Справа № 165/1139/25
Суддя: Ференс-Піжук О. Р.
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 165/1139/25
провадження №2-а/165/13/25
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

за участі секретаря Король І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності та закриття провадження у справ, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про скасування постанови серії 2В №64 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 КУпАП, винесеної 28 березня 2025 року т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що у оскаржуваній постанові вказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 17.03.2025 о 17.30 грн, будучи відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаним, порушив вимоги частини 5 та частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також абзац 2 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого ПКМ України №560 від 16.05.2024, будучи належно оповіщеним засобами поштового зв`язку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , був відсутній за адресою проживання під час доставки листа, а також не прибув у визначений у повістці термін 25.10.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вважає, вказану постанову необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_1 , починаючи з 25.07.2024 року особисто тричі подавав до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки пакети документів на відстрочку. Зокрема, 25.07.2024 року позивачем було подано заяву на відстрочку на ім`я г комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 . Через те, що при поданні первинної заяви на відстрочку, позивачем не було додано всіх необхідних документів, тому працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було рекомендовано йому зібрати усі документи та подати заяву. Позивачем 27.08.2024 року було подано новий пакет документів із заявою на відстрочку. Через певний період часу позивачу зателефонували з ІНФОРМАЦІЯ_3 і повідомили, що у задоволенні заяви про відстрочку відмовлено за відсутністю необхідних документів. 19.02.2025 року позивач втретє подав заяву на відстрочку на ім`я голови ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_1 було надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 9 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Також стверджує, що викладені у оскаржуваній постанові обставини не відповідають дійсності, оскільки за адресою зареєстрованого місця проживання позивача на АДРЕСА_1 , працівник АТ «Укрпошти» для безпосереднього вручення повістки адресату отримувача не приходив. Також зазначає про те, що позивача жодним іншим способом, не було повідомлено про надходження до відділення "Укрпошти" на його ім`я повістки.

Крім цього, наголошує, що дата вказана у повістці по якій він зобов`язаний був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 - 25.10.2024. Через неналежне повідомлення, позивач на виклик 25.10.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не прибув, а повістка повернулася до відправника з відміткою: "відсутній за адресою проживання під час доставки листа". Після повернення поштового відправлення - повістки з відмітою про невручення виклику на 25.10.2024, про це стало відомо відправнику, як зазначено у оскаржуваній постанові, аж 17.03.2025.

Позивач зазначає, що в цей період він неодноразово прибував до відділення ТЦК та СП для оформлення відстрочки, але а у постанові від 28.03.2025 зазначено, що про правопорушення, відповідачу стало відомо лише 17.03.2025.

Згідно ч.1 ст.38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні-не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частині сьомій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді). За ч.7 ст. 38 КУпАП Адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Наголошує, що позивачу невідомо з яких причин йому відповідачем було надіслано повістку для уточнення військово-облікових даних, оскільки ОСОБА_1 реалізував своє право в період після виникнення такого обов`язку та уточнив військово-облікові дані 20.06.2024, що підтверджується витягом №2024 з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів від 20.06.2024.

Просить скасувати постанову серії 2В №64 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену 28 березня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. та закриття справи про адміністративне правопорушення та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Колодійчук Н.В. у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи без їхньої участі, зазначивши (а.с.42,43,53), що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Наголошує, що відповідачем порушені строки щодо складання процесуального документу, яким ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу. Зокрема, позивач повинен був з`явитись в ІНФОРМАЦІЯ_3 25.10.2024, повістка повернулася до ТЦК та СП 03.11.2024 з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», і після спливу майже п`яти місяців, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності. Вважає, що відповідачем пропущено процесуальний строк щодо винесення оскаржуваної постанови. При цьому зазначає, що у повістці, яка була адресована ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ), вказано неправильний індекс, замість правильного НОМЕР_1 , вказано НОМЕР_2 . Вважає, що через зазначений неправильний індекс, ймовірно, лист з повісткою фактично не надходив на відділення 45405, яке обслуговує вилицю Романа Князя, буд. 28 (відділення Укрпошти розташоване за адремосою: АДРЕСА_3 ).

