Справа № 420/3155/25
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3155/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

04 червня 2025 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Танцюри К.О.,

за участю секретаря Грекової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих, Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про визнання дій протиправними, визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними та скасування наказів,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15.05.2025 по справі №420/3155/25 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 ; визнано протиправними дії Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо проведення позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого Сластнікової Г.О. під час виконання повноважень ліквідатора у справі Господарського суду Дніпропетровської області про банкрутство ТОВ НЗСТ ЮТІСТ, з підстав, викладених у скаргах ТОВ ЕЛЕМАШТРАНС від 26.06.2023, ППЛІГАЛ-АВП від 04.07.2023 та повідомленні арбітражного керуючого ВербицькогоО.В. від 05.09.2023 №02-02-99/825, яка була проведена у період з 29.10.2024 до 04.11.2024 за місцем знаходження офісу органу контролю; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 03.01.2025 №42/5 Про припинення діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та дії свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого; визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства юстиції України від 16.01.2025 №130/5 Про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та дії свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого; у задоволенні іншої частини позовних вимог -відмовлено; стягнуто з Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1937,92 грн (одна тисяча дев`ятсот тридцять сім гривень дев`яносто дві копійки); стягнуто з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(код ЄДРПОУ 43315602, м.Київ, пров. Музейний 2-Д) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок).

16.05.2025 до суду від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у прохальній частині якої ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 35 000,00 грн, вказавши, що саме такий розмір є, на її думку, обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Представник Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) заперечував проти задоволення вказаної заяви позивача про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених у заяві від 23.05.2025 та вказавши, що оскільки ОСОБА_2 не залучався до розгляду справи, не представляв позивача та не фігурує у матеріалах провадження, на його думку, цілком імовірно, що платіж на його ім`я стосується зовсім інших послуг консультацій з іншої справи, господарської допомоги, або не пов`язаний із судовим процесом взагалі. Позивач не обґрунтував причин, з яких юридичну допомогу у межах справи нібито надавав ОСОБА_2 , а не фактичний представник Яуфман Олена Анатоліївна. Така невизначеність, на думку представника відповідача, не дозволяє визнати понесення витрат належно підтвердженим. Для визнання витрат судовими та подальшого їх відшкодування необхідно, щоб був доведений зв`язок між наданими послугами та результатом справи. При цьому, представник відповідача зазначив, що відсутність будь-яких слідів участі ОСОБА_2 у процесі позбавляє можливості суд встановити, чи мав цей платіж реальне значення для підготовки, ведення чи успішного вирішення спору, а відшкодуванню підлягають лише витрати, які були необхідними та дійсно понесеними в межах розгляду справи. Як зазначив представник відповідача, позивач не надав до заяви жодного детального розрахунку вартості наданих ОСОБА_2 послуг, відсутні погодинні тарифи, кількість витрачених годин, опис кожного виду робіт (консультація, аналіз документів, підготовка чернеток, остаточне редагування тощо). З урахуванням викладеного, посилаючись на практику Верховного Суду, представник відповідача вказав, що вважає заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення 35000,00 грн судових витрат на правничу допомогу необґрунтованою, а відсутність, на його думку, належних доказів понесення витрат, участі ОСОБА_2 у розгляді справи, документального підтвердження факту надання саме ним правничих послуг у межах цього провадження, а також необґрунтовано завищена сума, що не відповідає характеру справи та ринковим умовам, виключають можливість ухвалення додаткового рішення про їх відшкодування.

Представник Міністерства юстиції України, Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих заперечувала проти заяви позивача про ухвалення додаткового рішення з підстав, викладених у клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від 22.05.2025, зазначивши, що всі процесуальні документи, що подавалась стороною позивача у справі № 420/3155/25 підписані самим позивачем, а не його представником адвокатом Сігнаєвським А.О., не зважаючи на те, що у пункті 1.2 договору про надання правової допомоги від 17.01.2025 вказано, що «Адвокат бере на себе обов`язки представляти права та законні інтереси Клієнта в організаціях, установах, підприємствах незалежно від їх форм власності, органах МВС та Прокуратурі, судових установах України… згідно з умовами цього Договору та додатковими угодами». Поряд з цим, на її думку, подані до Одеського окружного адміністративного суду у справі № 420/3155/25 клопотання про витребування доказів від 25.03.2025 (через 1 місяць після закриття підготовчого провадження у справі № 420/3155/25) не мали впливу на кінцевий результат розгляду справи. Представник відповідачів просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу, наголосивши на тому, що позивачем документи, які, на думку ОСОБА_1 , підтверджують понесені нею витрати у розмірі 35 000 грн: - містять розбіжності, зокрема щодо суми таких понесених нею витрат, обсягу виконання робіт (між додатковою угодою №1 додатку №2 до договору від 17.01.2025 та рахунком 5 від 30.01.2025, платіжною інструкцією Р24АD3940 від 03.02.2025, сумою вказаною у позовній заяві від 31.01.2025); - у поданих документах про надання правничої допомоги відсутні відомості, що адвокатом надавалася допомога саме у справі №420/3155/25; - неспівмірні розміру витрат на правничу допомогу з вказаним у документах об`ємом та якістю документів, а також кількістю підготовлених процесуальних документів у справі №420/3155/25; - процесуальні документи підписані та подані позивачем.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення та заперечення представників відповідачів, судом встановлено наступне.

В обґрунтування понесення вказаних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35000,00грн. позивачем додано до заяви від 04.02.2025 копії: договору про надання правової допомоги від 17.01.2025, укладеного між адвокатом Сінгаєвським А.О. та ОСОБА_1 ; додатку №1 від 17.01.2025 (розмір та порядок оплати гонорару); додатку №2 від 28.01.2025 (додаткова угода №1); рахунку №5 від 30.01.2025; квитанції P24AD3940 про сплату 35 000,00 грн.

Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 ч.3 ст. 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з ч. 3 ст.134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходячи із положень ч.5 ст.134 КАС, має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.6 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (с.7 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Враховуючи вищевикладене, суд, з урахуванням категорії та складності справи, вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 35000,00 грн. є необґрунтованим та завищеним.

З урахуванням зазначеного, характеру спірних правовідносин, складності справи, обсягу доказів у справі, суд вважає за можливе зменшити розмір таких витрат до 9000,00грн., який підлягає стягненню з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, та саме такий розмір витрат на професійну правничу допомогу є пропорційним до предмета спору.

Керуючись ст.ст.134, 139, 143, 252, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Міністерства юстиції України (, м. Київ, вул.Архітектора Городецького 13) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн(шість тисяч гривень).

Стягнути з Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)(код ЄДРПОУ 43315602, м.Київ, пров. Музейний 2-Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 (три тисячі гривень).

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра