Справа № 200/5265/24
Суддя: Голуб В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

05 червня 2025 року Справа №200/5265/24

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голуб В.А., розглянувши в письмовому провадженні заяву представниці позивачки про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 200/5265/24, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20.02.2025, визнано протиправними дії Державної казначейської служби України щодо переведення виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/7509/21, виданого 23.11.2021 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 225 439, 50 грн., а також виконавчого листа Донецького окружного адміністративного суду у цій же справі, виданого 26.01.2022, про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 305 774, 16 грн. з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» в програму КПКВК 3504040 «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою». Зобов`язано Державну казначейську службу України поновити в черзі бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» виконавчі листи Донецького окружного адміністративного суду у справі № 200/7509/21: з 22.12.2021, виданий 23.11.2021 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 225 439, 50 грн., та з 01.02.2022, виданий 26.01.2022 про стягнення з Державної судової адміністрації України на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 305 774, 16 грн.

Представниця позивачки звернулась до суду з заявою про встановлення судового контролю, відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). В свою чергу, у заяві про встановлення судового контролю, представниця позивачки Смірнової В.В. наголошує, що на час звернення до суду з вказаною заявою рішення по справі № 200/5265/24 не виконано.

Ухвалою від 28 травня 2025 року суд витребував у Державної казначейської служби України докази на підтвердження виконання рішення суду від 29.10.2024 по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

На виконання вимог ухвали суду відповідачем надано пояснення, у яких зазначено, що на виконання рішення суду від 29.10.2024 у справі № 200/5265/24, виконавчий лист у справі № 200/7509/21, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 23.11.2021, знятий з обліку бюджетної програми КПКВК 3504040 та взятий на облік за бюджетною програмою КПКВК 0501150 з дати надходження виконавчого документа на виконання до Казначейства, тобто з 22.12.2021. Крім того, виконавчий лист у справі № 200/7509/21, виданий Донецьким окружним адміністративним судом 26.01.2022, знятий з обліку бюджетної програми КПКВК 3504040 та взятий на облік за бюджетною програмою КПКВК 0501150 з дати надходження виконавчого документа на виконання до Казначейства, тобто з 01.02.2022.

Вказане підтверджується витягами з АРМ Реєстр судових рішень (WEB) АС Є-Казна.

Отже, на переконання відповідача, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 200/5265/24 виконано в повному обсязі.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі статтею 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Статтею 14 КАС України встановлено, що судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП Фея та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з положеннями статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили незважаючи на те, чи погоджується учасник справи з висновками суду, викладеними в цьому рішенні, яке набрало законної сили.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до частини 2 статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Відповідно до частини 3 статті 14 КАС України невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до приписів статті 382 КАС України суд, який розглянув адміністративну справу як суд першої інстанції і ухвалив судове рішення, за письмовою заявою особи, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, або за власною ініціативою може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З аналізу зазначених норм законодавства слідує, що КАС України регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови.

Законодавець фактично наділив суд повноваженнями контролю за виконанням того, що для суб`єкта владних повноважень передбачив у своєму рішенні адміністративний суд.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Як вбачається з матеріалів справи рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.10.2024 у справі № 200/5265/24 виконано в повному обсязі. Про вказане свідчать витяги з АРМ Реєстр судових рішень (WEB) АС Є-Казна.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви представниці позивачки про встановлення судового контролю за виконанням рішення у цій справі.

Керуючись статтями 243, 248, 256, 294, 295, 297, 370, 382 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представниці позивачки про встановлення судового контролю у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Державна судова адміністрація України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 05.06.2025.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.А. Голуб