Справа № 460/15284/24
Суддя: Пліш Михайло Антонович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/15284/24 пров. № А/857/4455/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Пліша М.А.,

суддів Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року (головуючий суддя Комшелюк Т.О., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання дій протиправним та зобовґязання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, в якому просила:

1) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 234500,80грн., які були виплачені у жовтні 2024 року;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 22.05.2008 року по 22.10.2024 року на суму пенсії 234500,80грн;

3) визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії в сумі 526792,50 грн., які були виплачені у жовтні 2024 року;

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 17.07.2018 року по 22.10.2024 року на суму пенсії 526792,50грн.про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 16 грудня 2024 року позовну заяву залишено без руху та позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали, оскільки до позовної заяви не додано відмову відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за спірний період, а додано лише відповідь пенсійного органу щодо сум, які були виплачені позивачу на виконання рішення суду в адміністративній справі №460/3202/20.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року Позовну заяву повернуто позивачу без розгляду.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, просить ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі зазначає, що залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції виходив з того, що згідно частини 7 статті 161 КАС України до заяви про визнання індивідуального акта протиправним чи адміністративного договору недійсним додається також оригінал або копія оспорюваного акта чи договору або засвідчений витяг з нього, а у разі відсутності акта чи договору у позивача - клопотання про його витребування.

Поряд з цим, до позовної заяви не додано відмову відповідача у нарахуванні, та виплаті компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за спірний період, а додано лише відповідь пенсійного органу щодо сум, які були виплачені позивачу на виконання рішення суду в адміністративній справі №460/3202/20.

У зв`язку з ненаданням такої відмови ухвалою суду від 09.01.2025 року позовну заяву повернуто.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 12 червня 2020 року та додатковим рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2020 року в справі № 460/3202/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області:

нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року включно та з 1 січня по 2 серпня 2014 року включно: додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус І соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; державну пенсію особам, віднесеним до категорії 1 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком, відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за періоди з 22 травня 2008 року по 22 липня 2011 року та з 01 січня по 02 серпня 2014 року включно доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом про Державний бюджет України на відповідний рік;

нарахувати та виплатити ОСОБА_1 з 17 липня 2018 року доплату до пенсії в розмірі двох мінімальних заробітних плат відповідно до статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом про Державний бюджет України на відповідний рік.

На виконання вказаних судових рішень 22 жовтня 2024 року поштою їй виплачено кошти в сумах 526 792, 50 грн. (по статті 39 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи») та 234 500, 80 грн. (по статтях 50 і 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

При цьому компенсацію за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії по ухвалених судових рішеннях не виплачено.

Позивач звернулась до відповідача із запитом від 14.11.2024 року з проханням надати письмову відповідь щодо того:

коли (вказати дату виплати) і по якому рішенню суду (зазначити дату прийняття рішення суду і номер судової справи) виплачено 526 792, 50 грн. пенсії та відповідно до якого Закону (вказати номер статті Закону);

коли (вказати дату виплати) і по якому рішенню суду (зазначити дату прийняття рішення суду і номер судової справи) мені виплачено 234 500, 80 грн. пенсії та відповідно до якого Закону (вказати номер статті Закону).

Відповідачем у відповідь на запит надіслано позивачу лист від 22.11.2024 року № 1700-0202-8/66585.

Також АТ «Укрпошта» надало лист від 22.11.2024 року № 1853-Т-201-В про те, що вказані суми виплачено 22.10.2024 року.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 10.2000 року № 2050-ПІ (далі Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі-компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати.

Згідно з п. 3 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159, компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати.

Відповідно до частини другої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Відповідно до статті 6 Закону № 2050-ПІ компенсацію виплачують за рахунок:

власних коштів - підприємства, установи І організації, які не фінансуються і не дотуються з бюджету, а також об`єднання громадян;

коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету;

коштів Пенсійного фонду України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійній захворювань України, Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, інших цільових соціальних фондів, а також коштів, що спрямовуються на їх виплату з бюджету.

Враховуючи викладене, вважає, що підстави для виплати компенсації є.

Аналогічний правовий висновок висловлено у постановах Верховного Суду в справах №№ 162/787/16-а, 638/19990/16-а, 522/2370/17, 640/7975/15-а.

