Справа № 560/11395/24
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11395/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Михайлов О.О.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

28 травня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Гонтарука В. М. Моніча Б.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Біла О.О.,

представника позивача - Кропивницької У.М.

представника відповідача - Лавренюка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 09.04.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 344 557,50 грн.;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Хмельницькій області від 09.04.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 121 789,00 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги апеляційної скарги та за обставин, викладених в ній, просила задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів встановила наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , зареєстрований як фізична особа-підприємець, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач здійснює господарську діяльність в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі наказу від 13.02.2024 №602-П «Про проведення фактичної перевірки» та направлень на перевірку від 14.02.2024 №945 та №944, посадовими особами відповідача проведено фактичну перевірку з питань здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платником податків розрахункових операцій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач.

Перевірку проведено на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Особа, яка здійснювала розрахункові операції - ФОП ОСОБА_2 (в присутності якого проведено перевірку), ознайомився з наказом, отримав його копію та підписав направлення на проведення фактичної перевірки від 14.02.2024 №945 та №944, що слугувало підставою для початку проведення такої перевірки.

За результатами проведеної перевірки складено Акт (довідку) фактичної перевірки від 23.02.2024 №3942/22-01-07-05/ НОМЕР_1 .

Початок перевірки: 15.02.2024 о 13 год. 46 хв. (п. 1.1. Акту).

За результатами проведеної перевірки встановлено порушення позивачем вимог:

- пунктів 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не проведення розрахункових операцій через програмний реєстратор розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує невиконання розрахункової операції;

- пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме не обліковано у встановленому порядку та не надано під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті);

Інші порушення: ст. 2, ст. 3, ст. 21, ст. 24 Кодексу Законів про працю України та Постанови КМУ від 17 червня 2015 р. № 413 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника (домашнього працівника) на роботу/укладення гіг-контракту», а саме не укладено трудові відносини з працівниками та не повідомлено органи ДПС про допуск найманих працівників до роботи.

Закінчення перевірки: 23.02.2024 о 18 год. 10 хв. (п. 3.2. Акту).

Відповідно до з пункту 4.3. Акту, для ознайомлення з матеріалами перевірки, надання вмотивованих пояснень та документів щодо фактів, викладених в акті, керівнику пропонувалась прибути до ГУ ДПС у Хмельницькій області у термін згідно законодавства.

В матеріалах справи міститься Акт відмови від підпису та отримання акта фактичної перевірки від 26.02.2024 № 165/22-01-07-05/ НОМЕР_1 .

Позивач, не погодившись із висновками контролюючого органу, подав заперечення до Акта перевірки (вх. № 14389/6 від 22.03.2024).

Комісією ГУ ДПС у Хмельницькій області прийнято рішення про правомірність висновків, викладених в Акті перевірки, як таких, що відповідають нормам чинного законодавства.

Листом від 04.04.2024 №4429/6/22-01-07-05-10 позивача повідомлено про результати розгляду заперечення до Акта перевірки.

За непроведення розрахункових операцій через ПРРО з фіскальним режимом роботи, невидачу (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, винесено податкове повідомлення-рішення від 09.04.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 344 557,50 грн.

За ненадання під час проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу ГУ ДПС у Хмельницькій області винесено податкове повідомлення-рішення від 09.04.2024 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 121 789 гри.

Не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до Державної податкової служби України зі скаргами від 29.04.2024 б/н.

Рішеннями про результати розгляду скарг №19708/6/99-00-06-03-02-06 від 27.06.2024 та №19709/6/99-00-06-03-02-06 від 27.06.2024, останні були залишені без задоволення.

Відтак, вказані обставини слугували підставою для звернення позивачем до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні заяви позивача, суд першої інстанції дійшов висновку, що порушення прав позивача, про захист яких він просив в судовому порядку, не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України контролюючі органи, в тому числі, виконують такі функції:

- здійснюють контроль за встановленими законом строками проведення розрахунків в іноземній валюті, за додержанням порядку приймання готівки для подальшого переказу (крім приймання готівки банками), за дотриманням суб`єктами господарювання установлених законодавством обов`язкових вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), проведення розрахункових операцій, а також за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону, наявністю торгових патентів (п.п.19-1.1.4 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України)

- здійснюють контроль у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (п.п.19-1.1.14 п. 19-1.1 ст. 19-1 ПК України);

Згідно п.п.20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Тобто, до функцій контролюючих органів, відповідно до ст. 19 ПК України віднесено здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням, забезпечують міжгалузеву координацію у цій сфері (19-1.1.14); здійснення заходів щодо запобігання та виявлення порушень законодавства у сфері виробництва та обігу спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.16.); проводять роботу щодо боротьби з незаконним виробництвом, переміщенням, обігом спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів та пального (п.п.19-1.1.17) та інші.

За правилами пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі - Кодекс або ПК України або повністю назва), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до пп. 81.1 ст.81 ПК України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Таким чином, фактична перевірка платника податків проводиться виключно за умови пред`явлення посадовими особами контролюючого органу направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки, службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

З матеріалів справи встановлено, що контролюючим органом було проведено фактичну перевірку магазину «ЯБКО» за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17, де здійснює господарську діяльність позивач, за результатами якої складено Акт від 23.02.2024 № 3942/22-01-07-05/.

Вказана перевірка була призначена на підставі наказу від 13.02.2024 №602-П «Про проведення фактичної перевірки», винесеного на підставі п.п. 80.2.2, 80.2.7 п. 80.2 ст. 80, п.п. 69.2 п. 69 підрозділу 10 Податкового кодексу України з метою здійснення контролю за дотриманням вимог законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, дотриманням роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками.

Так, відповідно до підпункту 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів.

Відтак, стаття 80 ПК України передбачає вичерпні підстави для проведення фактичної перевірки. Втім, застосовуючи конкретну правову підставу для призначення такої перевірки, у наказі на перевірку контролюючий орган зобов`язаний не тільки зазначити відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України, але й обґрунтувати (пояснити), які саме фактичні підстави (обставини) зумовлюють необхідність проведення фактичної перевірки.

У свою чергу, Верховний Суд неодноразово, зокрема, у постановах від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5729/20-а, від 12 жовтня 2021 року у справі № 120/5229/20-а, від 11 липня 2022 року у справі №120/5728/20-а, від 21 грудня 2022 року у справі №500/1331/21, від 05 липня 2023 року у справі №460/2663/22, від 17 серпня 2023 року у справі №160/15431/21, від 27 листопада 2023 року у справі № 420/11790/22 зазначав, що формулювання конкретного змісту наказу є дискрецією контролюючого органу, однак, з обов`язковим дотриманням вимог норм абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України щодо змісту наказу про проведення перевірки.

У разі встановлення в одному підпункті статті декількох самостійних підстав для проведення перевірки, кожна з них не обов`язково має бути сформульована тотожно до змісту правової норми, якою ця підстава встановлена, проте повинна бути чітко визначена та відповідати правовій нормі. Виконання такої вимоги забезпечує розуміння суб`єктом господарювання причин, що зумовили проведення перевірки, а також кола питань, які можуть бути її предметом, залежно від підстави проведення.

У такій ситуації в разі виникнення спору щодо наявності дійсних підстав для проведення перевірки або обґрунтованості припущень щодо вчинення суб`єктом господарювання порушень суд має можливість перевірити ці питання під час розгляду адміністративної справи.

Крім того, слід звернути увагу на постанову Верховного Суду від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, у якій сформульовано висновки, які мають забезпечити єдиний підхід у правозастосуванні під час розгляду схожих спорів, у яких в підставах проведення фактичної перевірки платника податків було покладено підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України або інші підпункти, в яких міститься посилання лише на одну фактичну підставу для проведення перевірки.

Так, Верховний Суд у постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Тому відсутні підстави вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

У зазначеній постанові суду Судова палата також акцентувала увагу на застосовності у спорах цієї категорії висновків Великої Палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, відповідно до яких неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. Підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення такої перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

Судова палата звернула увагу на наявність істотної різниці у критеріях оцінки правомірності наказу на предмет його підставності та/або оформлення, як наслідок, необхідності відмежування у спорах цієї категорії питання «наявності підстав для проведення перевірки» від питання «достатності відображення підстав для проведення перевірки у наказі» та/або «недоліків в оформленні рішення про проведення перевірки». Підстави для призначення будь-якої перевірки чітко закріплені у нормах ПК України, за наявності яких у контролюючих органів виникає безпосередньо право на проведення перевірки, тоді як відображення цих підстав у наказі про призначення перевірки фактично є формалізацією у письмовій формі права на проведення перевірки, яке вже виникло. Безумовно, формалізація підстави для проведення перевірки у наказі має відповідати вимогам абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України. Під час вирішення питання щодо правомірності призначення і проведення перевірки, зокрема фактичної, необхідно надавати оцінку достатності змісту наказу в контексті чіткого визначення у ньому правової (юридичної) підстави проведення такої перевірки та існування відповідної фактичної підстави, яка є передумовою для її проведення.

Вирішуючи ключове у цій справі питання та на розвиток викладеної у постанові Верховного Суду від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23 правової позиції, Судова палата звертає увагу, що правовий аналіз пункту 80.2 статті 80 ПК України свідчить про те, що здебільшого підстави, передбачені у відповідних підпунктах цієї норми, встановлюють лише єдину передумову для призначення фактичної перевірки з питання дотримання платником податків вимог законодавства у певній сфері, яка і є фактичною підставою для проведення перевірки.

У разі, якщо наказ відповідає вимогам щодо відображення у ньому мінімально достатнього обсягу інформації щодо підстави для проведення перевірки, такий наказ не може вважатися оформленим з істотним порушенням вимог чинного законодавства. Як наслідок, такий наказ не можна вважати протиправним, оскільки його недоліки в розумінні статті 81 ПК України не є настільки значущими, що ставлять під загрозу можливість реалізації платником податків своїх прав.

Відтак, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 26 березня 2024 року у справі №420/9909/23, підставою для визнання наказів контролюючого органу або наслідків його реалізації протиправними є не будь-які недоліки, а лише ті, які є істотними і суттєво вплинули на реалізацію прав платника податків. Відсутність детальної конкретизації підстав перевірки не є істотним недоліком наказу, який давав би підстави вважати його протиправним.

Здійснюючи розгляд конкретної справи та оцінюючи обставини, підстави позову, суд не позбавлений можливості встановити та перевірити дійсну наявність або відсутність підстав для призначення фактичної перевірки згідно з наказом, у якому відображено мінімально допустимий обсяг інформації.

Крім того, на підставі п. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня - у разі проведення перевірки операції відповідно до статей 39 і 39 2 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі виявлення за результатами перевірки порушень інших вимог податкового законодавства, безпосередньо не пов`язаних з декларуванням податкових зобов`язань платником податків, а також порушень вимог іншого, крім податкового, законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму штрафних санкцій (фінансових санкцій, штрафів) платника податків не пізніше 1095 дня з дня вчинення відповідного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, контролюючим органом проведено фактичну перевірку позивача із дотриманням положень податкового законодавства України та з урахуванням вимог п. 102.1 ст.102 Податкового кодексу України без порушенням визначеної законом процедури.

Водночас, судова колегія звертає увагу на наступне.

Як достеменно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26.01.2024 року позивачем було подано заяву про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій за адресою: АДРЕСА_1 , з фіскальним номером .

Відповідно до даних СОД РРО, за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17, в магазині «ЯБКО» у період з 26.01.2024 (дата реєстрації ПРРО) по 14.02.2024 (день проведення контрольної розрахункової операції) реалізація товарів не здійснювалась. Дані обставини підтверджуються скріншотами із системи СОД РРО та витягом із СОД РРО, що наявні в матеріалах справи.

Вказана обставина, на переконання суду першої інстанції, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції, може свідчити про невикористання в магазині «ЯБКО», який розташований за адресою: м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, 17, в термін понад два тижні ПРРО, а відтак і нездійснення жодної розрахункової операції, тобто про можливе порушеним платником податків законодавства щодо здійсненим платниками податків розрахункових операцій, що є підставою для проведення фактичної перевірки.

Окрім того, до ГУ ДПС у Хмельницькій області надійшов лист Державної податкової служби України від 12.02.2024 №3638/7/99-00-07-04-03-07 (вх. №466/8 від 12.02.2024) про можливі факти порушення вимог законодавства щодо застосування реєстраторів розрахункових операцій та програмних реєстраторів розрахункових операцій, ведення обліку товарних запасів, здійснення розрахунків в іноземній валюті та використання праці неоформлених найманих працівників інтернет-магазином https://jabko.ua та мережею магазинів «ЯБКО». Даний висновок зроблено на підставі листа представника компанії Beijing Roborock Tуhnology Co., Ltd Аліни Коваленко (вх. ДПС №3455/6 від 05.02.2024).

В листі Коваленко Л., яка представляє Beijing Roborock Tуhnology Co., Ltd (надалі -компанія Roborock), повідомляє про реалізацію інтернет-магазином https://jabko.ua та мережею магазинів «ЯБКО» продукції компанії Roborock, яка з великою ймовірністю ввезена на територію України поза митним контролем. Коваленко Л. здійснила контрольну покупку роботу-пилососу з вологим прибиранням Roborock Q5 pro Black (Q5PR52-00) у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: м. Київ, вул. Гната Хоткевича, буд. 1В, де їй дали, нібито, розрахунковий документ №165773 від 16.01.2024 року (копія разом з листом), який не являється фіскальним чеком та без зазначення суб`єкта господарювання в цілому.

Згідно з наявною у ГУ ДПС у Хмельницькій області інформацією позивачем 26.01.2024 року подано заяву про реєстрацію програмного реєстратора розрахункових операцій за адресою: м. Київ, Деснянський район, вул. Гната Хоткевича, буд. 1В.

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до даних підсистеми «Реєстрація та облік ПРРО» 1C «Податковий блок» позивачем зареєстровано 7 програмних реєстраторів розрахункових операцій (ВчасноКаса) за адресами:

1. Хмельницька область, Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Степана Бандери, буд. 2а.

2. Тернопільська область, Тернопільський район, м. Тернопіль, вул. Руська, буд. 19.

3. м. Київ, Шевченківський район, вул. Хрещатик, буд. 46а.

4. Тернопільська область, Чортківський район, м. Чортків, вул. Шевченка, 10.

5. м. Київ, Деснянський район, вул. Гната Хоткевича, буд. 1В.

6. Хмельницька область, Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Кам`янецька, буд. 17.

7. Хмельницька область, Хмельницький район, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, буд. 1.

В розрізі встановлених обставин справи, судова колегія погоджується з позицією суду першої інстанції про неможливість одночасного здійснення позивачем господарської діяльності в семи торгових точках, які розташовані в чотирьох різних містах України. При цьому, згідно з відомостями з підсистеми «Картка платника податків» ІС «Податковий блок» повідомлення від позивача про прийняття працівників на роботу відсутні, що могло свідчити про використаним найманої праці без належного оформлення трудових відносин.

Відтак, позивачем, апелянтом у справі, не доведено наявність процедурних порушень щодо здійснення фактичної перевірки та підстав її проведення.

Стосовно порушень, виявлених контролюючим органом під час проведення фактичної перевірки та які слугували підставою для винесення оскаржуваних позивачем податкових повідомлень-рішень, слід зазначити наступне.

Так, правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) та/або програмних РРО (далі - ПРРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» зі змінами та доповненнями (далі - Закон №265/95-ВР) та Кодексом, дія яких поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до п. 1, п. 2, п. 12 статті 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи РРО або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу ПРРО зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти), вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

При цьому, суб`єкт, господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Статтею 12 Закону №265/95-ВР передбачено, що на території України у сферах, визначених цим Законом, дозволяється реалізовувати та застосовувати лише ті РРО вітчизняного та іноземного виробництва, які включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, конструкція і програмне забезпечення яких відповідають конструкторсько - технологічній та програмній документації виробника. Реєстратор розрахункових операцій, що створює контрольну стрічку в електронній формі, повинен забезпечувати згідно з технологією, розробленою Національним банком України та погодженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, або із застосуванням кваліфікованого електронного підпису та/або печатки, кваліфікованої електронної позначки часу з дотриманням вимог Закону України «Про електронні довірчі послуги», та/або інших дозволених згідно із законодавством засобів, контроль відсутності спотворення або знищення даних про проведені розрахункові операції, копій розрахункових документів, які на ній містяться, можливість ідентифікації зазначеного реєстратора на такій стрічці. Не підлягають виключенню з Державного реєстру моделі реєстраторів розрахункових операцій, що раніше пройшли первинну реєстрацію та використовуються суб`єктом господарювання, до закінчення строку їх служби (строку, протягом якого виробник (постачальник) гарантує працездатність таких реєстраторів, у тому числі комплектувальних виробів та їх складових частин, збереження інформації у фіскальній пам`яті, за умови дотримання користувачем вимог експлуатаційних документів). Строк між первинною реєстрацією реєстраторів розрахункових операцій та датою їх виключення з Державного реєстру не може становити менше семи років. У разі зміни законодавчих вимог до використання реєстратора розрахункових операцій виробник (постачальник) зобов`язаний, за наявності технічних можливостей, здійснити доопрацювання реєстратора розрахункових операцій. Положення про Державний реєстр реєстраторів розрахункових операцій, а також Положень законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій.

За порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); не проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському, об`єкті такого суб`єкта господарювання: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт,- послуг) - за порушення, вчинене вперше; 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення (пункт 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР).

Крім того, у відповідності до вимог статті 20 Закону №265/95-ВР до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

З аналізу вищевикладених норм вбачається, що правила та порядок застосування реєстраторів розрахункових операцій та здійснення за їх допомогою відповідних розрахункових операцій, а також відповідальність за порушення таких вимог в повному обсязі врегульовані приписами Закону №265/95-ВР.

Як вбачається з матеріалів справи, під час проведення фактичної перевірки магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час здійснював господарську діяльність позивач, встановлено, окрім іншого, порушення п. 1, п. 2 ст. 3 р. ІІ Закону №265, а саме: не проведення розрахункових операцій через програмний реєстратор розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Так, відповідно до Підпункту 2.2.13 пункту 2.2 розділу 2 Акта перевірки, посадовими особами контролюючого органу встановлено порушення порядку проведення розрахунків із споживачами, а саме: при здійсненні контрольної розрахункової операції перед початком фактичної перевірки придбано навушники Apple AirPods Pro 2 with MagSafc Charging Case (MTJV3) 2023 new по ціні 9199 грн 00 коп. Особою, яка здійснювала розрахункові операції - ФОП ОСОБА_2 , видано розрахункові документи невстановленої форми (нефіскальний чек), а саме: чек № 237293 від 14.02.2024 о 12:37, що свідчить про проведення розрахункової операції без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи.

Факт непроведення розрахункової операції через ПРРО з фіскальним режимом роботи підтверджується витягом із СОД РРО, з якого вбачається, що чек № 237293 від 14.02.2024 о 12:37 відсутній. Також, з витяту із СОД РРО вбачається, що 14.02.2024 відкриття зміни відбулося о 13:08, тобто після видачі розрахункових документів невстановленої форми. Фіскальний чек №-5MN7WPegJo від 14.02.2024 о 13:11 був виданий лише після того як посадові особи контролюючого органу представились. Цей чек відображений у витязі з СОД РРО.

Вказані обставини апелянтом не спростовані, а натомість підтверджуються доказами, які наявні в матеріалах справи.

До того ж, як було зазначено вище, протягом двох тижнів, що безпосередньо передували перевірці, через ПРРО в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", який розташований за адресою : АДРЕСА_1 , не було проведено жодної розрахункової операції, а контрольна розрахункова операція посадових осіб контролюючого органу була першою з 26.01.2024 (дата реєстрації ПРРО). При цьому, після проведення перевірки, а саме з 14.02.2024, згідно з витягом СОД РРО через вказаний ПРРО проходило по декілька розрахункових операцій на день.

Враховуючи вищевикладені обставини, судова колегія доходить до переконання про доведеність факту порушення позивачем п. 1, п. 2 ст. 3 р. ІІ Закону №265, а саме: не проведення розрахункових операцій через програмний реєстратор розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи та невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції.

Стосовно порушення позивачем п. 12 ст. 3 р. ІІ Закону №265, а саме необлікування у встановленому порядку, та ненадання під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), судова колегія враховує наступне.

Як встановлено з матеріалів справи, 21.02.2024, в ході перевірки, суб`єктом господарювання на адресу ГУ ДПC у Хмельницькій області рекомендованим листом надіслано:

- копію договору комісії №ТВ-0902/24-КД від 09.02.2024;

- копію акта приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії №ТВ- 0902/24-КД від 09.02.2024;

- копію форми ведення товарних запасів за лютий 2024 року.

Відповідно до договору комісії ТВ-0902/24-КД від 09.02.2024 та акта приймання-передачі товарів до договору комісії від 13.02.2024, Комітентом - ФОП ОСОБА_3 (ПН НОМЕР_2 ), передано па комісію Комісіонеру - ФОН ОСОБА_1 (ПН НОМЕР_1 ), товари на суму 3 145 484 грн.

В ході перевірки було проведено інвентаризацію наявних залишків товарно - матеріальних цінностей на об`єкті торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за результатом якої встановлено відсутність окремих позицій товарів, що були отримані суб`єктом господарської діяльності згідно акта приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії № ТВ-0902/24-КД від 09.02.2024.

Згідно наданої позивачем форми обліку товарних запасів за лютий 2024 року, вибуття відсутнього на момент перевірки товару (продаж, внутрішнє переміщення, знищення або втрата, повернення товару постачальнику (комітету), використання на власні потреби) з об`єкту торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , не відбувалось, та згідно відомостей з наявних баз даних СОД РРО реалізація відсутнього на момент перевірки товару не здійснювалась.

Особою, яка здійснювала розрахункові операції - ФОП ОСОБА_4 , пояснення щодо відсутності інших товарно-матеріальних цінностей, які зазначені в акті приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії №ТВ-0902/24-КД від 09.02.2024 не надано.

Відповідно до даних СОД РРО через ІІРРО «ВчасноКаса» із фіскальним номером , який зареєстровано в органах ДПС України 26.01.2024, у період з 26.01.2024 по 14.02.2024 (день проведення контрольної розрахункової операції) реалізація товарів не здійснювалась.

Як встановлено з матеріалів справи, у Відомості про результати щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків ТМЦ від 23.02.2024 (Додаток 3 до акта перевірки), які фактично знаходяться в реалізації на момент проведення перевірки в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснює господарську діяльність позивач, станом на 23.02.2024, зафіксовано наявність технічно складних побутових товарів згідно з переліком.

В свою чергу, відповідно до Переліку груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2017 року №231, смартфони та мобільні телефони (код згідно з УКТЗЕД ) віднесені до технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до п. 12 ст. 3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому, суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті). Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

Таким чином, пункт 12 статті 3 Закону №265/95-ВР зобов`язує суб`єктів господарювання (як юридичних осіб, так і фізичних осіб-підприємців (за виключенням перелічених в третьому абзаці цієї норми осіб)) вести облік товарних запасів і у разі проведення перевірки надати документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження тих товарних запасів, які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Суд першої інстанції вірно звернув увагу, що такий обов`язок має бути виконаним саме на початок проведення перевірки. Ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Відтак, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що договором комісії від 09.02.2024 № ТВ-0902/24-КД, актом приймання-передачі товарів від 23.02.2024 не підтверджується належний облік товарних запасів за місцем їх реалізації.

При цьому, стосовно доводів апелянта про те, що контролюючим органом не вчинено дій для отримання документів під час перевірки в підтвердження чи спростування обставин наявності складу порушення передбаченого ст.20 Закону № 265/95-ВР, то судова колегія повторно наголошує, що обов`язок стосовно надання всіх необхідних документів саме під час проведення перевірки належить саме суб`єкту господарювання, і не може бути покладений на працівників податкового органу.

Відповідальність за порушення вимог Закону №265/95-ВР унормована приписами розділу V цього Закону.

Стаття 20 Закону №265/95-ВР (в редакції, чинній з 01 січня 2022 року) передбачає, що до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку, та/або не надали під час проведення перевірки документи, які підтверджують облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті), за рішенням контролюючих органів застосовується фінансова санкція у розмірі вартості таких товарів, які не обліковані у встановленому порядку, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які здійснюють діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).

За змістом наведеної норми суб`єкт господарювання несе відповідальність за (окремо або в сукупності):

1) здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому порядку;

2) ненадання під час перевірки документів, які підтверджують саме облік товарів, що знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).

Таким чином, ненадання на початок проведення перевірки документів, які підтверджують облік товарів, що знаходяться в місці продажу (господарському об`єкті), є самостійною підставою для застосування штрафної санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11 січня 2024 року у справі №420/12275/22.

Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2021 №496 затверджено «Порядок ведення обліку товарних запасів для фізичних осіб-підприємців, у тому числі платників єдиного податку». Так, облік товарних запасів здійснюється ФОП шляхом постійного внесення до Форми обліку інформації про надходження та вибуття товарів на підставі первинних документів, які є невід`ємною частиною такого обліку (пункт 1 Розділу ІІ Порядку № 496).

При цьому, пунктом 11 Розділу ІІ Порядку №496 передбачено, що форма обліку, первинні документи, які підтверджують облік та походження товарів, надаються посадовій особі контролюючого органу на її вимогу під час проведення перевірки. У разі якщо оригінали первинних документів відсутні у місці продажу, посадовій особі контролюючого органу можуть бути надані копії таких первинних документів з подальшим пред`явленням їх оригіналів до закінчення перевірки (за потреби).

Такі документи надаються особисто ФОП або особою, яка фактично здійснює продаж товарів (надання послуг) та/або розрахункові операції в місці продажу (господарському об`єкті) такої ФОП. Форма обліку в електронній формі на вимогу посадових осіб контролюючого органу має бути візуалізована у форматі, який дозволяє такій особі здійснити його перегляд та/або копіювання.

В контексті викладеного, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги й долучені позивачем до позову форму ведення обліку товарних запасів за період з 13.02.2024 по 23.02.2024, договір купівлі-продажу товару № ТВ-1505.24-БО від 15.02.2024, видаткову накладну №3 від 15.02.2024, виписку про переміщення запасів №2207 від 22.02.2024, які не були надані під час проведення перевірки, як це передбачено приписами закону, а були долучені до матеріалів справи вже під час її розгляду судом, як це було встановлено судом апеляційної інстанції.

Отже, матеріалами справи підтверджується, а позивачем не спростовано, що в ході перевірки правомірно встановлено порушення вимог пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, за яке застосовано штрафні санкції на підставі статті 20 Закону №265/95-ВР.

Підсумовуючи вказане, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що товар на загальну суму 330 759 грн, який отриманий позивачем згідно акта приймання-передачі товарів від 13.02.2024 до договору комісії № ТВ-0902/24-КД від 09.02.2024, був відсутній під час проведення фактичної перевірки, як такий, що реалізований кінцевим споживачам до початку фактичної перевірки без застосування програмного реєстратора розрахункових операцій. Перелік товарів наведено у відомості «Про результат перевірки щодо повноти оприбуткування, реалізації та фактичних залишків запасів (товарно-матеріальних цінностей)», яка є Додатком 3 до акта фактичної перевірки.

Таким чином, в розрізі встановлених обставин справи та отриманих пояснень представників сторін, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що податкові повідомлення-рішення від 09.04.2024 № та № прийняті контролюючим органом відповідно до норм чинного законодавства.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права..

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Гонтарук В. М. Моніч Б.С.