Справа № 480/258/25
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2025 року Справа № 480/258/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/258/25 за позовом ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та стягнення суми суддівської винагороди,-
В С Т А Н О В И В:
- визнати протиправними дії Вищого антикорупційного суду щодо нарахування та виплати позивачу суддівської винагороди за період з 01.02.2022 по грудень 2024 року включно, виходячи з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді у розмірі 2102 грн;
- стягнути із Вищого антикорупційного суду на користь ОСОБА_1 недонараховану та недовиплачену суму суддівської винагороди (з врахуванням виплачених сум та утриманням передбачених законом податків та обов`язкових платежів) за період лютий - грудень 2022 року, січень - грудень 2023 року та січень-грудень 2024 року включно, на підставі частин 2, 3 статті 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII, виходячи з базового розміру посадового окладу судді вищого спеціалізованого суду 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня 2022 року 2481 грн, на 1 січня 2023 року 2684 грн., на 1 січня 2024 року 3028 грн. - у розмірі 1705028,99 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає про те, що Наказом виконуючого обов`язки голови ВАКС від 02.05.2019 №54/к позивача зараховано до штату ВАКС на посаду судді й визнано такою, що приступила до виконання обов`язків судді 03.05.2019 з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Позивачка звертає увагу суду на те, що відповідачем за період лютий - грудень 2022 року нарахована та виплачена позивачу суддівська винагорода, яка обрахована відповідачем відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ (який набрав чинності із 01.01.2022). На переконання позивачки, цією нормою протиправно запроваджено спеціальний «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» (у розмірі 2102,00 гривень), який використав відповідач для розрахунку розміру посадового окладу позивача у 2022 році замість належного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого тією ж статтею 7, на 1 січня 2022 року в розмірі 2481 гривня, що, як вважає ОСОБА_1 , призвело до протиправного обмеження суддівської винагороди та її недоплати за 2022.
Аналогічна ситуація відбувалася у 2023 та у 2024 році.
Вважаючи таку бездіяльність відповідачів протиправною та такою, що порушує її право на отримання належного матеріального забезпечення судді, позивачка звернулася до суду.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 16.01.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання зазначеної ухвали позивачем усунуто недоліки, та приведено позовну заяву у відповідність до вимог ст. ст. 160, 161 КАС України.
Відповідно до ухвали суду від 03.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку статей 258-263 КАС України.
Відповідачем - Вищим антикорупційним судом у строки встановлені судом було подано до суду відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог у зв"язку з їх безпідставністю та неправомірністю. Звертає увагу суду на те, що Законом України "Про Державний бюджет України» на відповідні роки установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб у розмірах: в 2022 році - 2481грн., у 2023 році -т 2684 грн., у 2024 році - 3028 грн., та окремо прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу с у д д і - 2102,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:
Судом встановлено, що Указом Президента України «Про призначення суддів Вищого антикорупційного суду» від 11.04.2019 №128/2019 ОСОБА_1 (далі - позивач) призначена на посаду судді Вищого антикорупційного суду.
Наказом виконуючого обов`язки голови ВАКС від 02.05.2019 №54/к позивача зараховано до штату ВАКС на посаду судді й визнано такою, що приступила до виконання обов`язків судді 03.05.2019 з посадовим окладом згідно штатного розпису.
Відповідачем за період лютий - грудень 2022 року нарахована та виплачена позивачу суддівська винагорода, яка обрахована відповідачем відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ (який набрав чинності із 01.01.2022). Цією нормою протиправно запроваджено спеціальний «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді» (у розмірі 2102,00 гривень), який використав відповідач для розрахунку розміру посадового окладу позивача у 2022 році замість належного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого тією ж статтею 7, на 1 січня 2022 року в розмірі 2481 гривня, що призвело до протиправного обмеження суддівської винагороди позивача та її недоплати за 2022.
Аналогічна ситуація відбувалася у 2023 та у 2024 році, а саме:
- замість належного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого тією ж статтею 7, на 1 січня 2023 року в розмірі 2684 грн, що призвело до протиправного обмеження суддівської винагороди позивача та її недоплати за 2023 рік;
- замість належного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого тією ж статтею 7, на 1 січня 2024 року в розмірі 3028 грн, що призвело до протиправного обмеження суддівської винагороди позивача та її недоплати за 2024 рік.
Вважаючи, що при нарахуванні їй суддівської винагороди в спірний період розмір посадового окладу ОСОБА_1 мав визначатися із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлений на 01 січня 2022, 01 січня 2023 року та станом на 01 січня 2024 року, тобто, відповідно, в розмірі 2481грн., 2684 грн. та 3 028,00 гривень, а не в розмірі 2102,00 гривень, позивач звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 22 Конституції України визначено, що права і свободи людини та громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються й не можуть бути скасовані. Під час прийняття нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту й обсягу наявних прав і свобод.
Згідно статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.
У преамбулі Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII від 02.06.2016 року (далі Закон №1402-VIII) зазначено, що цей Закон визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд.
Зміни до цього Закону можуть вноситися виключно законами про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Положеннями частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з частиною 2 статті 135 Закону №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Відповідно до частини 3 статті 135 Закону №1402-VIII (що за рішенням Конституційного Суду від 11.03.2020 року у справі №4-р/2020 діє в редакції Закону України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України") базовий розмір посадового окладу судді становить: 1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року; 3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Частиною 4 статті 135 Закону №1402-VIII встановлено додаткове застосування певних регіональних коефіцієнтів (зокрема 1,25 - якщо суддя здійснює правосуддя у суді, що розташований у населеному пункті з кількістю населення щонайменше один мільйон осіб, до яких належить місто Київ, де розташований ВАКС) до базового розміру посадового окладу, визначеного частиною 3 цієї статті.
Частиною 5 статті 135 встановлена виплата щомісячної доплати за вислугу років за наявності певного стажу роботи, зокрема більше 5 років - 20 відсотків та більше 10 років- ЗО відсотків посадового окладу.
Частиною 9 статті 135 Закону №1402-VIII передбачено, що обсяги видатків на забезпечення виплати суддівської винагороди здійснюються за окремим кодом економічної класифікації видатків.
Приписами статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ, установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2393 гривні, з 1 липня 2508 гривень, з 1 грудня 2589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2100 гривень, з 1 липня 2201 гривня, з 1 грудня 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2618 гривень, з 1 липня 2744 гривні, з 1 грудня 2833 гривні; працездатних осіб: з 1 січня 2481 гривня, з 1 липня 2600 гривень, з 1 грудня 2684 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу сутні: з 1 січня 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадових окладів працівників інших державних органів, оплата праці яких регулюється спеціальними законами, а також працівників податкових і митних органів: з 1 січня 2102 гривні; працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури: з 1 січня 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 1934 гривні, з 1 липня 2027 гривень, з 1 грудня 2093 гривні.
Тобто «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02.12.2021 №1928-ІХ разом із встановленням на 1 січня 2022 року прожиткового мінімуму для працездатних осіб в розмірі 2481,00 гривень,було запроваджено спеціальний «прожитковий мінімум для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу с у д д і » (розмір якого становить з 1 січня відповідного рок 2102,00 гривень), який використовувався відповідачем для розрахунку розміру посадового окладу позивача у 2022 році.
Аналогічна ситуація відбулася у 2023 та 2024 роках у зв`язку із прийняттям Законів України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 03.11.2022 №2710-ІХ, «Про Державний бюджет України на 2024 рік» від 09.11.2023 №3460-ІХ.
Зокрема, згідно статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2920 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення, зокрема, працездатних осіб - 3028 гривень; працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу с у д д і , - 2102 гривні.
Отже, окремими приписами законів України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», «Про Державний бюджет України на 2023 рік», «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2022 року, з 1 січня 2023 року та з 1 січня 2024 року, відповідно, встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2102 гривні саме для цілей визначення базового розміру посадового окладу с у д д і.
У цьому аспекті суд зауважує, що наведені приписи абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» є чинними, не визнавалися Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), а тому, застосовуючи їх для визначення посадового окладу позивача, відповідач діяв на законних підставах.
У частині п`ятій статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України вказано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 24.04.2025 у справі № 240/9028/24, в якій, зокрема, вказано:
« 111. … з метою встановлення чіткого критерію вирішення судами спорів щодо застосування розрахункової величини для визначення посадового окладу суддів починаючи із 2021 року Велика Палата Верховного Суду відступає від висновків, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 13 липня 2023 року у справі № 280/1233/22 та 21 березня 2024 року у справі № 620/4971/23, і зазначає про те, що починаючи з 2021 року у законах про Державний бюджет України на відповідний рік встановлювався на 1 січня відповідного року грошовий розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення базового розміру посадового окладу судді.
112. Велика Палата Верховного Суду нагадує, що незалежно від того, чи перераховані всі судові рішення, в яких викладений правовий висновок, від якого вона відступила, суди під час вирішення спорів у подібних правовідносинах мають враховувати саме останні правовий висновок Великої Палати Верховного Суду …».
Результатом вирішення спору у справі № 240/9028/24 була, у тому числі, відмова у задоволенні позовних вимог про стягнення суми суддівської винагороди за період з 27.12.2023 до 08.02.2024, що, за твердженнями позивача у справі № 240/9028/24, мала обчислюватися із застосуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2023 року (2 684 грн) та на 1 січня 2024 року (3 028 грн).
За таких обставин, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 24.04.2025 у справі №240/9028/24, для визначення базового розміру посадового окладу судді повинен застосовуватись прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» та абзацу п`ятого статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», а саме - 2102,00 гривні.
Відтак у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані відповідачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
За відсутності документально підтверджених судових витрат, питання про їх розподіл суд не вирішує.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищого антикорупційного суду про визнання дій протиправними та стягнення суми суддівської винагороди відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець