Справа № 500/3674/24
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/3674/24 пров. № А/857/16246/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Кузьмича С.М., Мікули О.І.,

з участю секретаря Прачук І.С.

представника позивача Голівера П.В.,

представника відповідача Шведи О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі № 500/3674/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерство оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування відмови,-

суддя в 1-й інстанції Подлісна І.М.,

час ухвалення рішення 15.01.2025 року, 11:29 год.,

місце ухвалення рішення м.Тернопіль,

дата складання повного тексту рішення не вказано,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Міністерства оборони України, третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування відмови.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року позов задоволено частково. Зобов`язано комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 частини не виплаченої грошової допомоги в сумі 7 500 000 гривень, у зв`язку із загибеллю її чоловіка ОСОБА_2 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині задоволення позову та прийняти постанову про відмову в задоволенні позову повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що метою визначення (розподілу) часток одноразової грошової допомоги в повному розмірі, частка одноразової грошової допомоги була залишено на батька загиблого військовослужбовця, у зв`язку з тим, що відсутні документи та/чи рішення суду, якими підтверджено/встановлено факт родинних відносин ОСОБА_3 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 . Пунктом 10 розділу ІІІ Положення про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за № 1497/29627 (далі Положення № 564) встановлено, що Результати засідання Комісії оформлюються протоколом, який підписується головою Комісії, його заступником, секретарем та всіма членами Комісії, які брали участь у засіданні. У зв`язку з чим, 09.02.2024 протокольним рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було призначено одноразову грошову допомогу дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_2 у період дії воєнного стану старшого сержанта ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 20.04.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 27.10.2023 № 321/КЦ/8703 - в розмірі 1/2 частини 15000000 грн., в сумі 7500000 (Сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. Таким чином Комісією Міноборони фактично не відмовлено ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, а призначено частку, оскільки на даний час відсутні документи та/чи рішення суду, якими підтверджено/встановлено факт родинних відносин ОСОБА_3 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 , залишок допомоги залишається нерозподіленим. Відповідна нерозподілена частка допомоги може бути призначена після надання позивачем документів, якими підтверджено/встановлено факт родинних відносин ОСОБА_3 із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_2 (3 роки з дня загибелі військовослужбовця).

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер (загинув захищаючи Україну) чоловік позивача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 та Витягом з Наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 23.05.2023 року № 149.

Та обставина, що ОСОБА_2 є чоловіком позивача, підтверджується даними паспорта громадянина України НОМЕР_4 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 .

Згідно пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII «одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби ...».

Відповідно до пункту 4 статті 16-1 цього ж Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, вдова, батьки та утриманці загиблої особи.

Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 сім`ям загиблих військовослужбовців «виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ...».

Неповнолітніх дітей та утриманців у загиблого ОСОБА_2 немає, його батько та матір померли, а отже позивачу, як вдові загиблого, має бути виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень.

З огляду на вищезазначене, позивач звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 з заявою, в якій просила призначити їй у зв`язку з загибеллю чоловіка одноразову грошову допомогу в розмірі 15 000 000 гривень.

До вказаної заяви, на підтвердження того, що батьки загиблого ОСОБА_2 померли, позивачем були додані копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 та копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 .

09.02.2024 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийняте рішення про призначення одноразової грошової допомоги в розмірі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень, тобто - 1/2 частини від 15 000 000 (п`ятнадцяти мільйонів) гривень, зазначених в пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168.

Вказана обставина підтверджується надісланим на адресу позивача та отриманим нею листом №220/13/ВихЗВГ/2040 від 07.03.2024 року за підписом заступника начальника Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України Євгена Ковальова та доданим до нього витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.02.2024 року № 27/168.

Однак, у вказаних документах не зазначено чому їй була призначена одноразова грошова допомога в розмірі 7 500 000 гривень, а не в розмірі 15 000 000 гривень.

Відповідно до п. 1, пп. 1. п. 2 ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (надалі також Закон № 2011-ХІІ) у редакції Закону України від 17.09.2022, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Згідно з ст. 16-1 Закону № 2011-ХІІ у випадках, передбачених у пп.пп. 1-3 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-ХІІ право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28.02.2022 №168 установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону № 2011-ХІІ, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Відповідно до п.2 Постанови №168, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

У поданих позивачем на розгляд Комісії документах наявні розбіжності щодо актового запису по батькові батька загиблого військовослужбовця, а саме, відповідно до свідоцтва про народження загиблого його батьком записаний ОСОБА_3 , тоді як у свідоцтві про смерть батька ( НОМЕР_7 від 05.11.1996), він записаний як ОСОБА_5 ( у свідоцтві про смерть батька НОМЕР_9 від 05.11.1996 записаний як ОСОБА_3 ).

Додатково повідомлено, що встановлено розбіжність в П.І.Б. загиблого, а саме, відповідно до свідоцтва про народження загиблого записаний " ОСОБА_2 , а в свідоцтві про смерть ( НОМЕР_1 від 20.04.2023), він записаний як ОСОБА_2 .

Як видно з матеріалів справи, судом першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , що підтверджується присягами свідків. Зокрема, свідки підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є однією і тією ж особою та батьком ОСОБА_9 .

Згідно пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011-XII «одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби ...».

Відповідно пункту 4 статті 16-1 цього ж Закону право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають діти, вдова, батьки та утриманці загиблої особи.

Згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 сім`ям загиблих військовослужбовців «виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ...».

Неповнолітніх дітей та утриманців у загиблого ОСОБА_2 немає, його батько та матір померли, а отже позивачу, як вдові загиблого, має бути виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень.

09.02.2024 року комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийняте Рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень, тобто - 1/2 частини від 15 000 000 (п`ятнадцяти мільйонів) гривень, зазначених в пункті 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168.

Вказана обставина підтверджується надісланим на адресу позивача та отриманим нею листом № 220/13/ВихЗВГ/2040 від 07.03.2024 року за підписом заступника начальника Головного управління соціальної підтримки Міністерства оборони України ОСОБА_10 та доданим до нього витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.02.2024 року № 27/168.

Однак, у вказаних документах не зазначено чому позивачу була призначена одноразова грошова допомога в розмірі 7 500 000 гривень, а не в розмірі 15 000 000 гривень.

Саме рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 09.02.2024 року про призначення позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень ОСОБА_1 не надавалося і на її адресу не надходило.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що згідно статті 16 та статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 року № 2011- XII та згідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28.02.2022 року № 168 позивачу, як вдові загиблого ОСОБА_2 , мала бути призначена одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, а не в розмірі 7 500 000 гривень. А тому, слід зобов`язати комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум повторно розглянути питання про призначення та виплату ОСОБА_1 частини не виплаченої грошової допомоги в сумі 7 500 000 гривень, у зв`язку із загибеллю її чоловіка ОСОБА_2 .

Решта доводів та заперечень учасників справи, висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, зокрема у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відображено принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Міністерства оборони України слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2025 року у справі № 500/3674/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду лише з підстав, визначених ст. 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді С. М. Кузьмич
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 04 червня 2025 року.