Справа № 440/4341/25
Суддя: А.Б. Головко
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/4341/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Головка А.Б., розглянув у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Господарського суду Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Господарського суду Полтавської області , у якому просить:

- визнати протиправними дії Господарського суду Полтавської області, щодо не видачі ОСОБА_1 довідки ОСОБА_2 (1940 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на 01.01.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі;

- зобов`язати Господарський суд Полтавської області видати ОСОБА_1 довідку ОСОБА_2 (1940 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) станом на 01.01.2025 про складові заробітної плати для державного службовця, який до 1 січня 2024 р. працював та звільнився з державних органів, що провели класифікацію посад державної служби, або який працював у державних органах, що провели класифікацію посад державної служби, посаду якого не було класифіковано, або який працював у державних органах, що не провели класифікацію посад державної служби (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідку про інші складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка працювала на посадах державної служби, класифікацію яких було проведено, має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, і яка на дату виходу на пенсію не перебуває на державній службі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за приписами частини 10 статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом. Вказує, що чоловік позивача - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , водночас, на момент призначення довічного грошового утримання та на момент смерті мав більше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до державної служби, а отже, мав право на одержання пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону №3723-XII. У зв`язку наведеним, позивач також має право на пенсію по втраті годувальника на умовах статті 37 Закону №3723-ХІІ, розмір якої обчислюється на підставі довідок про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби. Відповідач відмовив позивачу у видачі таких довідок, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 07 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/4341/25. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

16 квітня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у їх задоволенні позову відмовити. Зазначає, що посада судді не віднесена та не прирівняна до жодної з посад державної служби, а тому відсутні передбачені законодавством підстави для видачі довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 станом на 01.01.2025 року, як державному службовцю.

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

ОСОБА_2 працював в Господарському (Арбітражному) суді Полтавської області державним арбітром, заступником голови арбітра - з січня 1976 року до вересня 1995 року.

Постановою Верховної Ради України "Про призначення заступників голів та арбітрів арбітражних судів України" від 19.06.1992 №2486-XII призначено заступником голови арбітражного суду Полтавської області ОСОБА_2 .

Указом Президента України "Про припинення повноважень суддів" від 12.09.1995 №828/95 припинено повноваження заступника голови арбітражного суду Полтавської області ОСОБА_2 у зв`язку з поданням письмової заяви у відставку.

ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області та отримував щомісячне грошове утримання судді у відставці, що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.12.2022 №14003-12187/Ф-02/8-1600/22.

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Полтавської області про надання довідок про складові заробітної плати судді у відставці ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця станом на 01.01.2024 року та 01.01.2025 року.

Листом Господарського суду Полтавської області від 17.03.2025 року №06-39/273/2025 позивача повідомлено, що в період з 01.05.2016 року по 31.12.2023 року ОСОБА_2 не працював в Господарському суді Полтавської області, не був державним службовцем, пенсія державного службовця йому не призначалась. Станом на 01.01.2024 нормами чинного законодавства України не передбачено процедури (порядку), яка регулює питання прирівняння посади судді до будь-якої посади державного службовця, тому неможливо визначитися з розмірами виплат.

Не погодившись з відмовою Господарського суду Полтавської області у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати померлого ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про складові заробітної плати померлого ОСОБА_2 для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби, позивач звернулася до суду з цим позовом у цій справі.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами частини 10 статті 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ Про державну службу (далі - Закон № 3723-ХІІ) у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

У подальшому з 01.05.2016 набрав чинності Закон України від 10.12.2015 № 889-VІІІ "Про державну службу" (надалі - Закон № 889-VІІІ).

У зв`язку з набранням чинності Законом № 889-VІІІз 01.05.2016 втратив чинність Закон № 3723-VIII окрім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII.

Згідно із пунктами 10 і 12, 13 розділу XI Закону № 889-VIII державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Частина 1, 13, 14 статті 37 Закону № 3723-XII встановлює, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом 1 частини 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених чатиною 10 цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Суд враховує, що частина 4 статті 43 Закону України "Про статус суддів" від 15.12.1992 №2862-XII (у редакції чинній на момент виходу судді ОСОБА_2 у відставку) передбачала право судді, який пішов у відставку, на виплату пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", за наявності відповідного віку і стажу роботи.

