Справа № 497/988/25
Суддя: Кодінцева С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/988/25
Провадження № 2-а/497/21/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

за участю секретаря Мунтянової В.Р.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду через свого представника адвоката Крамаренка Ю.В. з вищезазначеним позовом, якою просить суд :

-поновити строк на звернення до суду із цим позовом, визнавши підстави його пропущення позивачем поважними;

- скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 10 грудня 2024 року № 1508, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якою на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 25500,00 грн. та закрити справу про адміністративне правопорушення.

- витребувати з ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) матеріали справи про адміністративне правопорушення на гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП з метою її безпосереднього дослідження судом.

В обґрунтування позову представник зазначає, що 10 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 1508 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як зазначено у постанові, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1508 від 07.12.2024 року, складеного старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 , капітаном ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та належним чином сповіщеним про виклик на 27.10.2024 року об 11:00 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення абзацу другого пункту 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий .облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, у вищезазначений термін до вказаного відділу не з`явився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Разом з тим, порівняння змісту протоколу про адміністративне правопорушення в цій справі з оскаржуваною постановою, яка була винесена на його підставі, вказує на розбіжність в них зазначення суті адміністративного правопорушення нормативного акту, який передбачає відповідальність за його вчинення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення фактично зазначається два окремих правопорушення, зміст яких відображено наступним чином -

(1) 07.12.2024 року о 13 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_3 працівниками Національної поліції був доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При звірці його персональних облікових даних було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився 27.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних за викликом згідно повістки № 695437 від 17.10.2024,

(2) не повідомив про зміну своїх персональних даних (фактичне місце проживання) та не здійснив їх звірку з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При цьому у протоколі нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення зазначений як частина 3 статті 210 КУпАП. Дана норма передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Водночас постанова у справі про адміністративне правопорушення посилається лише на перше з вищеперелічених порушень (нез`явлення позивача за повісткою на 27 жовтня 2024 року) з наведенням іншої кваліфікації - за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи, метою виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно з повісткою № 695437 від 17.10.2024 року є уточнення даних.

При цьому постанова про адміністративне правопорушення у своїй мотивувальній частині не містить жодних доводів з приводу того, які саме дані не були уточнені військовозобов`язаною особою внаслідок її неявки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

На переконання позивача, така інформація за даних обставин обов`язково має зазначатися з огляду на приписи частини четвертої статті 210 КУпАП, яка містить примітку до положень статей 210 та 210-1 КУпАП. Згідно з нею, застосування останніх виключається у разі можливості отримання держателем Єдиного державного «реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Втім оскаржувана постанова разом з протоколом про адміністративне правопорушення не містять доказової інформації про те, що відповідачем вживалися залежні від нього заходи щодо отримання необхідних персональних даних військовозобов`язаного з перелічених інформаційних систем і баз даних, і такі заходи виявилися безрезультатними.

Таким чином, відповідачем не враховано приписів примітки до статті 210 КУпАП, положення якої в рівній мірі розповсюджуються й на випадки, передбачені статтею 210-1 КУпАП, не досліджено вичерпності обставин для застосування заходів адміністративної відповідальності, внаслідок чого ухвалено передчасне та необґрунтоване рішення.

Окремо представник позивача звертає увагу на те, що оскаржуваною постановою відповідач застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в його максимально допустимому розмірі - в сумі 25 500,00 грн. без належного мотивування свого рішення, що також свідчить про його необґрунтованість.

Незрозумілою також вбачається відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення згадки про додавання до нього повістки за № 695437 від 17.10.2024, а також інших матеріалів, що свідчать про її відправлення, належне вручення або повернення. У протоколі в цій частині не зазначено жодних додатків. З цих підстав його доказове значення викликає обґрунтовані сумніви, оскільки останній сам по собі не може підтверджувати наведені у ньому обставини без додавання інших доказів безпосереднього їх існування.

Навіть якщо припустити своєчасність і належність надходження повістки за адресою позивача, останній з об`єктивних причин не міг з`явитися за нею, оскільки у цей час перебував у відрядженні, що підтверджується копією наказу ТОВ «Агропрайм Холдинг» від 25.10.2024 № 424-к/тм, посвідчення про відрядження з відмітками про вибуття та прибуття до населеного пункту, а також довідкою про підтвердження місця роботи від 12.02.2024 № 247/05-14 та листом від 12.12.2024 N° 85/05-18 щодо підтвердження інформації про відрядження ОСОБА_1 .

Оскаржувана постанова не була вручена або надіслана позивачу у передбачені для цього законом строки, а направлена рекомендованим листом за його адресою лише 10 квітня 2025 року (номер відправлення 520), що унеможливило її своєчасне оскарження у десятиденний строк з моменту її ухвалення як то вимагається частиною другою статті 286 КАС України.

Зважаючи на це, а також подальше звернення позивача до суду у розумні (в межах десяти днів) строки після отримання ним її копії, останній клопоче про поновлення судом такого строку як пропущеного з поважних та незалежних від нього причин.

Ухвалою від 29.04.2025 року відкрито повідомлення по справі та призначено до судового розгляду на 09:00 годину 09.05.2025 року (а.с.26-27), про що повідомлено сторін по справі (а.с.28).

01.05.2025 року судом отримано відзив відповідача на позовну заяву (а.с.29-30). В обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що абзацом 4 підпункту 1 пункту 2 розд. II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані.

Повістка, яка була надіслана на адресу ОСОБА_1 , автоматично сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Одеської області після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення облікових даних, оскільки він не оновив свої облікові дані.

Відповідно до п.41. Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який будучи належним чином оповіщений про виклик на 27.10.2024 об 11:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення абз.8 ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» відповідно до якого, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк, в вищезазначений термін до ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився, чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

За викладених обставин відповідач просив в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити (а.с.29-30).

Також відповідачем надано матеріали справи про адміністративне правопорушення №1508 від 10.12.2024 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (а.с.31).

В судове засідання 09.05.2025 року сторони не прибули.

Позивач та представник не подавали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Відповідач в особі начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 також не заявляв клопотання про проведення судового розгляду у його відсутність та у відсутність представника.

Протокольною ухвалою суд відклав судовий розгляд на 10:00 годину 05.06.2025 року та повторно сповістив сторони (а.с.33, 34).

В судове засідання 05.06.2025 року:

-позивач та представник не прибули, повідомлені належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.45 зворотна сторінка, 46), через систему «Електронний суд» представником надіслано заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника (а.с.47-48).

-представник відповідача також не прибув, хоча сповіщений належним чином.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, тягар доказування правомірності рішення суб`єкта владних повноважень покладається саме на орган, який прийняв таке рішення.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець с.Башкалія Бессарабського району, Молдова, є громадянином України, місце реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с.5-7).

На ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видано військово-обліковий документ № НОМЕР_1 від 09.09.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 , згідно якого РНОКПП НОМЕР_2 , склад рядовий, військове звання солдат, ВОС 790037А, рішення військово-лікарської комісії (результати медичного огляду): 29.07.2024 р., ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 визнаний придатним до військової служби згідно гр.ІІ наказу МО України №262 від 27.04.2024 року. Підлягає повторному медичному пересвідченню 29.07.2025 року (а.с.8-9).

З матеріалів справи про адміністративне правопорушення №1508 ІНФОРМАЦІЯ_6 (а..32-42) вбачається, що 17.10.2024 року на ім`я ОСОБА_1 , автоматично сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів Одеської області повістка, яка була надіслана на адресу: АДРЕСА_2 про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 ) за адресою: АДРЕСА_3 на 11:00 годину 27.10.2024 року (а.с.39).

Дана повістка не була вручена, відмітка листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.40).