Представник відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій прсить справу розглядати у його відсутності (а.с.37). У поданому відзиві просив у позові відмовити з підстав наведених у відзиві (а.с.29-31). Пояснив, що у зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_1 у визначений у повістці термін до ІНФОРМАЦІЯ_4 не прибув, 03.11.2024 розпорядником Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яким у відповідності до статті 5 Закону України «Про єдиний державний реєстр військовозобов`язаних та резервістів» є Генеральний Штаб Збройних Сил України, було внесено відомості щодо порушення правил військового обліку позивачем. Також розпорядником реєстру було скеровано повідомлення до правоохоронних органів в порядку частини 3 статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». 17.03.2025 року позивача було доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівниками поліції, оскільки згідно відомостей з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів останній є порушником правил військового обліку, після чого на позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення згідно частини 3 статті 210-1 КУпАП, за порушення вимог частини 5 та частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також абзац 2 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого ПКМ України №560 від 16.05.2024 року. Вважає, що позивач починаючи з 27.08.2024 по 21.02.2025 року зловживав наданою йому можливістю комісією з питань оформлення відстрочок від призову на військову службу під час мобілізації, оформити відстрочку від призову на військову службу. Позивач у період надходження йому повістки поштою до ІНФОРМАЦІЯ_4 не звертався та не прибував.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого належним чином про дату, час та місце розгляду справи даної категорії, не перешкоджає розгляду справи у суді першої інстанції.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали, суд встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

28.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 було винесено постанову серії 2В №64 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (а.с.11), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

У оскаржуваній постанові вказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 17.03.2025 о 17 год. 30 хв., будучи відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаним, порушив вимоги частини 5 та частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а також абзац 2 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період затвердженого ПКМ України №560 від 16.05.2024, будучи належно оповіщеним засобами поштового зв`язку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , був відсутній за адресою проживання під час доставки листа, а також не прибув у визначений у повістці термін 25.10.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до повістки доданої до відзиву, ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Нововолинськ) на 11 год. 00 хвл. 18.10.2024 року, яка, згідно з описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення, надіслана засобами поштового зв`язку АТ «Урпошта» на адресу позивача, і повернута без вручення з відміткою причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою. (а.с.35). На відправленні, що повертається є штамп з датою 03.11.2024.

Оскаржувана постанова прийнята за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного стосовно ОСОБА_1 17.03.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а.с.12,13).

У протоколі щодо суті адміністративного правопорушення зазначено, що 17.03.2025 о 17 год. 30 хв, час перебування в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 встановлено, що громадянин ОСОБА_1 , будучи, відповідно до частини 9 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовозобов`язаним, порушив вимоги частини 5 та частини 3статті 22 Закону України «про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також абзац 2 підпункту 2 пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого ПКМ України №560 від 16.05.2024, а саме будучи належно оповіщеним засобами поштового зв`язку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , не прибув у визначений у повістці термін до 25.10.2024 чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Під час складання протоколу ОСОБА_1 надав пояснення і зазначив, що на пошту нічого не отримував (а.с.13).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 25.07.2024 року особисто тричі подавав до районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки пакети документів на відстрочку, а саме 25.07.2024, 27.08.2024, 19.02.2025 року (а.с. 14-20).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 №2-435 від 21.02.2025 (а.с.21) та витягу №2024 з ЄДРПВР (а.с.22) ОСОБА_1 надано відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на підставі пункту 9 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Відповідно до ст .280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Так, при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа органу територіального центру комплектування та соціальної підтримки має обов`язок всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; скасовує постанову і закриває справу; змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Частина 2 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, частина 3 ст.210-1 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за вчинення такого порушення в особливий період.

Вказана норма є бланкетною та відсилає до відповідного нормативного акту, який регулює процедуру мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у сфері мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Об`єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме; не з`явлення за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік та визначення призначення на воєнний час; ненаданні в установленому порядку під час мобілізації будівлі, споруди, транспортні засоби та інше майно, власниками яких вони є, ЗСУ, іншим військовим формуванням з наступним відшкодуванням Державою їх вартості в порядку, встановленому законом. Відповідальність посадових осіб підприємств, установ, організацій наступає за невиконання покладених на них обов`язків передбачених ст.21 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини, як у формі умислу, так і у формі необережності.

