Справа № 420/21524/24
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/21524/24

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року (суддя Іванов Е.А., м. Одеса, повний текст рішення складений 29.01.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського відділу ДВС у місті Одеса Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправними дій, скасування постанов та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

08.07.2024 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського відділу ДВС у місті Одеса Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивачка просила:

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн., винесену 26.06.2024 року Головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцькою Юлією Анатоліївною у виконавчому провадженні №67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі №521/12075/19;

- визнати протиправною та скасувати постанову про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 519,00 грн., винесену 26.06.2024 року головним державним виконавцем Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Чернолуцькою Юлією Анатоліївною у виконавчому провадженні №67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області у справі №521/12075/19;

- визнати протиправними дії Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо винесення постанови про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн. та постанови про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 519,00 грн., винесених 26.06.2024 року у виконавчому провадженні №67114052;

- стягнути з Державного бюджету України на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування поданої скарги апелянтка наполягає на протиправності дій Державної виконавчої служби (різних державних виконавців), у зв`язку із чим, вона на протязі більш ніж трьох років вимушена постійно захищати свої права у судах, терпіти весь той негатив, постійно нервувати, що порушує спокій її сім`ї, витрачати свої кошти та час, який могла би приділяти дитині, аби зупинити свавілля по відношенню до неї з боку посадових осіб Державної виконавчої служби.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався, що, відповідно до статті 304 КАС України, не перешкоджає апеляційному перегляду справи.

Справа розглянута судом першої інстанції з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи відповідно до статті 287 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 29.11.2019 Роздільнянським районним судом Одеської області ухвалено рішення по справі №521/12075/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , яким визначено способи участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня з 13.00 год. до 18.00 год. в суботу та неділю, у присутності матері, до досягнення дитиною п`ятирічного віку; після досягнення ОСОБА_3 п`ятирічного віку, перебування дитини з батьком щотижня з 11.00 год. суботи до 13.00 год. неділі, з ночівлею, за місцем проживання батька, а саме АДРЕСА_1 , без присутності матері.

12.10.2021 старшим державним виконавцем Роздільнянського відділу державної виконавчої служби у Роздільнянському районі Одеської області Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Протасевич Р.Я. постановою відкрито виконавчого провадження з виконання виконавчого листа №521/12075/19, від 27.08.2021 ВП№67114052, виданого Роздільнянським районним судом Одеської області.

02.12.2021 старшим державним виконавцем Протасевич Р.Я. у виконавчому провадженні №67114052, відкритому на підставі виконавчого листа, виданого 27.08.2021 у справі № 521/12075/19 винесено постанови:

про накладення на боржника - ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 1700 грн.;

про стягнення з боржника - ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 13000,00 грн.;

про визначення для боржника - ОСОБА_1 розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 69,00 грн.(а.с. 14-18).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у по справі №420/25743/21 постанови від 02.12.2021 року по ВП 67114052 скасовані.

Вказане рішення набрало законної сили 22.03.2022.

Постановою ст. державного виконавця Протасевич Р.Я. від 21.02.2022 виконавчий лист №521/12075/19 від 27.08.2021 переданий на виконання у Перший Малиновський відділ ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою держ. виконавця Першого Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Анісімовою А.В. від 28.07.2022 року прийнято виконавче провадження №67114052 з примусового виконання виконавчого листа №521/12075/19 від 27.08.2021 року(а.с. 36-37).

30.01.2023 держ. виконацем ОСОБА_4 по ВП №67114052 прийнята постанова, якою накладений арешт на грошові кошти/електроні гроші, що містяться на відкритих рахунках /електроних гаманцях боржника через відсутність відомостей про виконання боржником вимог виконавчого документу, та для своєчасного виконання вимог виконавчого документу в частині стягнення виконавчого збору(а.с. 38, 39).

Ухвалою Роздільнянського районного суду від 09.03.2023 у справі №511/454/23 визнано неправомірною та скасовано постанова державного виконавця Анісімової А.В. про арешт коштів боржника від 30.01.2023 року у ВП №67114052.

Вказана ухвала набрала законної сили 29.03.2023 року.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 21 лютого 2023 року по справі №521/12075/19 зупинено виконання за виконавчим документом, який виданий 27 серпня 2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області по справі №521/12075/19 до розгляду заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа, виданого 27 серпня 2021 року Роздільнянським районним судом Одеської області по справі №521/12075/19, таким, шо не підлягає виконанню повністю.

На виконання вищевказаної ухвали постановою держ.виконавця Анісімової А.В. по ВП №67114052 від 21.02.2023 року зупинено виконання вимог виконавчого документу (а.с. 48).

14.04.2023 держ. виконавець Анісімова А.В. за постановою передала виконавче провадження №67114052 до Малиновського відділу ДВС у м. Одесі південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с. 50, 51).

23.05.2023 держ. виконавець Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Анісімовою А.В. постановою прийняла виконавче провадження №67114052.

29.05.2023 держ. виконавець Анісімова А.В. постановою від 29.05.2023 року по ВН №67114052 на виконання ухвали Роздільнянського районного суду по справі №511/454/23 від 09.03.2023 зняла арешт з усіх рахунків що належать боржнику.

29.04.2024 головним держ. виконавцем Малиновського відділу ДВС у м. Одесі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Чернолуцькою Ю.А. по ВП 67114052 винесена постанова про поновлення провадження з примусового виконання виконавчого листа у справі №521/12075/19 від 27.08.2021.

29.04.2024 головним державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Чернолуцькою Ю.А. винесена постанова ВП №67114052 про арешт коштів боржника.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.06.2024 у справі №511/1909/24 визнано неправомірною та скасовано постанову від 29.04.2024 року у ВП №67114052 про арешт коштів.

Вказана ухвала набрала законної сили 11.07.2024 року.