Також, частина 1 статті 138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 № 2453-VI визначала, що суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу".

Отже за наявності умов, передбачених Законом № 3723-XII, стажу державної служби у особи, на утриманні якого перебувала позивачка, остання має право на таку пенсію.

Верховний Суд у постановах від 09.11.2018 у справі № 236/3193/16-а та від 31.05.2021 у справі № 569/10026/16-а, від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20, вказав, що дотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права полягає у тому, що, приймаючи нові умови пенсійного забезпечення згідно Закону № 889-VIII, Верховна Рада України закріпила право певних осіб на конкретні умови призначення пенсії, зокрема, пенсії державного службовця шляхом відсилання до норм Закону, який, серед іншого, передбачає такий вид пенсійного забезпечення, як призначення пенсії по втраті годувальника. За таких умов, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі її смерті, тобто позивача, відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII.

Верховний Суд у постанові від 21.12.2021 у справі № 440/7341/20 дійшов висновку, що частину першу статті 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника - судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

(1) 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993, або

(2) 50% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09.07.2003.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Крім того, як визначено частиною п`ятою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, наведені вище висновки Верховного Суду мали бути враховані відповідачем під час розгляду заяви ОСОБА_1 про про надання довідок про складові заробітної плати судді у відставці ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця.

За таких обставин, суд вважає необґрунтованими доводи відповідача щодо відсутності правових підстав для надання довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 , як державного службовця, з підстав, що посада судді не віднесена та не прирівняна до жодної з посад державної служби.

Як вбачається зі змісту пункту 2 Порядку призначення пенсій деяким категоріям осіб, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14.09.2016 № 622 "Деякі питання пенсійного забезпечення окремих категорій осіб" (далі - Порядок № 622), згідно з пунктами 10 і 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 р. № 3723-XII Про державну службу (далі - Закон) мають право особи, які на день набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу:

- мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України;

- займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону та актами Кабінету Міністрів України.

Згідно пункту 3 Порядку № 622 право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з урахуванням стажу державної служби, передбаченого пунктом 2 цього Порядку, якщо до набрання чинності Законом України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII Про державну службу не призначалася пенсія відповідно до Закону, мають: чоловіки, які досягли віку 62 роки. До досягнення зазначеного віку право на призначення пенсії мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 61 рік - які народилися по 31 грудня 1954 р.; 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 р. по 31 грудня 1955 р.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, ОСОБА_2 працював в Господарському (Арбітражному) суді Полтавської області державним арбітром, заступником голови арбітра - з січня 1976 року до вересня 1995 року.

З урахуванням положень Порядку № 622, саме на Господарський суд Полтавської області покладено обов`язок щодо видачі довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) та довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Суд погоджується з доводами позивача, про те, що вказані довідки потрібні для розрахунку та призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 70% від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі статті 37 Закону України "Про державну службу" № 3723-XII від 16.12.1993.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне визнати протиправною відмову Господарського суду Полтавської області у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця, оформлену листом від 17.03.2025 року №06-39/273/2025.

Суд зазначає, що відповідач відмовив позивачу з формальних підстав, які визнані судом незаконними, при цьому відповідач не дослідив, чи набув ОСОБА_2 відповідного віку і стажу державної служби для призначення пенсії на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу", з огляду на те, що він працював в Господарському (Арбітражному) суді Полтавської області державним арбітром, заступником голови арбітра - з січня 1976 року до вересня 1995 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зобов`язати Господарський суд Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2025 року про надання довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

Таким чином, адміністративний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково.

Згідно частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Господарського суду Полтавської області (вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, ідентифікаційний код 03500004) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Господарського суду Полтавської області у видачі ОСОБА_1 довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії державного службовця, оформлену листом від 17.03.2025 року №06-39/273/2025.

Зобов`язати Господарський суд Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.03.2025 року про надання довідки про складові заробітної плати ОСОБА_2 для призначення пенсії по втраті годувальника відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу", з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Господарського суду Полтавської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі спплати сулового збору в розмірі 968,96 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Б. Головко