Справа № 320/32843/24
Суддя: Шишов О.О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

04 червня 2025 року

м. Київ

справа № 320/32843/24

адміністративне провадження № К/990/23495/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Шишова О. О., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 320/32843/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ГАРАНТ» до Головного управління ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

установив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ГАРАНТ» звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у місті Києві, Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДПС у місті Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних рішення: № 10793653/39029488 від 27.03.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 31.12.2023; № 10784684/39029488 від 26.03.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 31.12.2023; № 10802024/39029488 від 28.03.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 31.12.2023; №10819416/39029488 від 01.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 31.01.2024; №10830106/39029488 від 02.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 31.01.2024; №10830105/39029488 від 02.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 31.01.2024; №10838716/39029488 від 03.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 31.01.2024; №10830104/39029488 від 02.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 31.01.2024; №10847881/39029488 від 04.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 31.01.2024; №10848013/39029488 від 04.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 29.02.2024; №10848015/39029488 від 04.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 29.02.2024; №10848014/39029488 від 04.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 29.02.2024; №10856219/39029488 від 05.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 29.02.2024; №10863016/39029488 від 08.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 29.02.2024; №10871225/39029488 від 09.04.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 29.02.2024; №10856218/39029488 від 05.04.2022 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 29.02.2024; №11083734/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 31.03.2024; №11083731/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 31.03.2024; №11083728/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 31.03.2024; №11083730/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 31.03.2024; №11083732/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 31.03.2024; №11083733/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 31.03.2024; №11083729/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 31.03.2024; №11083725/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №1 від 15.04.2024; №11083726/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 15.04.2024; №11083727/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 15.04.2024; №11083724/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 15.04.2024; №11083723/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №5 від 15.04.2024; №11083722/39029488 від 21.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №6 від 15.04.2024; №11122236/39029488 від 28.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №7 від 23.04.2024; №11122235/39029488 від 28.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №8 від 23.04.2024; №11130944/39029488 від 29.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №3 від 03.05.2024; №11136741/39029488 від 30.05.2024 про відмову в реєстрації податкової накладної №4 від 11.05.2024;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, подані Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОФ-ГАРАНТ» фактичною датою їх подання: податкову накладну №4 від 31.12.2023, податкову накладну №5 від 31.12.2023, податкову накладну №6 від 31.12.2023, податкову накладну №1 від 31.01.2024, податкову накладну №2 від 31.01.2024, податкову накладну № 3 від 31.01.2024, податкову накладну №4 від 31.01.2024, податкову накладну №5 від 31.01.2024, податкову накладну №6 від 31.01.2024, податкову накладну №1 від 29.02.2024, податкову накладну №2 від 29.02.2024, податкову накладну №3 від 29.02.2024, податкову накладну №4 від 29.02.2024, податкову накладну №5 від 29.02.2024, податкову накладну №6 від 29.02.2024, податкову накладну №7 від 29.02.2024, податкову накладну №1 від 31.03.2024, податкову накладну №2 від 31.03.2024, податкову накладну №3 від 31.03.2024, податкову накладну №4 від 31.03.2024, податкову накладну №5 від 31.03.2024, податкову накладну №6 від 31.03.2024, податкову накладну №7 від 31.03.2024, податкову накладну №1 від 15.04.2024, податкову накладну №2 від 15.04.2024, податкову накладну №3 від 15.04.2024, податкову накладну №4 від 15.04.2024, податкову накладну №5 від 15.04.2024, податкову накладну №6 від 15.04.2024, податкову накладну №7 від 23.04.2024, податкову накладну №8 від 23.04.2024, податкову накладну №3 від 03.05.2024, податкову накладну №4 від 11.05.2024.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 25.10.2024, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2025, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

Під час перевірки поданої касаційної скарги на предмет дотримання вимог статті 330 КАС України установлено, що скаржник не навів належних підстав касаційного оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Верховний Суд звертає увагу скаржника на те, що відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається в чому полягає порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень). Зокрема, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо недослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Отже, на момент звернення до суду касаційної інстанції, скаржник повинен зазначити конкретний пункт частини четвертої статті 328 КАС України, конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, визначену частиною четвертою статті 328 КАС України та навести відповідне обґрунтування зазначених підстав.

Дослідивши касаційну скаргу щодо її відповідності наведеним вище вимогам процесуального закону, Верховний Суд установив, що у скарзі не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень у касаційному порядку.

Подана касаційна скарга фактично містить лише виклад обставин справи, цитати нормативних актів та незгоду з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права.

Також, суд звертає увагу на те, що за правилами пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином, можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах та у справах розглянутих за правилами спрощеного позовному провадженні, залежить виключно від обставин конкретної справи та значення кожної з них для формування єдиної правозастосовчої практики або виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі має поставити на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка, у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом, впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин скаржником не обґрунтовано.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Крім того, у цій справі відповідач уже звертався з касаційною скаргою, однак ухвалами Верховного Суду від 16 квітня 2025 року та від 16 травня 2025 року касаційні скарги було повернуто у зв`язку з відсутністю в них викладених підстав касаційного оскарження.

Втім, звертаючись до суду з цією касаційною скаргою, скаржник так і не виправив недоліків касаційної скарги, на які були вказані Верховним Судом.

Зазначене свідчить про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавалися Верховним Судом щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстав касаційного оскарження судових рішень.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

Ураховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За таких обставин, касаційна скарга підлягає поверненню, як така, що не містить підстав касаційного оскарження.

Керуючись статтями 328, 330, 332, 359 КАС України, -

постановив:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2024 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2025 року у справі № 320/32843/24 повернути скаржнику.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Суддя О. О. Шишов