Судом встановлено, що позивачу, як військовозобов`язаному 07.10.2024, на адресу, яка вказана ним у заявах про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, (а.с.14,15), поданих до голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: АДРЕСА_2 , була надіслана повістка про необхідність прибути на 11 год. 00 хв. 18.10.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 для уточнення даних. Повістку про виклик позивачу не вручено, до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 не прибув, у зв`язку з чим 17.03.2025 року складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП , у якому вказано, що позивач, будучи належно оповіщеним засобами поштового зв`язку про необхідність прибуття ІНФОРМАЦІЯ_7 не прибув у визначений у повістці термін до 25.10.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП. Вказаний протокол розгялнуто т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 28.03.2025, у якому вказано, що ОСОБА_1 будучи належно оповіщеним засобами поштового звязку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 , був відсутній за адресою проживання від час доставки листа, а також не прибув у визначений у повістці термін 25.10.2024, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Судом встановлено, що надіслану позивачу повістку з викликом на 18.10.2024 на 11.00 останній за адресою, що є відмінною від адреси його реєстрації постійного місця проживання, було надіслано з проставленням неправильного поштового індексу. Вказану повістку позивач не отримував, рекомендоване відправлення повернулось адресату 03.11.2024. Отже стверджувати, що позивач був належно оповіщеним засобами поштового зв`язку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , підстав немає. Стосовно дати, на яку позивачу необхідно було прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 , то слід зазначити, що у повістці №444255,копія якої додана відповідачем до відзиву, значиться дата 18.10.2024, а у протоколі про адміністративне правопорушення від 17.03.2025 та оскаржуваній постанові від 28.03.2025, вказано, що ОСОБА_3 не прибув на виклик до ІНФОРМАЦІЯ_4 25.10.2024.

З огляду на викладене, суд не знаходить підстав взяти до уваги ту обставину, що позивач мав обов`язок прибути до ІНФОРМАЦІЯ_4 25.10.2024.

Як вбачається з рекомендованого поштового відправлення, судова повістка без вручення отримувачу була повернута відправнику 03.11.2024, тобто цього числа відповідачу стало відомо про неотримання повістки ОСОБА_1 , а протокол про адміністративне правопорушення стосовно нього складено 17.03.2025, який розглянутий 28.03.2025 з винесенням оскаржуваної постанови серії 2В №64 .

Відповідно до ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Суд погоджується з доводами позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності поза строком накладення адміністративного стягнення, передбаченим ч.7 ст.38 КУпАП, у зв`язку з чим вважає постанову по справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП незаконною та такою що підлягає скасуванню.

Із змісту норми ст.283 КУпАП також слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто, зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Належних доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, матеріали справи не містять і суду таких доказів не надано.

Відповідно до ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків. Відповідач належних доказів, які підтверджують правомірність прийнятого ним рішення суду не надав. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що при винесенні оскаржуваної постанови не було дотримано вищевказаних приписів чинного законодавства, зокрема щодо встановлення всіх обставин справи.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з вимогами ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, у зв`язку із відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, зазначених в оскаржуваній постанові серії 2В№ 64 від 28.03.2025.

За таких умов, належить визнати протиправною і скасувати постанову серії 2В №64 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену 28 березня 2025 року т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн та закрити справу про адміністративне правопорушення на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП а відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та скасувати оскаржуване рішення суб`єкта владних повноважень, а відповідну справу про адміністративне правопорушення закрити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що згідно із ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд враховує, що позивачем сплачений судовий збір в сумі 1211,20 грн., що підтверджується квитанцією від 04.04.2025.

Відповідно до Закону України "Про судовий збір", постанови Верховного Суду від 18.03.2020 року №543/775/17; №11-1287апп18 у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, застосовується ст. 2-5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI, та сплачується судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Таким чином, вищевказану суму судового збору в розмірі 605,60 грн слід стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 77, 90, 139,241,246,255, 286,294,295,297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову серії 2В №64 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, винесену 28 березня 2025 року т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 майором Почтивим І.Г., якою ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 3 ст. 210-1 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення в вигляді штрафу в розмірі 17000 грн.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) судовий збір у розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис О.Р. Ференс-Піжук