26.06.2024 головним державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Чернолуцькою Ю.А. винесена постанова ВП №67114052 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000 грн., що еквівалентно 2-м розмірам мінімальної заробітної плати відповідно до п. 2 ст. 27 ЗУ №1404.

26.06.2024 головним державним виконавцем Малиновського відділу ДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Чернолуцькою Ю.А. винесена постанова ВП №67114052 про визначення для боржника ОСОБА_1 розміру витрат виконавчого провадження 519 грн. сума яких складається з:

винесення постанови про стягнення виконавчого збору 50 грн

плата за користування автоматизованою системою виконавчого провадження 69 грн винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 50 грн.

винесення постанови про стягнення витрат виконавчого провадження 50 грн.

вимога загальна 50 грн.

постанова про передачу виконавчого провадження 50 грн.

постанова про прийняття виконавчого провадження 50 грн.

постанова про зміну реєстраційних даних 50 грн.

постанова по зупинення вчинення виконавчих дій 50 грн.

постанова про поновлення вчинення виконавчих дій 50 грн.

Не погодившись з діями державного виконавця під час прийняття вищезгаданих постанов від 26.06.2024 року по ВП №67114052, ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд дійшов висновку, що спірні постанова винесені державним виконавцем на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII).

За приписами частини п`ятої статті 26 Закону №1404-VІІІ виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За приписами пунктів 1-6 частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Колегія суддів звертає увагу, що аналізуючи частину п`яту та шосту статті 26, частини першу - четверту статті 27 Закону №1404-VІІІ в редакції Закону №2475-VIII Верховний Суд (постанова від 28 квітня 2020 року в справі №480/3452/19) зазначив, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання.

Вичерпний перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується, визначено у частині п`ятій статті 27 Закону №1404-VІІІ.

Ураховуючи, що:

- виконавчий лист №521/12075/19, за яким було відкрито виконавче провадження ВП №67114052, не підпадає під перелік виконавчих документів, за якими виконавчий збір не стягується відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону №1404-VIII;

- постанова про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2021 року по ВП №67114052 не скасована та неправомірною не визнавалась та виконавче провадження досі триває;

- визначена державним виконавцем сума виконавчого збору у розмірі 12000 грн. відповідає двом мінімальним розмірам заробітної плати, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для скасування постанови від 26.06.2024 ВП №67114052 про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12000,00 грн.

Щодо правомірності постанови державного виконавця від 26.06.2024 ВП №67114052 про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 519 грн., то колегія суддів вважає наступне.

Так, пунктом 5 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанови державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанови приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Частиною першою статті 13 Закону №1404-VІІІ визначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 42 Закону №1404-VІІІ передбачено, що кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до положень пункту 2 розділу VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження.

Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих проваджень щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини) та надсилає її сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про:

відкриття виконавчого провадження;

стягнення виконавчого збору (крім випадків, коли виконавчий збір не стягується);

стягнення основної винагороди приватного виконавця (крім випадків, коли основна винагорода не стягується);

стягнення витрат виконавчого провадження;

закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу).

Витрати, пов`язані з винесенням постанов, включають такі види витрат виконавчого провадження

виготовлення постанов та супровідних листів до них (папір, копіювання (друк) документів, канцтовари).

пересилання постанов (конверти, знаки поштової оплати (марки) або послуги маркувальної машини (послуги поштового зв`язку)).

До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження.

Види та розміри витрат виконавчого провадження затверджені Наказом Міністерства юстиції України «Про встановлення Видів та розмірів витрат виконавчого провадження» від 29.09.2016 №2830/5.

Пунктом 7 розділу ІІ Видів та розмірів витрат виконавчого провадження визначено, що відповідні структурні підрозділи (спеціалісти) Міністерства юстиції України, міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України, що відповідають за закупівлю товарів і послуг, протягом п`яти робочих днів з дати укладання договору про закупівлю товарів і послуг, визначених пунктами 1, 2, 3, 6, 7, 11 розділу I Видів та розмірів витрат виконавчого провадження, повідомляють Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, управління забезпечення примусового виконання рішень міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України та відділи державної виконавчої служби про вартість закупівлі одиниці товару і послуги. На підставі наданої інформації державний виконавець визначає розмір витрат виконавчого провадження.

Аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що витратами виконавчого провадження є фактично понесені державним виконавцем витрати під час організації та проведення виконавчих дій (витрати на поштову кореспонденцію, друк документів тощо). Такі витрати, на відміну від виконавчого збору, боржник повинен компенсувати незалежно від того, чи він виконав судове рішення у добровільному порядку.

Ураховуючи, що позивачкою не доведено порушення державним виконавцем порядку прийняття постанови від 26.06.2024 ВП №67114052 про визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для її скасування.

Щодо доводів позивачки про те, що спірні постанови винесені державним виконавцем більш ніж через два роки з дати відкриття виконавчого провадження, то колегія суддів зазначає, що вказане не впливає на їх правомірність, оскільки за приписами абзацу третього частини п`ятої статті 13 Закону №1404-VІІІ порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Посилання апелянта про те, що рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 листопада 2019 року по справі №521/12075/19 не виконується з об`єктивних причин, а саме перебування з 01.05.2022р. стягувача ОСОБА_2 на військовій службі, є необґрунтованими, оскільки питання належного виконання позивачкою рішення суду не пов`язане із предметом спору в цій справі.

Резюмуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав вважати, що при прийнятті оскаржуваного рішення, судом першої інстанцій було порушено норми матеріального права. Суд правильно та повно з`ясував усі обставини справи та надав їм юридичну оцінку, відповідно до норм матеріального та процесуального права.

У контексті оцінки інших доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Пунктом першим частини першої статті 315 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відтак, апеляційна скарга позивачки задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 287, 292, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов