Справа № 620/7714/22
Суддя: Ольга ТКАЧЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 року Чернігів Справа № 620/7714/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ткаченко О.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Управління комунального майна Чернігівської обласної ради до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голована Олексія Григоровича, третя особа Комунальне підприємство «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради в особі голови ліквідаційної комісії, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Управління комунального майна Чернігівської обласної ради звернулося з позовом до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голована Олексія Григоровича, у якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 22.09.2022 про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голована Олексія Григоровича;

- зобов`язати державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голована Олексія Григоровича здійснити державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради, відповідно до поданих 21.09.2022 документів.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.01.2023, яке залишено без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2023, у позові Управління комунального майна Чернігівської обласної ради до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голована Олексія Григоровича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 18.10.2023 касаційну скаргу Управління комунального майна Чернігівської обласної ради задоволено частково. Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.01.2023 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.05.2023 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Ткаченко О.Є.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач стверджує, що документи державному реєстратору подані у порядку та строки, встановлені законодавством, а державний реєстратор помилково зробив висновок про нібито порушення ч.1 ст. 105 ЦК України. Також зазначає, що ліквідаційна комісія утворена відповідно до рішення засновника та з дотриманням вимог чинного законодавства. Тому вважає, що у спірних правовідносинах у відповідачів не виникло передбачених Законом України від 15.05.2003 №755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» правових підстав для відмови у проведенні державної реєстрації юридичної особи. У зв`язку з чим наполягає на протиправності рішення, прийнятого суб`єктом державної реєстрації.

Відповідач подав відзив на позов, у якому позовні вимоги не визнав, вказуючи, що законодавством зобов`язано державного реєстратора перевіряти документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації.

Третя особа Комунальне підприємство «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради в особі голови ліквідаційної комісії процесуальним правом на подання пояснень не скористалась.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив таке.

Рішенням Чернігівської обласної ради «Про створення комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради» №14-10/VII від 22.08.2017 на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області створено Комунальне підприємство «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради, яке було передано у сферу управління Управління комунального майна Чернігівської обласної ради та доручено останньому розробити та затвердити статут цього підприємства, здійснити заходи щодо державної реєстрації підприємства.

16 вересня 2022 року на одинадцятій сесії Чернігівської обласної ради восьмого скликання прийнято рішення №10-11/VIII «Про припинення юридичної особи комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради шляхом ліквідації».

Вищевказаним рішенням передбачено, зокрема:

Припинити юридичну особу - Комунальне підприємство «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради (код ЄДРНОУ 41569183) шляхом ліквідації;

Виконання функцій комісії з припинення юридичної особи Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради доручити управлінню комунального майна обласної ради. Управлінню комунального майна обласної ради: Повідомити державного реєстратора про припинення юридичної особи у порядку, передбаченому законодавством України. Забезпечити офіційне оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи на власному веб-сайті та сайті обласної ради. Протягом трьох місяців з дати публікації повідомлення про припинення юридичної особи здійснити інші дії, пов`язані з ліквідацією Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради. Подати на затвердження ліквідаційний баланс комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради, тощо.

На виконання рішення Чернігівської обласної ради від 16.09.2022 №10-11/VIII «Про припинення юридичної особи - комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради шляхом ліквідації», 20.09.2022 начальником управління комунального майна обласної ради видано наказ №105 «Про здійснення заходів з ліквідації комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради».

Цим наказом створено комісію з ліквідації юридичної особи Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради () згідно з додатком; комісії з ліквідації юридичної особи доручено, зокрема, повідомити державного реєстратора про ліквідацію юридичної особи у порядку, передбаченому законодавством.

21 вересня 2022 року головним спеціалістом з питань статистики та фінансового аналізу аналітичного відділу Управління комунального майна Чернігівської обласної ради Попович Віталієм Юрійовичем, який є головою ліквідаційної комісії згідно з наказом позивача від 20.09.2022 №105, для проведення державної реєстрації «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації» щодо Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради () до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради подано відповідну заяву (а.с. 31-33 т. 1).

До заяви додано рішення Чернігівської обласної ради від16.09.2022 №10-11/VIII «Про припинення юридичної особи комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради шляхом ліквідації» та наказ управління комунального майна Чернігівської обласної ради від 20.09.2022 №105 «Про здійснення заходів з ліквідації комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради».

22 вересня 2022 року отримано рішення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Державний реєстратор Голован О.Г., розглянув документи, подані для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації», що були прийняті 21.09.2022, стосовно Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради (код ЄДРНОУ 41569183) та встановив, що документи суперечать вимогам Конституції та законів України, а саме за змістом пункту 1 статті 65 Господарського кодексу України: «Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів». Згідно до діючої редакції статуту даного КП в редакції 2019 р. (розділ 9) ліквідація здійснюється засновником. Рішення Чернігівської обласної ради про припинення прийнято 16.09.2022, подано 21.09.2022 - порушено норми пункту 1 статті 105 Цивільного кодексу України. Недотримано пункт 9.2. статуту КП в частині утворення ліквідаційної комісії - порушено пункт 1 статті 65; пункт 2 статті 57 Господарського кодексу України» (а.с. 35 т. 1).

Вважаючи такі дії та рішення відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виключно законами України визначаються: правовий режим воєнного і надзвичайного стану, зон надзвичайної екологічної ситуації (пункт 19 частини першої статті 92 Конституції України).

Згідно частини першої, третьої, четвертої статті 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Особливості здійснення місцевого самоврядування в містах Києві та Севастополі визначаються окремими законами України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Частиною другою статті 142 Конституції України передбачено, що територіальні громади сіл, селищ і міст можуть об`єднувати на договірних засадах об`єкти комунальної власності, а також кошти бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, організацій і установ, створювати для цього відповідні органи і служби.

Територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання; затверджують бюджети відповідних адміністративно-територіальних одиниць і контролюють їх виконання; встановлюють місцеві податки і збори відповідно до закону; забезпечують проведення місцевих референдумів та реалізацію їх результатів; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції (частина перша статті 143 Конституції України).

Відповідно до пункту 30 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі Закон України №280/97-ВР) виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об`єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об`єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об`єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, прийняття рішення про здійснення державно-приватного партнерства щодо об`єктів комунальної власності, у тому числі на умовах концесії, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади.

Виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання: вирішення в установленому законом порядку питань щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад; призначення і звільнення їх керівників, крім випадків, передбачених частиною другою статті 21 Закону України «Про культуру» (Пункт 20 частини першої статті 43 Закону України №280/97-ВР).

Частиною третьою, четвертою статті 60 Закону України №280/97-ВР встановлено, що територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби.

Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Згідно із частиною першою, другою, абзацом першим частини третьої, частини четвертої, восьмої, дев`ятої статті 4 Закону України від 12.05.2015 №389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» (далі Закон України №389-VIII) на територіях, на яких введено воєнний стан, для забезпечення дії Конституції та законів України, забезпечення разом із військовим командуванням запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, оборони, цивільного захисту, громадської безпеки і порядку, захисту критичної інфраструктури, охорони прав, свобод і законних інтересів громадян можуть утворюватися тимчасові державні органи військові адміністрації.

Рішення про утворення військових адміністрацій приймається Президентом України за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування.

Військові адміністрації населених пунктів утворюються в межах територій територіальних громад, у яких сільські, селищні, міські ради та/або їхні виконавчі органи, та/або сільські, селищні, міські голови не здійснюють покладені на них Конституцією та законами України повноваження, а також в інших випадках, передбачених цим Законом.

У районі, області військові адміністрації утворюються у разі нескликання сесії відповідно районної, обласної ради у встановлені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» строки або припинення їх повноважень згідно із законом, або для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку. У разі прийняття рішення про утворення районних, обласних військових адміністрацій їх статусу набувають відповідно районні, обласні державні адміністрації, а голови районних, обласних державних адміністрацій набувають статусу начальників відповідних військових адміністрацій.

Військові адміністрації населених пунктів, районні, обласні військові адміністрації здійснюють свої повноваження протягом дії воєнного стану та 30 днів після його припинення чи скасування.

У зв`язку з утворенням військових адміністрацій населених пунктів повноваження військово-цивільних адміністрацій цих населених пунктів припиняються з дня початку здійснення відповідною військовою адміністрацією своїх повноважень.

У разі утворення районних, обласних військових адміністрацій у день набрання чинності актом Президента України про їх утворення припиняються повноваження відповідних районних, обласних військово-цивільних адміністрацій.

Частиною першою статті 9 Закону України №389-VIII передбачено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Відповідно до частини третьої, четвертої статті 10 Закону України №389-VIII у разі утворення обласної та/або районної військової адміністрації на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області або у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України відповідного рішення:

1) повноваження такої обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації;

2) виконавчий апарат такої районної та обласної ради підпорядковується начальнику відповідної військової адміністрації;

3) відповідні районні та обласні ради не здійснюють свої повноваження;

4) комунальні підприємства, установи та організації, засновані на базі майна спільної власності територіальних громад району або області, підпорядковуються відповідній військовій адміністрації;

5) управління об`єктами спільної власності територіальних громад таких району та/або області здійснюється начальником відповідної районної та/або обласної військової адміністрації;

6) призначення осіб на посади та звільнення з посад, які здійснюються начальником районної військової адміністрації, погоджуються з начальником відповідної обласної військової адміністрації;

7) начальник обласної військової адміністрації, начальник районної військової адміністрації за погодженням з начальником відповідної обласної військової адміністрації може увільняти від виконання посадових обов`язків працівників виконавчого апарату такої районної та/або обласної ради (для таких працівників оголошується простій або здійснюється їх переведення на рівнозначну чи нижчу посаду).

У разі прийняття Верховною Радою України рішення, передбаченого частиною другою або третьою цієї статті, начальник військової адміністрації, відповідна обласна та/або районна військова адміністрація здійснюють повноваження, передбачені відповідно частиною другою або третьою цієї статті, з дня надбання чинності зазначеним рішенням Верховної Ради України протягом строку, передбаченого цими частинами.

У разі усунення загроз для безпеки і правопорядку на території області за поданням Президента України Верховна Рада України може прийняти рішення про поновлення роботи органів місцевого самоврядування на території відповідної області до закінчення 30-денного строку, передбаченого частиною другою або третьою цієї статті, але не раніше дня припинення чи скасування воєнного стану.

Якщо протягом 30-денного строку після припинення або скасування воєнного стану виникнуть визначені законом підстави для призначення позачергових виборів відповідної місцевої ради, начальник військової адміністрації, відповідна обласна та/або районна військова адміністрація продовжують здійснювати повноваження, передбачені частинами другою та третьою цієї статті, до обрання нового складу відповідних органів місцевого самоврядування, якщо Президент України не прийняв рішення про утворення на цій території військово-цивільної адміністрації.

Згідно із частиною третьою, сьомою статті 15 Закону України №389-VIII районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території повноваження, віднесені до їхньої компетенції цим Законом, а також у разі прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України рішення, передбаченого частиною третьою статті 10 цього Закону, або у разі тимчасової окупації або оточення адміністративного центру області повноваження із:

1) складання та затвердження відповідно районних, обласних бюджетів, внесення змін до них, затвердження звітів про їх виконання; розподілу переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення;

2) здійснення управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації, таких об`єктів); призначення і звільнення їх керівників;

3) вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок);

4) вирішення згідно із законом питань про надання дозволу на спеціальне використання природних ресурсів відповідно районного, обласного значення, а також про скасування такого дозволу;

5) встановлення правил користування водозабірними спорудами, призначеними для задоволення питних, побутових та інших потреб населення, зон санітарної охорони джерел водопостачання, обмеження або заборони використання підприємствами питної води у промислових цілях;

6) прийняття у межах, визначених законом, рішень з питань захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, боротьби зі стихійним лихом, епідеміями, епізоотіями;

7) встановлення посиленої охорони об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів, які забезпечують життєдіяльність населення;

8) прийняття рішень про звернення до суду щодо визнання незаконними актів місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права територіальних громад у сфері їх спільних інтересів;

9) заслуховування інформації прокурорів та керівників органів Національної поліції про стан законності, боротьби зі злочинністю, охорони громадської безпеки і порядку та результати діяльності на відповідній території;

10) встановлення у порядку та межах, визначених законодавством, тарифів на житлово-комунальні послуги;

11) прийняття рішень про заборону торгівлі зброєю, сильнодіючими хімічними і отруйними речовинами, а також алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі;

12) забезпечення в умовах воєнного стану реалізації державних гарантій, визначених законами України.

Територіальні громади, на територіях яких ведуться бойові дії, а також населені пункти, які є оточеними, визначаються відповідними обласними військовими адміністраціями за погодженням з Генеральним штабом Збройних Сил України.

Частиною десятою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (далі Закон №755-IV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що для державної реєстрації рішення про припинення юридичної особи, прийнятого її учасниками або відповідним органом юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - відповідним державним органом, подаються такі документи:

1) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) рішення учасників юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - рішення відповідного державного органу, про припинення юридичної особи;

2) примірник оригіналу (нотаріально засвідчена копія) документа, яким затверджено персональний склад комісії з припинення (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора, реєстраційні номери облікових карток платників податків (або відомості про серію та номер паспорта - для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), строк заявлення кредиторами своїх вимог, - у разі відсутності зазначених відомостей у рішенні учасників юридичної особи або відповідного органу юридичної особи, а у випадках, передбачених законом, - у рішенні відповідного державного органу, про припинення юридичної особи.

Відповідно до пункту 1, 5, 10-5 частини першої статті 28 Закону №755-IV підстави для відмови у державній реєстрації: документи подано особою, яка не має на це повноважень; документи суперечать вимогам Конституції та законів України; подання документів з порушенням встановленого законодавством строку для їх подання, крім документів щодо кінцевого бенефіціарного власника юридичної особи.

Частиною третьою та сьомою статті 28 Закону №755-IV передбачено, що повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації повинно містити посилання на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також повинно бути зазначено, який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства.

Повідомлення про відмову у державній реєстрації із зазначенням виключного переліку підстав для відмови та рішення суб`єкта державної реєстрації про відмову у державній реєстрації розміщуються на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг у день відмови у державній реєстрації.

Системний аналіз вищевикладених норм законодавства з урахуванням їх юридичних зв`язків дає суду підстави для висновку про те, що Президент України на територіях, на яких введено воєнний стан, та з метою, визначеною частиною першою статті 4 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», за поданням обласних державних адміністрацій або військового командування може приймати рішення про утворення тимчасових державних органів військових адміністрацій.

Для утворення у районі, області військових адміністрацій частиною четвертою вищевказаної статті передбачено три окремі та самостійні підстави, а саме:

нескликання сесії відповідно районної, обласної ради у встановлені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» строки;

припинення їх повноважень згідно із законом;

для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку.

Із змісту вищевикладеної норми видно, що перші дві підстави пов`язані з нездійсненням відповідною районною чи обласною радою своїх повноважень або з їх припиненням відповідно до закону. Третя підстава для утворення районних, обласних військових адміністрацій з такими обставинами не пов`язується й слугує меті здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку.

Ані Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні», ані Закон України «Про правовий режим воєнного стану», ані жоден інший акт законодавства, яким регламентовані спірні у цій справі правовідносини, не містять приписів про те, що повноваження відповідної обласної та/або районної ради припиняються автоматично за умов введення в Україні воєнного стану та утворення відповідно до закону військових адміністрацій.

Більше того, частиною другою статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Також Закон України «Про правовий режим воєнного стану» у будь-якому випадку не передбачає саме припинення повноважень обласних, районних рад, а лише встановлює, що такі (повністю або частково) можуть бути тимчасово, в межах визначеного цим законом строків, передані тимчасовим державним органам військовим адміністраціям. Після закінчення встановленого законом строку, впродовж якого виконання повноважень обласних, районних рад покладається на військові адміністрації, такі повноваження поновлюються і надалі реалізуються цими радами у визначеному законом порядку.

Тобто обласні ради після введення в Україні воєнного стану продовжують виконувати свої повноваження, надані їм Конституцією України, вищевказаним Законом та іншими законами України, до виникнення передбачених законом підстав для їх передання відповідним військовим адміністраціям. Утворення таких тимчасових державних органів Президентом України не є самостійною і достатньою підставою для припинення повноважень обласних, районних рад у період дії воєнного стану.

Випадки, за яких повноваження відповідної обласної та/або районної ради переходять до військових адміністрацій, визначені частиною третьою статті 10, абзацом першим частини третьої статті 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Отже, положення вищезгаданих правових норм треба розуміти так, що умовами, за яких на період дії воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення чи скасування, або упродовж іншого, передбаченого законом строку, зокрема:

повноваження відповідної обласної та/або районної ради здійснюють відповідні обласні та районні військові адміністрації;

їм підпорядковуються комунальні підприємства, установи та організації, засновані на базі майна спільної власності територіальних громад району або області;

управління об`єктами спільної власності територіальних громад таких району та/або області здійснюється начальником відповідної районної та/або обласної військової адміністрації;

районна, обласна військові адміністрації здійснюють на відповідній території управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації, таких об`єктів),

є утворення обласної та/або районної військової адміністрації та настання одночасно однієї з таких обставин:

тимчасова окупація адміністративного центру області;

оточення адміністративного центру області;

прийняття Верховною Радою України за поданням Президента України відповідного рішення (мається на увазі рішення Парламенту, прийняте за поданням Президента України, про здійснення відповідними військовими адміністраціями повноважень обласних та/або районних рад відповідно до закону).

Однак з матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави стверджувати про те, що у правовідносинах, у яких виник спір у даній справі Указ Президента України від 24.02.2022 №68/2022 «Про утворення військових адміністрацій», у тому числі Чернігівської обласної військової адміністрації, видано у зв`язку з тим, що Чернігівська обласна рада припинила свої повноваження згідно із законом, або її сесія не була скликана у встановлені Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» строки.

Це дозволяє стверджувати, що вищевказаний Указ було видано Президентом України саме для здійснення керівництва у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку. Іншого зі змісту цього документа не вбачається.

З установлених судовим розглядом цієї справи обставин та нормативного правового регулювання спірних відносин вбачається й те, що у цьому випадку Чернігівська обласна рада після введення в Україні воєнного стану продовжила виконання наданих їй Конституцією та законами України повноважень, а утворена Президентом України Чернігівська обласна військова адміністрація діяла на цій території паралельно й у межах наданих їй Законом України «Про правовий режим воєнного стану» повноважень, здійснювала керівництво у сфері забезпечення оборони, громадської безпеки і порядку.

У зв`язку з вищенаведеним суд не погоджується з позицією відповідача, що повноваження Чернігівської обласної ради, реалізовані нею під час прийняття рішення від 16.09.2022 №10-11/VIII «Про припинення юридичної особи комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради шляхом ліквідації», припинились з огляду на введення в Україні воєнного стану та утворення згідно з Указом Президента України Чернігівської обласної військової адміністрації.

Окрім іншого, згідно з положеннями частини третьої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Як встановлено судом та підтверджено наявними у матеріалах справи доказами, 21.09.2022 головним спеціалістом з питань статистики та фінансового аналізу аналітичного відділу Управління комунального майна Чернігівської обласної ради Попович В.Ю., який є головою ліквідаційної комісії згідно з наказом позивача від 20.09.2022 №105, для проведення державної реєстрації «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації» щодо Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради () до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради подано відповідну заяву (а.с. 31-33 т. 1).

22 вересня 2022 року отримано рішення про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Державний реєстратор Голован О.Г., розглянув документи, подані для проведення реєстраційної дії «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації», що були прийняті 21.09.2022, стосовно Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради (код ЄДРНОУ 41569183) та встановив, що документи суперечать вимогам Конституції та законів України, а саме за змістом пункту 1 статті 65 Господарського кодексу України: «Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів». Згідно до діючої редакції статуту даного КП в редакції 2019 р. (розділ 9) ліквідація здійснюється засновником. Рішення Чернігівської обласної ради про припинення прийнято 16.09.2022, подано 21.09.2022 - порушено норми пункту 1 статті 105 Цивільного кодексу України. Недотримано пункт 9.2. статуту КП в частині утворення ліквідаційної комісії - порушено пункт 1 статті 65; пункт 2 статті 57 Господарського кодексу України» (а.с. 35 т. 1).

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У постанові Верховного Суду від 28.11.2022 у справі № 826/6029/18 викладено правовий висновок, відповідно до якого у контексті вимог частини другої статті 2 КАС України нормативне обґрунтування прийнятого рішення та його співвідношення з фактичними обставинами не є формальною вимогою, оскільки суд має перевірити чи діяв суб`єкт владних повноважень, у тому числі (…) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

У цій справі суд також вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі «Suominen v. Finland», заява № 37801/97, пункт 36), відповідно до якої орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень; принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішенням було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Отже, критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: 1) логічність та структурованість викладення мотивів, що стали підставою для прийняття відповідного рішення; 2) пов`язаність наведених мотивів з конкретно наведеними нормами права, що становлять правову основу такого рішення; 3) наявність правової оцінки фактичних обставин справи (поданих документів, інших доказів), врахування яких є обов`язковим у силу вимог закону під час прийняття відповідного рішення; 4) відповідність висновків, викладених у такому рішенні, фактичним обставинам справи; 5) відсутність немотивованих висновків та висновків, які не ґрунтуються на нормах права.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, їхньої символіки (у випадках, передбачених законом), громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб підприємців врегульовано положеннями Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" від 15.05.2003 № 755-IV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону N 755-IV державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Частиною 2 статті 3 Закону N 755-IV передбачено, що державний реєстратор, серед іншого, здійснює такі повноваження: приймає документи; встановлює черговість розгляду поданих документів для державної реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду документів; перевіряє документи на наявність підстав для відмови у державній реєстрації; проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру.

З вказаної норми слідує, що державний реєстратор зобов`язаний прийняти документи від заявника та здійснити відповідні дії щодо перевірки відомостей, що в них зазначені. За умови подання визначених законодавством документів державний реєстратор зобов`язаний вчинити реєстраційні дії та внести до Єдиного державного реєстру відповідні записи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 25 Закону N 755-IV державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації.

Частиною 2 статті 25 Закону N 755-IV передбачено, що порядок проведення державної реєстрації та інших реєстраційних дій на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, включає: заповнення форми заяви про державну реєстрацію - у разі подання документів особисто заявником (за бажанням заявника); прийом документів за описом - у разі подання документів у паперовій формі; виготовлення копій документів в електронній формі - у разі подання документів у паперовій формі; внесення копій документів в електронній формі до Єдиного державного реєстру; перевірку документів на наявність підстав для зупинення розгляду документів; перевірку документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації; прийняття рішення про проведення реєстраційної дії - для громадських формувань, символіки та засвідчення факту наявності всеукраїнського статусу громадського об`єднання; проведення реєстраційної дії (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови в державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; формування та оприлюднення на порталі електронних сервісів або з використанням Єдиного державного вебпорталу електронних послуг виписки, результатів надання адміністративних послуг у сфері державної реєстрації та установчих документів; видача за бажанням заявника виписки з Єдиного державного реєстру у паперовій формі за результатами проведеної реєстраційної дії (у разі подання заяви про державну реєстрацію у паперовій формі).

Виключний перелік підстав для відмови у державній реєстрації передбачено частиною 1 статті 28 Закону N 755-IV, пунктом 5 якої такою підставою визначено "документи суперечать вимогам Конституції та законів України".

Згідно ч. 3 ст. 28 Закону N 755-IV повідомлення про відмову у проведенні державної реєстрації повинно містити посилання на конкретну норму (пункт, статтю) законодавства із зазначенням, що саме порушено під час оформлення та подання документів, а також повинно бути зазначено, який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства.

З вказаного слідує, що рішення про відмову у проведенні державної реєстрації обов`язково має містити відомості в чому саме виразилося порушення під час оформлення та подання документів, а також який саме пункт чи стаття поданого заявником документа (статуту, протоколу тощо) не відповідає нормам законодавства.

Зазначене узгоджується з положеннями частини 9 статті 28 Закону N 755-IV, якою заявнику надано право повторно подати документи для державної реєстрації після усунення причин, що були підставою для відмови у державній реєстрації.

Таким чином, суд вважає, що державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голован О.Г., при прийнятті спірного рішення від 22.09.2022 про відмову в державній реєстрації по заяві «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації» щодо Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради (41569183), зобов`язаний був зазначити які саме подані ОСОБА_1 документи суперечать вимогам Конституції та законів України та в чому таке порушення виражається, а також які саме документи він має подати у вказаному випадку.

Загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення державним органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Відтак, на думку суду, невиконання суб`єктом владних повноважень законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

У п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" суд зазначив, що принцип "належного урядування", зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовний спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.

Прозорість адміністративних процедур є ефективним запобіжником державному свавіллю. Вмотивоване рішення демонструє особі, що вона була почута, дає стороні можливість апелювати проти нього. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися належний публічний та судовий контроль за адміністративними актами суб`єкта владних повноважень.

Оскільки ні спірне рішення державного реєстратора, а ні надіслане позивачу повідомлення про прийняття такого рішення не містять належного обґрунтування відмови в державній реєстрації рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, тому суд доходить висновку про протиправність рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голованя О.Г. від 22.09.2022 про відмову в державній реєстрації по заяві «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації» щодо Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради (41569183) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та, у зв`язку з цим, про наявність підстав для його скасування.

Діюче законодавство не передбачає іншого документа, в якому орган державної реєстрації прав зобов`язаний зазначати причини та обґрунтування прийняття того чи іншого рішення у сфері державної реєстрації за наслідками розгляду поданих заявником документів, аніж рішення про державну реєстрацію або про відмову у державній реєстрації.

Суд враховує правовий висновок Верховного Суду про те, що невмотивованість та неналежна обґрунтованість рішення суб`єкта владних повноважень є достатньою за визначених обставин справи підставою для визнання такого рішення протиправним, викладено, зокрема у постановах від 20.05.2022 у справі № 340/370/21, від 16.03.2023 у справі № 160/18668/2, від 16.05.2023 у справі № 380/3195/22 та від 11.09.2023 у справі №420/14943/21.

Суд також враховує, що згідно зі статей 3 та 4 Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони (ратифіковано згідно із Законом № 1678-VII від 16.09.2014) зміцнення поваги до демократичних принципів, верховенства права та доброго (належного) врядування, прав людини та основоположних свобод відносяться до головних ціннісних орієнтирів для взаємовідносин між Сторонами.

Конституцією України та КАС України прямо передбачений обов`язок суб`єктів владних повноважень дотримуватися принципу належного урядування, відповідно, адміністративні суди під час розгляду та вирішення спорів, що виникають у сфері публічно-правових відносин, мають перевіряти дотримання цього принципу у всіх його аспектах з урахуванням конкретних обставин справи. Фактичне застосування принципу належного урядування є своєрідним «маркером» того як в Україні гарантуються статті 1, 3, 6, 8, 19, 55, 56, 124 Конституції України, а суди застосовують частину другу статті 2 КАС України та статті 3 і 4 Угоди про асоціацію з ЄС.

Крім того, у постанові від 28.02.2020 у справі № П/811/1015/16 сформульовано правову позицію Верховного Суду, відповідно до якої принцип належного урядування має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні; неухильне дотримання основних складових принципу належного урядування забезпечує прийняття суб`єктами владних повноважень легітимних, справедливих та досконалих рішень; принцип належного урядування підкреслює те, що між людиною та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голована О.Г. здійснити державну реєстрацію в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи - Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради, відповідно до поданих 21.09.2022 документів, то суд бере до уваги повідомлення представника Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про те, що 26.12.2023 після подачі пакету документів головою ліквідкомісії до ЦНАП державним реєстратором припинено в процесі ліквідації юридичну особу Комунальне підприємство "Надра Чернігівщини" Чернігівської обласної ради (41569183), що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с. 156-157 т. 2).

На підставі викладеного, суд доходить висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, які може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Важливо наголосити, що низка рішень ЄСПЛ дійсно містить, розвиває та удосконалює підхід до обґрунтованості (мотивованості) судових рішень.

ЄСПЛ наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов?язує національні суди обґрунтовувати свої рішення (рішення у справі «Якущенко проти України», заява № 57706/10, пункт 28). До того ж, принцип належного здійснення правосуддя також передбачає, що судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони ґрунтуються (рішення у справах «Garcнa Ruiz v. Spain» [GC] (заява № 30544/96, пункт 26), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, пункт 23), «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, пункт 58), «Бендерський проти України» (заява N 22750/02, пункт 42)).

Крім того, у пункті 60 рішення «Helle v. Finland» (заява № 20772/92) ЄСПЛ наголосив також і на тому, що суд обов`язково повинен мотивувати рішення, а не просто погоджуватися з висновками рішення суду попередньої інстанції. Вмотивованість рішення можна досягти або шляхом використання мотивів суду попередньої інстанції, або шляхом наведення власних мотивів щодо розгляду аргументів та істотних питань у справі.

Однак варто наголосити, що в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні, ЄСПЛ неодноразово зазначав, зокрема у рішенні «Garcнa Ruiz v. Spain» [GC] (заява № 30544/96, пункт 26) про те, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте вказаний підхід не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (рішення у справах «Van de Hurk v. The Netherlands» (заява № 16034/90, пункт 61), «Шкіря проти України» (заява № 30850/11, пункт 43). Разом з тим, у вказаному рішенні суд звертає увагу на те, що ступінь застосування обов`язку викладати мотиви може варіюватися в залежності від характеру рішення і повинно визначатися у світлі обставин кожної справи.

Подібних висновків щодо необхідності дотримання вказаного зобов`язання виключно з огляду на обставини справи ЄСПЛ дійшов також у рішеннях «Ruiz Torija v. Spain» (заява № 18390/91, пункт 29), «Higgins and others v. France» (заява № 20124/92, пункт 42), «Бендерський проти України» (заява № 22750/02, пункт 42) та «Трофимчук проти України» (заява № 4241/03, пункт 54).

Так, у рішенні «Трофимчук проти України» (заява № 4241/03) у пункті 54 ЄСПЛ зазначив, що не бачить жодних ознак несправедливості або свавільності у відмові судів детально розглянути доводи заявника, оскільки суди чітко зазначили, що ці доводи були повністю необґрунтованими.

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частинами 1-3 статті 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.

Зважаючи на викладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Згідно із частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Тому за рахунок бюджетних асигнувань Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради на користь позивача належить стягнути сплачений ним при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 1240, 50 грн відповідно до частини задоволених вимог.

Керуючись статтями 7274, 77, 241246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Управління комунального майна Чернігівської обласної ради до Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, Державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голована Олексія Григоровича, третя особа Комунальне підприємство «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради в особі голови ліквідаційної комісії, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голованя О.Г. від 22.09.2022 про відмову в державній реєстрації по заяві «Внесення рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи в результаті її ліквідації» щодо Комунального підприємства «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради (41569183) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради на користь Управління комунального майна Чернігівської обласної ради судовий збір у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн 50 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (просп. Миру, буд.43, м.Чернігів, Чернігівська обл., ).

Відповідач: Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради (просп.Левка Лук`яненка, буд.20-А, м.Чернігів, Чернігівська обл., 14032, ).

Відповідач: Державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голован Олексій Григорович (просп.Левка Лук`яненка, буд.20-А, м.Чернігів, Чернігівська обл., 14032, РНОКПП НОМЕР_1 )

Третя особа: Комунальне підприємство «Надра Чернігівщини» Чернігівської обласної ради в особі голови ліквідаційної комісії (адреса для листування: просп.Миру, буд.43, м.Чернігів, Чернігівська обл., 14032).

Повний текст рішення суду складено 04 червня 2025 року.

Суддя Ольга ТКАЧЕНКО