07.12.2024 року старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 Капітаном ОСОБА_3 складено протокол №1508 відносно ОСОБА_1 за ст.210 ч.3 КУпАП. Суть адміністративного правопорушення: «07.12.2024 року о 13:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_3 , працівниками Національної поліції, був доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При звірці його персональних облікових даних було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився 27.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних за викликом згідно повістки №695437 від 17.10.2024 року, не повідомив про зміну своїх персональних даних (фактичне місце проживання) та не здійснив їх звірку з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_6 . Матеріальної шкоди не заподіяно. Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» «303/2014 від 17.03.2014 року в Україні діє особливий період. Своїми діями громадянин ОСОБА_1 не виконав вимоги підпункту 8 пункту 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затверджених Постановою КМУ №1487 від 30.12.2022 року чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210 КУпАП (а.с.33).

10 грудня 2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , майором ОСОБА_2 винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення № 1508 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту постанови вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення № 1508 від 07.12.2024 року, складеного старшим офіцером відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 , капітаном ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та належним чином сповіщеним про виклик на 27.10.2024 року об 11:00 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порушення абзацу другого пункту 1 статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відповідно до якого громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий .облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду, у вищезазначений термін до вказаного відділу не з`явився, чим скоїв правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідно до Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014 року в Україні діє особливий період (а.с.11).

Відповідальність за ст.210 ч.3 КУпАП передбачена за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинених в особливий період.

Тоді як відповідальність ст.210-1 ч.3 КУпАП передбачена за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинених в особливий період.

За результатами досліджених доказів шляхом порівняння змісту протоколу про адміністративне правопорушення в цій справі з оскаржуваною постановою, яка була винесена на його підставі, судом встановлено наявність розбіжностей в цих документах, а саме: зазначення суті адміністративного правопорушення, нормативного акту, який передбачає відповідальність за його вчинення.

Так, у протоколі про адміністративне правопорушення фактично зазначається два окремих правопорушення, зміст яких відображено наступним чином -

1) 07.12.2024 року о 13 год. 00 хв. до ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_3 працівниками Національної поліції був доставлений ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При звірці його персональних облікових даних було встановлено, що громадянин ОСОБА_1 не з`явився 27.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних за викликом згідно повістки № 695437 від 17.10.2024,

2) не повідомив про зміну своїх персональних даних (фактичне місце проживання) та не здійснив їх звірку з обліковими даними ІНФОРМАЦІЯ_6 .

При цьому у протоколі нормативний акт, який передбачає відповідальність за правопорушення зазначений як частина 3 статті 210 КУпАП. Дана норма передбачає відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Водночас постанова у справі про адміністративне правопорушення посилається лише на перше з вищеперелічених порушень (нез`явлення позивача за повісткою на 27 жовтня 2024 року) з наведенням іншої кваліфікації - за частиною третьою статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до матеріалів справи, метою виклику позивача до ІНФОРМАЦІЯ_6 згідно з повісткою № 695437 від 17.10.2024 року є уточнення даних.

При цьому постанова про адміністративне правопорушення у своїй мотивувальній частині не містить жодних доводів з приводу того, які саме дані не були уточнені військовозобов`язаною особою внаслідок її неявки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Хоча така інформація за даних обставин обов`язково має зазначатися з огляду на приписи частини четвертої статті 210 КУпАП, яка містить примітку до положень статей 210 та 210-1 КУпАП. Згідно з нею, застосування останніх виключається у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Втім оскаржувана постанова разом з протоколом про адміністративне правопорушення не містять доказової інформації про те, що відповідачем вживалися залежні від нього заходи щодо отримання необхідних персональних даних військовозобов`язаного з перелічених інформаційних систем і баз даних, і такі заходи виявилися безрезультатними.

При цьому, суд наголошує, що сама по собі постанова у справі про адміністративне правопорушення, за відсутності доказів на підтвердження викладених у ній обставин, не може свідчити про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі N 338/1/17.

Оскаржуваною постановою відповідач застосував адміністративне стягнення у вигляді штрафу в його максимально допустимому розмірі - в сумі 25 500,00 грн. без належного мотивування свого рішення, що також свідчить про його необґрунтованість.

Незрозумілою також вбачається відсутність в протоколі про адміністративне правопорушення згадки про додавання до нього повістки за № 695437 від 17.10.2024, а також інших матеріалів, що свідчать про її відправлення, належне вручення або повернення. У протоколі в цій частині не зазначено жодних додатків. З цих підстав його доказове значення викликає обґрунтовані сумніви, оскільки останній сам по собі не може підтверджувати наведені у ньому обставини без додавання інших доказів безпосереднього їх існування.

Також суд приймає до уваги, що позивач навіть з об`єктивних причин не міг з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_6 на визначені час та дату об 11:00 годині 27.10.2024 року, оскільки у цей час перебував у відрядженні, що підтверджується копією наказу ТОВ «Агропрайм Холдинг» від 25.10.2024 № 424-к/тм, посвідчення про відрядження з відмітками про вибуття та прибуття до населеного пункту, а також довідкою про підтвердження місця роботи від 12.02.2024 № 247/05-14 та листом від 12.12.2024 N° 85/05-18 щодо підтвердження інформації про відрядження ОСОБА_1 (а.с.35-38), які також були надані відповідачу на підтвердження поважності причин не прибуття за викликом.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не підтвердив порушення позивачем Правил військового обліку та відповідно правомірність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, з огляду на що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно із ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 1-3 ст. 283 КУпАП України, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст.235 КУпАП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Пунктом 1 ч.1 ст. 247 КУпАП встановлено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 і їх задоволення, про скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 КУпАП, тому позов, в межах заявлених вимог, підлягає задоволенню.

Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Щодо клопотання про поновлення строку на звернення до суду:

Оскаржувана постанова від 10.12.2024 року одержана позивачем у письмовому вигляді 18 квітня 2025 року рекомендованим поштовим відправленням 520 (а.с.14).

Згідно зі статтею 285 КУпАП постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Разом з тим, оскаржувана постанова не була вручена або надіслана позивачу у передбачені для цього законом строки, а направлена рекомендованим листом за його адресою лише 10 квітня 2025 року (номер відправлення 520), що унеможливило її своєчасне оскарження у десятиденний строк з моменту її ухвалення як то вимагається частиною другою статті 286 КАС України.

Зважаючи на це, а також подальше звернення позивача до суду у розумні (в межах десяти днів) строки після отримання ним її копії, суд вважає за можливе клопотання позивача задовольнити, поновити строк звернення до суду як пропущений з поважних та незалежних від нього причин.

Щодо суми судового збору, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі N 543/775/17 було відступлено від попередньо сформованого висновку щодо звільнення від сплати судового збору та вказано, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні ст. 287,288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати ст. 2-5 ЗУ "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. При цьому визначено, що з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні цієї позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 0,2 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605,60 грн. (а.с.4).

Отже, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 605,60 грн.

Суд зазначає, що попри те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 не має статусу юридичної особи та є відокремленим підрозділом ІНФОРМАЦІЯ_10 він є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України та може бути належним відповідачем у спорі, пов`язаному зі скасуванням постанови про накладення адміністративного стягнення, яка прийнята начальником цього районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Такий висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 жовтня 2022 року у справі N 522/22225/21.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 90, 139, 241-243, 245, 250, 286 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання позивача ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 строк на звернення до суду із даним позовом, визнавши підстави його пропущення позивачем поважними.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 1508 від 10.12.2025 року ОСОБА_5 про притягнення до адміністративної відповідальності, передбачено частиною третьою статті 210-1 КУпАП ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.210-1 ч.3 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у сумі 605.60 гривень (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Інформація про сторін:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_4 , тел. НОМЕР_3

Представник позивача Крамаренко Юрій Валерійович: АДРЕСА_5 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_11 , тел. НОМЕР_4

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_2 в Одеській області: АДРЕСА_6 , ел. адреса: ІНФОРМАЦІЯ_12

Суддя С.В.Кодінцева