Справа № 240/6320/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/6320/24

Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

04 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника командира роти №3 батальйону УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капітана поліції Ковальова Володимира Петровича, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправними та скасування заборонних приписів,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

В квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заступника командира роти №3 батальйону УПП Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції Ковальова Володимира Петровича, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №160998 від 08.03.2024, винесений заступником командира роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітаном поліції Ковальовим Володимиром Петровичем стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №160697 від 08.03.2024, винесений заступником командира роти №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітаном поліції Ковальовим Володимиром Петровичем стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову вказав, що вважає незаконними дії заступника командира №3 батальйону УПП в Житомирській області ДПП капітана поліції Ковальова Володимира Петровича з приводу винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдника №160998 та №160697. Жодних ознак вчинення домашнього насильства, окрім слів ОСОБА_2 , не було, а отже поліцейський неправомірно оцінив ситуацію. А також, оскільки не було залучено перекладача для розуміння висловлювання позиції Вансента Мішеля Шателе, було порушено закріплено законодавчо процедуру винесення термінових заборонних приписів, а також самі законні права іноземного громадянина ОСОБА_3 .

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Судом встановлено, що 08.03.2024 заступник командира роти №3 батальйону УПП Житомирській області Департаменту патрульної поліції капітан поліції Ковальов Володимир Петрович склав терміновий заборонний припис серії АА №160697 та терміновий заборонний припис серії АА №160998 зв`язку з скоєнням домашнього насильства.

У вказаних термінових заборонних приписах зазначено:

- припис винесено стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянство Франції, місце реєстрації: Чеська республіка, особу встановлено на підставі паспорту іншої держави - Франція;

постраждала особа - ОСОБА_2 (припис серії АА №160697), ОСОБА_5 ( припис серії НОМЕР_1 );

- ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство відносно дружини гр. ОСОБА_2 у присутності малолітньої спільної дитини, яке виразилось у погрозах, викриках, шарпаннях, нецензурній лайці.

Вказаними приписами стосовно кривдника прийняті заходи термінового заборонного припису у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб з 17:40 год. 08.03.2024 по 17:39 год. 13.03.2024.

У приписах зазначено, що від підпису та від їх отримання ОСОБА_4 відмовився.

Вважаючи зазначені приписи протиправними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Враховуючи, що на час розгляду справи по суті заборонні приписи вичерпали свою дію і не несуть будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, вони не потребують додаткового скасування у судовому порядку.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, оскаржив його в апеляційному порядку з вимогою скасувати рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що опис подій в оскаржуваних приписах не відповідає дійсності, адже позивач приїхав в Україну на зустріч зі своєю донькою ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_2 незаконно вивезла їх спільну доньку за межі Чеської Республіки, чим порушила Постанову Районного суду Праги 6, в якій закріплено, що мати неповнолітньої зобов`язана утриматись від виїзду з неповнолітньою за межі території Чеської Республіки без згоди батька - позивача. В свою чергу батько змушений приїздити в місто Житомир, щоб побачити доньку, з якою має законне право проводити час.

Апелянт вказує на порушення процедури прийняття оскаржуваних приписів, оскільки не було залучено перекладача та позбавлено позивача мати захисника та надавати свої пояснення, не вірно дано оцінку факторам небезпеки/ризику та саму ситуацію, що свідчить про порушення порядку №369/180 та №654 та вимог Закону №2229, чого суд першої інстанції не встановив.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що оскаржуване рішення у повній мірі є законним та обґрунтованим, оскільки на момент оскарження даного заборонного припису строк його дії вже минув та в даний час його скасування не несе жодних правових наслідків для позивача. Зазначає, що поліцейський вжив усіх можливих необхідних заходів щодо негайного реагування та в подальшому припинення домашнього насильства відповідно до національного законодавства України та чинних міжнаолдних договорів, ратифікованих україною. Зазначені позивачем відомості стосовно порушення його прав та свобод накладенням заборонного припису є необґрунтованими та не відповідають дійсним обставинам справи.

Третя особа ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила про її необґрунтованість її вимог та відсутність правових підстав для скасування привильного по суті рішення суду першої інстанції.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 55 Основного Закону України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 2 КАС України установлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, визначені Законом України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству" (далі - Закон № 2229-VIII).

Положеннями ч.1 ст.1 Закону № 2229-VIII надано наступні визначення понять:

- домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3);

- кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (п. 6);

- особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі (п. 8);

- терміновий заборонний припис стосовно кривдника - спеціальний захід протидії домашньому насильству, що вживається уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України як реагування на факт домашнього насильства та спрямований на негайне припинення домашнього насильства, усунення небезпеки для життя і здоров`я постраждалих осіб та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства (п. 16).

За змістом ч. 3 ст. 3 Закону № 2229-VIII дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 10 Закону № 2229-VIII до повноважень уповноважених підрозділів органів Національної поліції України у сфері запобігання та протидії домашньому насильству належать, зокрема винесення термінових заборонних приписів стосовно кривдників.

Статтею 24 Закону № 2229-VIII передбачено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Частинами 1, 2, 4-6 ст. 25 Закону № 2229-VIII визначено, що терміновий заборонний припис виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Терміновий заборонний припис може містити такі заходи: 1) зобов`язання залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; 2) заборона на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи; 3) заборона в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівником уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за результатами оцінки ризиків.

Терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб.

Терміновий заборонний припис вручається кривднику, а його копія - постраждалій особі або її представнику.

Особа, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, може оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України (ч. 9 ст. 25 Закону № 2229-VIII).

Терміновий заборонний припис виноситься в порядку, затвердженому Міністерством внутрішніх справ України (ч. 11 ст. 25 Закону № 2229-VIII).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01 серпня 2018 року № 654 затверджено Порядок винесення уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України термінового заборонного припису стосовно кривдника (далі - Порядок № 654).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку №654 терміновий заборонний припис стосовно кривдника (далі - припис) виноситься кривднику уповноваженими підрозділами органів Національної поліції України (далі - уповноважений підрозділ поліції) у разі існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи з метою негайного припинення домашнього насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення.

Відповідно до п.2, п.3 розділу ІІ Порядку №654, припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції, за результатами оцінки ризиків.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлове приміщення.

Пунктом 5 Поряду №654 передбачено, що при винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Так, відповідно до п. 6, 7 розд. ІІ Порядку №654, терміновий заборонний припис стосовно кривдника (додаток 1) складається на бланку, виготовленому друкарським способом згідно з технічним описом бланка термінового заборонного припису стосовно кривдника (додаток 2), на якому проставлено відповідні серію та номер.

Усі реквізити припису заповнюються державною мовою, розбірливим почерком, чорнилом чорного або синього кольору.

У разі якщо особа, щодо якої виноситься припис, не володіє українською мовою, припис складається за участю перекладача.

Пунктами 10, 11 розд. ІІ Порядку №654 передбачено, що під час винесення припису в ньому зазначаються:

у рядку тип, назва населеного пункту - тип, назва населеного пункту;

у рядку посада, найменування уповноваженого підрозділу поліції, звання, прізвище, ім`я, по батькові працівника, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника - посада працівника уповноваженого підрозділу поліції який виніс припис, найменування уповноваженого підрозділу поліції, у якому він служить, звання, прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочень);

у рядку згідно зі статтею 25 Закону України Про запобігання та протидію домашньому насильству та з урахуванням існування безпосередньої загрози життю чи здоров`ю постраждалої особи виніс цей терміновий заборонний припис стосовно - прізвище, ім`я та по батькові особи, яка вчинила домашнє насильство (повністю, без скорочень), стать, дата народження, громадянство, місце проживання, місце реєстрації, номер контактного телефону, місце роботи (навчання), посада;

у рядку особу встановлено - назва документа, що посвідчує особу (серія, номер паспорта, дата видачі і назва органу, що його видав, або серія, номер іншого документа, що посвідчує особу, яка вчинила домашнє насильство (службове чи пенсійне посвідчення, студентський квиток тощо), дата видачі і назва органу (установи, підприємства, організації), що його видав(ла));

у рядку чи притягався(лася) до адміністративної або кримінальної відповідальності - інформація щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності (впродовж року) або кримінальної відповідальності;

у рядку у зв`язку із скоєнням ним (нею) домашнього насильства - форма(и) домашнього насильства та стислий зміст правопорушення;

у рядку стосовно постраждалої особи - прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (повністю, без скорочень) із підкресленням ступеня її спорідненості з кривдником відповідно до частин другої та третьої статті 3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству";

у рядку заходи термінового заборонного припису стосовно кривдника - захід чи заходи, передбачені частиною другою статті 25 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству";

у рядку Терміновий заборонний припис стосовно кривдника винесений строком - строк із зазначенням кількості діб, часу та дати винесення припису, часу та дати закінчення дії припису;

у рядку Особі, стосовно якої винесеного терміновий заборонний припис роз`яснено положення статті 173-2 КУпАП про притягнення до відповідальності за невиконання термінового заборонного припису стосовно кривдника, зобов`язання повідомити про місце свого тимчасового перебування уповноважений підрозділ Національної поліції України за місцем учинення домашнього насильства, а також про право оскарження термінового заборонного припису стосовно кривдника, до суду - підпис, прізвище та ініціали особи, якій винесено припис;

у рядку Підпис працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс терміновий заборонний припис стосовно кривдника- підпис, прізвище, ім`я та по батькові працівника уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України, який виніс припис;

у рядку Підпис постраждалої особи (її представника) про отримання копії термінового заборонного припису стосовно кривдника та надання згоди на обробку персональних даних згідно із Законом України Про захист персональних даних- підпис, прізвище, ім`я та по батькові постраждалої особи (її представника);

у рядку Підпис кривдника про отримання термінового заборонного припису стосовно кривдника отримано - підпис, прізвище, ім`я та по батькові кривдника;

у рядку Кривдник від підпису відмовився в присутності - підписи, прізвища, імена та по батькові працівника уповноваженого підрозділу поліції, який виніс припис, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Припис підписується працівником уповноваженого підрозділу поліції, який його виніс, постраждалою особою (її представником) і кривдником власноруч на оригіналі та кожній з копій.

Відповідно до розділу II Порядку № 654 терміновий заборонний припис виноситься за заявою постраждалої особи, а також за власною ініціативою працівника уповноваженого підрозділу поліції за результатами оцінки ризиків.

Оцінка ризиків проводиться шляхом спілкування/бесіди з постраждалою від такого насильства особою або її представником, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи.

За результатами заповнення форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства поліцейський уповноваженого підрозділу поліції визначає рівень небезпеки, який враховується під час винесення термінового заборонного припису стосовно кривдника, вжиття інших заходів для припинення такого насильства, недопущення його продовження чи повторного вчинення, надання допомоги постраждалим особам.

Форма оцінки вчинення домашнього насильства складається із 27 питань, на які поліцейський має відповісти "так", "ні", "без відповіді"/"невідомо". Питання стосуються безпосередньо безпеки постраждалої особи: чи кривдник погрожував її вбити, чи застосовував фізичне насильство, чи перебував кривдник у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння (має алкогольну чи наркотичну залежність) та ін.

Відбираючи від постраждалої особи відповіді на такі запитання, поліцейський визначає таким чином рівень небезпеки: високий, середній або низький. І, що важливо, відмова або небажання постраждалої особи спілкуватися із правоохоронними органами може розцінюватися представниками поліції як високий рівень небезпеки. Тобто, якщо на всі запитання отримано відповіді "Без відповіді/Невідомо", поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Якщо рівень небезпеки оцінюється як низький або середній, а інші чинники/обставини, що можуть вплинути на рівень небезпеки, відсутні - терміновий заборонний припис стосовно кривдника виноситься на розсуд поліцейського уповноваженого підрозділу поліції. У разі високого рівня небезпеки поліцейський уповноваженого підрозділу поліції обов`язково виносить терміновий заборонний припис стосовно кривдника.

Під час вирішення питання про винесення припису пріоритет надається безпеці постраждалої особи. Зазначена вимога поширюється також на місце спільного проживання (перебування) постраждалої особи та кривдника незалежно від їхніх майнових прав на відповідне житлові приміщення. При винесенні припису працівник уповноваженого підрозділу поліції отримує пояснення від кривдника, постраждалої особи (її представника), свідка(ів) (у разі наявності).

Відповідно до п. 6 розд. ІІ Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України 13 березня 2019 року № 369/180 (далі - Порядок № 369/180) дві відповіді "так" на запитання №1-6 та на будь-яку кількість запитань з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, а також якщо поліцейський уповноваженого підрозділу поліції вважає, що постраждала особа перебуває у ситуації, яка може спричинити її смерть або інші тяжкі наслідки, оцінюється як високий рівень небезпеки.

Відповідь "так" на одне запитання з № 1-6 та на щонайменше сім і більше запитань з № 7-27 або жодної відповіді на запитання з № 1-6, але не менше чотирнадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як середній рівень небезпеки.

Відповідь "так" на одне запитання з № 1-6 та на не більше ніж шість запитань з № 7-27 або не більше тринадцяти позитивних відповідей на запитання з № 7-27 форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства оцінюється як низький рівень небезпеки.

Якщо на всі питання отримано відповіді "без відповіді/невідомо" поліцейський уповноваженого підрозділу поліції на свій розсуд може оцінити ситуацію як таку, що має високий рівень небезпеки.

Отже, системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що у випадках звернення до органів поліції із заявами щодо домашнього насильства уповноважені підрозділи органів Національної поліції України зобов`язані для підтвердження факту домашнього насильства чи його спростування здійснити перевірку відповідної інформації та діяти у відповідності до вимог законодавства, що регулюють спірні правовідносини, тобто обґрунтовано та пропорційно.

Обґрунтовуючи правомірність оскаржуваних приписів, відповідач зазначає, що 08.03.2024 року близько 15:00 години поліцейськими під час несення служби у місті Житомирі було отримано повідомлення по лінії 102 за зверненням ОСОБА_2 з приводу вчинення відносно неї чоловіком ОСОБА_6 домашнього насильства. По прибуттю на місце події поліцейських факт вчинення психологічної форми насильства підтвердився та полягав у взаємних образах нецензурною лайкою та словесних погрозах. Оцінивши ситуацію, поліцейські за власним спостереженням та опитавши можливих свідків події, на основі отриманої інформації прийняли рішення про складання протоколу про адміністративне правопорушення за с. 172-3 КУпАП та накладання термінових заборонних приписів відносно ОСОБА_2 та її малолітньої дитини ОСОБА_7 із зазначенням заборони у будь-який спосіб контактувати з дружиною та дитиною протягом 5 днів.

Так, оскаржувані приписи складено у зв`язку зі скоєнням позивачем домашнього насильства стосовно постраждалих осіб - ОСОБА_2 (припис серії АА №160697), ОСОБА_5 ( припис серії НОМЕР_1 ), а саме, ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство відносно дружини гр. ОСОБА_2 у присутності малолітньої спільної дитини, яке виразилось у погрозах, викриках, шарпаннях, нецензурній лайці.

Вказаними приписами стосовно кривдника прийняті заходи термінового заборонного припису у вигляді заборони в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 5 діб з 17:40 год. 08.03.2024 по 17:39 год. 13.03.2024.

У приписах зазначено, що від підпису та від їх отримання ОСОБА_4 відмовився.

В обґрунтування позову та апеляційної скарги позивач зазначає, що опис подій в оскаржуваних приписах не відповідає дійсності, адже позивач приїхав в Україну на зустріч зі своєю донькою ОСОБА_5 , оскільки ОСОБА_2 незаконно вивезла їх спільну доньку за межі Чеської Республіки, чим порушила Постанову Районного суду Праги 6, в якій закріплено, що мати неповнолітньої зобов`язана утриматись від виїзду з неповнолітньою за межі території Чеської Республіки без згоди батька - позивача. В свою чергу батько змушений приїздити в місто Житомир, щоб побачити доньку, з якою має законне право проводити час.

Також вказує на порушення процедури прийняття оскаржуваних приписів, оскільки не було залучено перекладача, позбавлено позивача мати захисника та надавати свої пояснення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що на час звернення до суду з позов та розгляду справи по суті заборонні приписи вичерпали свою дію і не несуть будь-яких правових наслідків, які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, і тому підстави для їх скасування відсутні.

Проте із таким висновком суду погодитись не можна, з огляду на те, що жодна інша норма національного законодавства не містить обмеження права особи на звернення до суду з вимогою про визнання протиправним і скасування такого, що вже реалізований (не реалізований), індивідуального акту, та не обмежує (звужує) повноважень суду щодо розгляду і вирішення адміністративної справи з огляду на таку ознаку.

Аналогічний висновок зазначений Верховним Судом в ухвалі від 21 травня 2020 року, справа №826/9464/18.

Тобто, факт реалізації або не реалізації актів та інших документів не може бути підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 04.09.2018, справа №826/5608/17.

Такий підхід суду також узгоджується із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини , викладеного рішення суду по справі Фрезаду проти Греції" (FREZADOU v. GREECE, Applicationno. 2683/12, 8 November 2018), за висновками якого, нездатність судівзавчасно розглянути по суті спір з приводу правового акту, який втратив чинність з тієї підстави, що у позивача зник правовий інтерес, є порушенням статті 6 Європейської конвенції з прав людини.

Право особи, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, оскаржити його до суду в загальному порядку, передбаченому для оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників уповноважених підрозділів органів Національної поліції України, визначено ч.9 ст.25 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017р. "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

Одночасно з цим, зазначена норма закону (попри те, що ч.5 ст.25 Закону України № 2229-VIII від 07.12.2017р. "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначає, що терміновий заборонний припис виноситься строком до 10 діб) не пов`язує право особи, стосовно якої винесено терміновий заборонний припис, на оскарження його до суду лише протягом строку дії такого припису.

Окрім того, відповідно до Закону України "Про запобігання та протидії домашньому насильству" винесення термінового заборонного припису відносно кривдника передбачає настання негативних наслідків для цієї особи, а саме: внесення до реєстру осіб, що вчинили домашнє насильство, взяття кривдника на профілактичний облік, відшкодування моральної шкоди та матеріальних збитків, тощо.

Отже, колегія суддів констатує, що закінчення терміну дії припису не означає, що даний акт індивідуальної дії не створює правових наслідків для позивача у справі.

За приписами частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень

Згідно з частиною другою цієї ж статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Дійсно, у даному випадку відповідач наділений владними управлінськими функціями щодо розгляду поданих згідно із Законом № 2229-VIII заяв та вжиття, за наслідком їх розгляду, відповідних заходів, зокрема прийняття термінового заборонного припису стосовно кривдника, разом з тим зобов`язаний діяти відповідно до встановленої процедури, зокрема з дотриманням вимог Порядку №654.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є громадянином Франції. При цьому матеріали справи не містять відомостей про те, що він розуміє українську мову та послуги перекладача йому не потрібні.

Утім, всупереч п. 7 розд. ІІ Порядку №654, жодних відомостей про участь перекладача під час прийняття оскаржуваних заборонних приписів матеріали справи не містять.

Таким чином, позивач всупереч п .5 розд. ІІ Порядку №654 був також позбавлений можливості надати пояснення, в тому числі щодо обставин, які, на думку відповідача, слугували підставою для прийняття оскаржуваних приписів.

В свою чергу, не забезпечення позивача перекладачем призвело до порушення процедури прийняття відповідачем оскаржуваних приписів.

Статтею 26 Конституції України встановлено, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 04 березня 2020 року у справі № 813/2417/18 та від 08 листопада 2018 року у справі №750/8187/16-а зазначив наступне: "…Аналіз законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства дає підстави для висновку, що правовий статус іноземця передбачає обов`язок суб`єктів владних повноважень забезпечити йому реальну можливість реалізувати свої права, зокрема право на перекладача, яке перебуває у взаємозв`язку з правом знати за що він притягається до адміністративної відповідальності і яка саме санкція до нього застосовується, оскільки, від цього безпосередньо залежить наявність у нього чіткої практичної можливості оскаржити дії, які становлять втручання в його права".

Крім того, право іноземця на допомогу перекладача регламентовано не тільки внутрішніми нормативно-правовими актами України, а й пунктом 1 статті 5 Декларації про права людини у відношенні осіб, що не є громадянами країни, в якій вони проживають, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 13 грудня 1985 року на виконання Міжнародних пактів про права людини, що ратифіковані Україною. Також, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово наголошував на важливість забезпечення права особи на перекладача.

Європейський Суд з прав людини має сталу практику щодо розгляду справ із дотриманням права на допомогу перекладача як однієї зі складових прав обвинуваченого на захист, у контексті дотриманням права на справедливий судовий розгляд, що зафіксовано у декількох рішеннях цього Суду, зокрема: "В контексті права на справедливий судовий розгляд, гарантованого ст.6-3, підпункт (е) означає, що обвинувачений який не розуміє мови, що використовується, або не розмовляє на ній, має право на безоплатну допомогу перекладача для письмового або усного перекладу всіх документів чи заяв по порушеній проти нього у справі, що необхідні йому для розуміння того, що відбувається, та гарантувати його права (справа Шабельник проти України, рішення від 19 лютого 2009 року).

Отже, враховуючи те, що позивач є іноземцем - громадянином Франції, та не розуміє української мови, що не спростовано в ході судового розгляду справи, а відповідачем не було залучено до участі у справі перекладача, суд дійшов висновку про те, що позивач, в даному випадку, фактично був позбавлений можливості надавати пояснення, заявляти клопотання та користуватись іншими правами.

З огляду на викладене, враховуючи наявність факту порушення процедури складання термінових заборонних приписів від 08.03.2024 серії АА №160998 та серії АА №160697, останні підлягають скасуванню в судовому порядку.

Крім того, судом встановлено, що за наслідками події, що відбулася 08.03.2024, працівниками поліції було складено протокол про адміністративне правопорушення серії серії ВАВ №208358 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за ч.1 ст.173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та постановою Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2024 року у справі №295/3665/24 ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.78 КАС України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 13.05.2025 у справі №295/3665/24 постанову Богунського районного суду м. Житомира від 17 травня 2024 року скасовано. Провадження у адміністративній справі про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Суд визнає суспільну небезпеку домашнього насильства та поділяє нетерпиме ставлення до будь-яких його проявів. Тимчасовий заборонний припис виноситься щодо особи, яка вчинила домашнє насильство, і правомірне винесення такого припису та внесення відомостей у відповідний реєстр має наслідком подальше сприйняття суспільством особи, щодо якої такий винесений, як кривдника, що вчинив небезпечне для життя чи здоров`я домашнє насильство.

Водночас суд переконаний, що визначені Законом №2229-VIII інструменти для запобігання та протидії домашньому насильству повинні застосовуватися за своїм прямим призначенням та не можуть використовуватися як спосіб впливу одного із подружжя (співмешканця) на другого в сімейних конфліктах.

Між тим встановлено, що в позивача з третьою особою триває процес визначення місця проживання дитини та процес розлучення.

З огляду на встановлені обставини справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач при прийнятті термінових заборонних приписів від 08.03.2024 серії АА №160998 та серії АА №160697 діяв не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, визначені чинним законодавством, тому вказані приписи не відповідає критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості, визначеним ст.2 КАС України, порушують права та законні інтереси позивача, є протиправними, а отже підлягають скасуванню.

Відповідно до частин 1, 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір в розмірі 3633,60 грн сплачений позивачем за подачу апеляційної скарги та судовий збір сплачений за подання позовної заяви в сумі 2422,40 грн в повному обсязі підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що у справі неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2024 року скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №160998 від 08.03.2024, винесений заступником командира роти №3 батальйону УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Ковальовим Володимиром Петровичем стосовно ОСОБА_3 .

Визнати протиправним та скасувати терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №160697 від 08.03.2024, винесений заступником командира роти №3 батальйону УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції капітаном поліції Ковальовим Володимиром Петровичем стосовно ОСОБА_3 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань УПП в Житомирській області Департаменту патрульної поліції судовий збір у розмірі 6056,00 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.