового рішення (наприклад, можливість неоднакового тлумачення висновків суду), що перешкоджає його належному виконанню. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина не припускає кілька варіантів тлумачення.
Обґрунтовуючи заяву про роз`яснення судового рішення, заявник вказує на те, що рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 виконане відповідачем лише до дати ухвалення рішення у справі.
Судом встановлено, що у рішенні Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 у справі № 300/3379/24 визначено спосіб і порядок його виконання, а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених платежів.
Судовим рішенням визначено дату, з якої слід здійснити виплату пенсії без обмеження максимальним розміром - з 01.02.2023, без встановлення кінцевої дати періоду проведення такої виплати.
Суд звертає увагу на те, що за визначенням, наведеним у статті 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави вважати, що з самого визначення поняття пенсія слідує, що щомісячні пенсійні виплати здійснюються на постійній основі один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу, а тому цей вид виплат не є строковим і не може бути призначений на певний строк.
У цьому випадку визначається лише дата, з якої особа має право на отримання пенсії (чи її перерахунок). Кінцевий термін або строк, на який призначається пенсія, не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії. Тому виплату пенсії не може бути обмежено будь-яким кінцевим терміном або строком, оскільки це б обмежувало право особи на отримання пенсії, яка має виплачуватись постійно один раз на місяць протягом невизначеного часу та без встановлення будь-якого терміну або строку виплати пенсії.
Так, в межах спірних правовідносин у даній справі підтверджено судом право позивача на отримання без обмеження максимального розміру пенсії, що має регулярний та постійний характер, а тому законодавчо не обмежена в якомусь часовому періоді.
При цьому обмеження нарахування та виплати пенсії будь-якою кінцевою датою без скасування таких виплат або права на них шляхом постановлення спеціального законодавчого акта суперечить змісту спірних правовідносин та чинному законодавству, яким регулюються ці правовідносини.
Таким чином, логічним є таке розуміння рішення суду, що в частині виплати позивачу пенсії з 01.02.2023 без обмеження максимальним розміром в часовому вимірі повинно виконуватись до зміни законодавчого регулювання цих правовідносин або втрати позивачем статусу, що надає право на таку виплату.
Суд зауважує, що невизначення кінцевої дати виплати пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром в цьому спорі є не вирішенням спору на майбутнє та спрямоване на забезпечення права позивача на отримання належного розміру пенсії відповідно до нормативно-правових актів до їх змін або скасування.
У рішенні від 03.06.2014 у справі "Великода проти України" щодо частин скарг заявниці стосовно невиконання рішення суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавства, Європейський суд з прав людини констатував, що подальша дія вищезазначеного судового рішення закінчилася, коли у законодавство, яке регулювало пенсійні виплати заявниці, було внесено зміни. Відповідно, обов`язок Уряду забезпечити виконання рішення закінчився щонайпізніше 1 листопада 2011 року, коли змінене законодавство було застосовано до пенсії заявниці. Протягом зазначеного періоду заявниця отримувала пенсію згідно з рішенням суду від 19.01.2010, і таким чином для скарги немає підстав.
Цим же рішенням Європейський суд з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.
Аналогічний висновок зроблений в рішенні Конституційного Суду України від 26.12.2011 № 20-рп/2011 у справі № 1-42/2011 за конституційними поданнями 49 народних депутатів України, 53 народних депутатів України і 56 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) пункту 4 розділу VII "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік".
Отже, період виплати пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, встановленої рішенням суду у даній справі, може бути обмежений подальшими змінами в законодавстві.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23.05.2018 у справі № 820/680/16, який, зокрема зазначив, що рішення суду набирає чинності і діє до фактичної зміни обставин чи зміни правового регулювання питання його виконання.
Також згідно усталеної судової практики (постанови Верховного Суду України від 23.04.2013 № 21-239а11, від 19.03.2013 № 21-53а13, від 05.11.2013 № 21-293а13, від 07.07.2014 № 21-222014 тощо), відступу від якої не здійснювалось Верховним Судом, виплати за рішеннями судів, якими зобов`язано органи Пенсійного фонду України здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення, або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача.
З огляду на наведене, позивач має право на отримання присудженої рішенням суду пенсії постійно та без встановлення будь-якого обмеження кінцевим терміном або строком, на який призначається пенсія, доки законодавством не буде встановлено інший порядок перерахунку чи виплати пенсії.
Таким чином, з метою уникнення неоднозначного тлумачення резолютивної частини рішення суду, своєчасного та повного його виконання, заяву ОСОБА_1 від 23.05.2025 слід задовольнити та роз`яснити, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 в справі № 300/3379/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2023 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених платежів, до фактичної зміни обставин чи зміни законодавчого регулювання цих правовідносин або втрати позивачем статусу, що надає право на таку виплату.
Враховуючи вищевикладене, керуючись статтями 241-243, 248, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 від 23.05.2025 про роз`яснення рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 у справі № 300/3379/24 - задовольнити.
Роз`яснити, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2024 в справі № 300/3379/24 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.02.2023 виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, з урахуванням проведених платежів до фактичної зміни обставин чи зміни законодавчого регулювання цих правовідносин або втрати позивачем статусу, що надає право на таку виплату.
Згідно частини 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала про роз`яснення судового рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання в повному обсязі, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Суддя Матуляк Я.П.