Таким чином, відповідач має нарахувати та виплатити позивачу компенсацію за втрату частини пенсії.

У постанові від 02.04.2024 року в справі № 560/8194/20 Верховний Суд дійшов, зокрема, таких висновків.

Норми Закону № 2050-ІІІ і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

З огляду на вказані висновки Верховного Суду у справі № 560/8194/20 та оскільки досудове врегулювання спору в цій категорії справ не передбачено, то невиплата відповідачем позивачу компенсації втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у місяці, в якому проведено виплату заборгованості, свідчить про відмову виплатити таку компенсацію. Для отримання ж письмової відмови виплатити таку компенсацію позивач не зобов`язаний звертатися до відповідача.

Отже, судом не враховано висновки Верховного Суду у справі № 560/8194/20 та безпідставно повернуто позовну заяву позивачу з мотивів ненадання копії відмови відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за спірний період, позаяк відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою суду від 16 грудня 2024 року позовна заява залишалась без руху та позивачу встановлювався строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю 10 днів з дня вручення ухвали.

Зазначена ухвала була вручена позивачу 20 грудня 2024 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, у встановлений судом строк позивач недоліки позовної заяви не усунув.

Відповідно до частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), позовна заява повертається позивачеві, якщо, зокрема, позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що дана позовна заява і додані до неї документи підлягають поверненню позивачу.

Проте суд апеляційної інстанції з такими висновками суду першої інстанції не погоджується з наступних міркувань.

Залишаючи позовну заяву без руху з підстав того, що до позовної заяви не додано відмову відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за спірний період, а додано лише відповідь пенсійного органу щодо сум, які були виплачені позивачу на виконання рішення суду в адміністративній справі №460/3202/20, на думку колегії суддів, суд першої інстанції допустив надмірний формалізм.

Більше того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що у постанові від 02.04.2024 року в справі № 560/8194/20 Верховний Суд дійшов, наступних висновків.

Норми Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (Закон № 2050-ІІІ) і Порядку № 159 не покладають на особу, якій несвоєчасно виплатили компенсацію втрати частини доходів, обов`язку додатково звертатися до органу Пенсійного фонду України за виплатою такої компенсації.

Відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством.

Зазначену норму варто тлумачити у її системному зв`язку з нормами статей 2-4 Закону № 2050-ІІІ які визначають, що компенсація втрати частини доходів через порушення строку їх виплати повинна нараховуватись, у цій справі органами Пенсійного фонду України, у місяці, в якому проведено виплату заборгованості. Відповідно невиплата компенсації у вказаний період свідчить про відмову виплатити таку згідно із Законом № 2050-ІІІ і не потребує оформлення відмови окремим рішенням.

Вчинення ж відповідачем активної дії, що проявляється, зокрема, у наданні листа-відповіді на звернення особи щодо виплати належних їй сум компенсації, слід розглядати лише як додаткову форму повідомлення про відмову.

З огляду на вказані висновки Верховного Суду у справі № 560/8194/20 та оскільки досудове врегулювання спору в цій категорії справ не передбачено, то невиплата відповідачем позивачу компенсації втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії у місяці, в якому проведено виплату заборгованості, свідчить про відмову виплатити таку компенсацію. Для отримання ж письмової відмови виплатити таку компенсацію позивач не зобов`язаний звертатися до відповідача.

Однак, судом не враховано вказаний висновки Верховного Суду у справі № 560/8194/20 та безпідставно повернуто позовну заяву позивачу з мотивів ненадання копії відмови відповідача у нарахуванні та виплаті компенсації за втрату частини пенсії у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за спірний період, бо відмова відповідача у виплаті компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у розумінні статті 7 Закону №2050-ІІІ не обов`язково має висловлюватися через ухвалення окремого акта індивідуальної дії, оскільки це не передбачено законодавством, а суд повинен встановити наявність чи відсутність права на таку виплату у відповідності до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» в процесі розгляду спору по суті.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, суд першої інстанції не правильно застосував норми процесуального права, відтак ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 312, 315, 320, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну ОСОБА_1 - задовольнити, ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 09 січня 2025 року у справі №460/15284/24 скасувати, а справу направити для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя М. А. Пліш
судді А. Р. Курилець
О. І. Мікула