Справа № 699/271/25
Суддя: Літвінова Г. М.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 699/271/25
Номер провадження № 2-а/699/9/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Таран О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 №1447 від 25.10.2024 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП, а саме за те, що не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому повинен був стати на військовий облік.

Позивач уважає указану постанову незаконною, оскільки вона є необгрунтованою, винесена без достатніх правових підстав та з грубим порушенням вимог КУпАП, без належних доказів факту правопорушення, що жодних правил військового обліку та інших номативних документів він не порушував.

Ознайомившись зі змістом оскаржуваної постанови позивач уважає її незаконною, посилаючись на наступне:

-не були роз`яснені права, не надана можливість ознайомитися з матеріалами справи та надати письмові пояснення;

-не подано доказів, того що саме особа, щодо якої винесено постанову, порушила Правила військового обліку та коли це відбулося саме в часі;

-не було можливості заявляти клопотання, скористатися допомогою адвоката;

-у постанові не указано повної адреси вчинення адміністративного правопорушення;

-міститься посилання на неіснуючу довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З урахуванням указаного позивач просить суд скасувати постанову № 1447 від 25.10.2024, що винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 , про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, позивач також просив поновити йому пропущений строк звернення до суду щодо оскарження спірної постанови.

Ухвалою суду від 26.02.2025 відкрито провадження у даній справі, розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Поновлено ОСОБА_1 строк для подачі цього позову до суду.

Сторони справи про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

У судове засідання позивач не з`явився, у позові просив розглянути дану справу без його участі.

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, у судове засідання не з`явився. У межах строків, визначених в ухвалі суду, представник відзив на позов до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки жоден з учасників справи у судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

25.10.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 винесено постанову № 1447 у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП (а.с.10-11).

З постанови убачається, що ОСОБА_1 з 22.09.2023 зареєструвався за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа та до 15.10.2024 не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якому повинен був стати на військовий облік.

Цим він порушив обов`язок, визначений підпунктом 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ, від 30.12.2022 № 1487, зокрема, особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковим документом до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, для взяття на військовий облік.

Зазначено, що ОСОБА_1 вину не визнав, пояснень не надав. Винуватість підтверджується даними з облікової карти військовозобов`язаного, довідкою від 22.09.2023 №7111- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Своїми діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, порушення військовозобов`язаними правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Цією постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.

З довідки від 06.11.2024 №7111- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи убачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Авдіївка, Донецька область; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.8).

У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», частиною першою статті 1 якого передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Частиною третьою статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

У силу пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 за № 154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24.02.2022 відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Частиною 4 ст.37 Закону України №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" передбачено, що у період проведення мобілізації (крім цільової) та/або протягом дії воєнного стану призовники, військовозобов`язані та резервісти, які залишили або покинули своє місце проживання, зобов`язані в семиденний строк з дати взяття на облік внутрішньо переміщеної особи стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, а військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - у зазначений строк повідомити про зміну місця проживання відповідному підрозділу розвідувальних органів України).

Статтею 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за декілька різних правопорушень, які розмежовані відповідними частинами даної статті.

У оскаржуваній постанові відносно ОСОБА_1 вказано, що ним вчинено адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210 КУпАП.

Стаття 210 КУпАП передбачала адміністративну відповідальність за:

- порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку (частина 1);

- повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню (частина 2).

-порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період (частина 3).

Указом Президента України від 24.02.2024 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», оголошено про загальну мобілізацію, тому з цього часу діє особливий період.

Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частиною 1 ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 258 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до змісту позову позивач уважає її незаконною, посилаючись на наступне:

-не були роз`яснені права, не надана можливість ознайомитися з матеріалами справи, та надати письмові пояснення;

-не подано доказів, того що саме особа, щодо якої винесено постанову, порушила Правила військового обліку та коли це відбулося саме в часі;

-не було можливості заявляти клопотання, скористатися допомогою адвоката;

-у постанові не указано повної адреси вчинення адміністративного правопорушення.

Крім цього, у оспорюваній постанові зазначено, що винуватість підтверджується даними з облікової карти військовозобов`язаного, довідкою від 22.09.2023 №7111- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Хоча стороною позивача суду надано довідку від 06.11.2024 №7111- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Указане стороною відповідача не спростоване.

Відповідачем не надано суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 інкримінованого правопорушення. Єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення.

З приписів п. 1 ст. 247 КУпАП вбачається, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події та складу правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У оспорюваній постанові зазначено, що винуватість підтверджується даними з облікової карти військовозобов`язаного, довідкою від 22.09.2023 №7111- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, які суду не надані, а стороною позивача надано довідку від 06.11.2024 №7111- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

З викладеного слідує, що оспорювана постанова винесена до того, як позивач був взятий на облік як внутрішньо переміщена особа.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 7 КАС України встановлено, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Водночас вимогами ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тому відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний був надати докази правомірності своєї діяльності у силу закону. Однак таких належних доказів подано не було.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, у суді жодним чином не доведено правомірності свого рішення, не надано суду доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Ураховуючи, що позивач вказує на протиправність притягнення його до адміністративної відповідальності, а тому право останнього є порушеним, у зв`язку з чим воно підлягає захисту шляхом скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.

Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

При подачі позову позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1200,00 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною другою ст. 4 цього ж закону визначено розміри ставок судового збору.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який поданий фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на день подачі заяви становить 1211,20 грн.

Відповідно до ч.5 ст.4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення ставка судового збору становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн.

У справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення, судовий збір складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ВС КАС справа № 212/3575/22 від 16.08.2023; ВП ВС справа № 543/775/17 від 18.03.2020).

З огляду на викладене позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Тому суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн.

Решта судового збору у розмірі 594,40 грн підлягає поверненню позивачу за його клопотанням, як такий, що внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На даний час відсутнє клопотання позивача про повернення надмірно сплаченого судового збору, тому судом не вирішується.

Керуючись ст. 194, 242-246, 286, 295, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 25.10.2024 № 1447 за справою про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, а провадження закрити, в зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 605,60 (шістсот п`ять грн 60 коп.) грн за подання до суду цього позову.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_4 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 , інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.