Справа № 520/6397/25
Суддя: Чудних С.О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р. № 520/6397/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Світлани Чудних, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.02.2025 року № 08 про відмову у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не зарахувавши до страхового стажу наступні періоди роботи: з 10.07.1982 11.04.1983 року; з 15.09.1986 01.01.1999 року; з 30.06.2005 - 13.07.2005; з 18.10.2005 - 29.11.2005 року; з 28.02.2006 - 02.03.2006 року; з 20.05.2006 - 13.07.2006 року; з 31.07.2006 - 14.08.2006; з 31.08.2006 - 07.09.2006 року; з 30.09.2006 - 11.10.2006; з 31.10.2006 - 27.11.2006 року; з 12.12.2006 - 01.07.2007 року; з 14.07.2007 - 24.07.2007 року згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити гр. ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 10.03.2025 року, зарахувавши гр. ОСОБА_1 до страхового стажу наступні періоди роботи: з 10.07.1982-11.04.1983 року; з 15.09.1986 01.01.1999 року; з 30.06.2005 - 13.07.2005; з 18.10.2005 - 29.11.2005 року; з 28.02.2006 -02.03.2006 року; з 20.05.2006 - 13.07.2006 року; з 31.07.2006 - 4.08.2006; з 31.08.2006 - 07.09.2006 року; з 30.09.2006 - 11.10.2006; з 31.10.2006 - 27.11.2006 року; з 12.12.2006 - 01.07.2007 року; з 14.07.2007 - 24.07.2007 року згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за наслідками розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії за віком та доданих документів, відмовлено у призначенні такої пенсії зважаючи на відсутність необхідного страхового стажу. Так, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у Львівській області не зарахувало до загального страхового стажу періоди роботи згідно записів трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року., оскільки записи внесенні і порушенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок колгоспників. Відтак, позивач зазначає, що оскільки основним документом, що підтверджує трудову діяльність, є трудова книжка, а тому саме цей документ має лягти в основу розрахунку йому страхового стажу.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в даній адміністративній справі без повідомлення учасників справи.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надав до суду відзив на позов, щодо заявлених позовних вимог відповідач заперечив, зокрема зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982, оскільки дата народження заявника на титульній сторінці трудової книжки дописана і не завірена в установленому порядку, що є порушенням п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110. Також відповідно до архівної довідки №047/01-13 від 10.02.2025 не зараховано стаж, оскільки по батькові заявника зазначено скорочено, а саме ОСОБА_2 . Враховуючи вищевикладене, в призначенні пенсії за віком позивачу було відмовлено за відсутністю необхідного загального страхового стажу. Відтак, позовні вимоги позивача заявлені у позовній заяві вважає необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідач, Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області надав до суду відзив на позов, щодо заявлених позовних вимог відповідач заперечив, зокрема зазначив, що у спірних правовідносинах діяв в межах наданих повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження по справі без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно з ч. 5 ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що з метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення 11.02.2025 року позивач, звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Після реєстрації заяви та сканування копій наданих документів засобами програмного забезпечення, органом, що розглядає заяву, згідно принципу екстериторіальності було визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.02.2025 року №08 відмовлено у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не зарахувавши до страхового стажу наступні періоди роботи: з 10.07.1982 11.04.1983 року; з 15.09.1986 01.01.1999 року; з 30.06.2005 - 13.07.2005; з 18.10.2005 - 29.11.2005 року; з 28.02.2006 - 02.03.2006 року; з 20.05.2006 - 13.07.2006 року; з 31.07.2006 - 14.08.2006; з 31.08.2006 - 07.09.2006 року; з 30.09.2006 - 11.10.2006; з 31.10.2006 - 27.11.2006 року; з 12.12.2006 - 01.07.2007 року; з 14.07.2007 - 24.07.2007 року згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

Вказане рішення мотивоване тим, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано період роботи згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982, оскільки дата народження заявника на титульній сторінці трудової книжки дописана і не завірена в установленому порядку, що є порушенням п.2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993 Зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 № 110, а відповідно до архівної довідки №047/01-13 від 10.02.2025 не зараховано, оскільки по батькові заявника зазначено скорочено, а саме ОСОБА_3 , як значиться в документах.(а.с.42).

Вважаючи вищенаведену відмову відповідача щодо незарахування стажу та, як наслідок, непризначення пенсії, позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом визначає Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до визначення, яке міститься устатті 1 Закону № 1058-IVпенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

За змістом пункту першого частини першоїстатті 8 Закону № 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цьогоЗакону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Умови призначення пенсії за віком визначеністаттею 26 Закону № 1058-IV.

Так, згідно з частиною 1 статті 26 Закону № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до частини другої цієї статті у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Аналіз вищевикладеного дає підстави вважати, що за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.

Відтак, для призначення позивачу пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж від 19 до 29 років.

Згідно із частиною 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за N 22- 1 (далі - Порядок N 22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 637 (далі - Порядок № 637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (п.2 Порядку).

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку № 637).

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі № 233/2084/17 та від 25.04.2019 у справі № 159/4178/16-а.

Згідно з вимогами частин 1, 2статті 56 Закону №1788 до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспне виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Так, відповідно до статей 3, 48 Примірного статуту колгоспників, прийнятого ІІІ Всесоюзним з`їздом колгоспників 27.11.1969, затвердженого постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 28.11.1969, громадяни СРСР приймались в члени колгоспу на підставі заяви, яка розглядалася спочатку правлінням колгоспу, після чого прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління. Допускається залучення на роботу за трудовими договорами фахівців та інших працівників з боку лише в тих випадках, коли в колгоспі немає відповідних фахівців або коли сільськогосподарські та інші роботи не можуть бути виконані в необхідні терміни силами колгоспників (стаття 24 Примірного статуту 1969 року).

Суд звертає увагу, що на час внесення записів до трудової книжки колгоспника позивача діяли Основні положення про порядок видачі і ведення трудових книжок колгоспників, затверджених постановою Ради Міністрів СРСР від 21.04.1975 №310, відповідно до п.1 яких трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів.

Відповідно до пунктів 1, 2 Основних Положень трудова книжка колгоспника є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів. Трудові книжки ведуться на всіх членів колгоспу з моменту їх вступу в члени колгоспу.

До трудової книжки колгоспника, зокрема, заносяться: відомості про колгоспника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність; відомості про роботу: призначення на роботу, переведення на іншу роботу, закінчення роботи; відомості про трудову участь: прийнятий в колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, його виконання (пункт 5 Основних Положень).

Згідно з пунктом 6 Основних Положень всі записи в трудовій книжці засвідчуються у всіх розділах за час роботи в колгоспі підписом голови колгоспу або спеціально уповноваженої правлінням колгоспу особи та печаткою.

Встановлений взірець трудової книжки колгоспника, містить окремі розділи: ІІІ "членство в колгоспі", де зазначаються відомості про прийом в члени колгоспу, припинення членства в колгоспі та причини такого припинення, відомості про документ, на підставі якого внесений запис; ІV "відомості про роботу" відомості про прийом на роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, із зазначенням причин та відомості про документ, на підставі якого внесений запис; V "трудова участь у громадському господарстві" встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі, відомості про документ, на підставі якого внесений запис.

Трудові книжки зберігаються в правлінні колгоспу як бланки суворої звітності, а при припиненні членства в колгоспі видаються їх власникам на руки (пункт 8 Основних Положень).

Обов`язок правильного і точного внесення даних про роботу в трудову книжку і інші документи покладена на роботодавця (п.13 Основних положень).

Відтак, виходячи з наведеного можна дійти висновку про те, що трудова діяльність членів колгоспів підтверджується трудовою книжкою колгоспника встановленого взірця, що є основним документом про трудову діяльність членів колгоспів, та до якої вносяться відомості, зокрема про прийом роботу, переведення на іншу посаду, звільнення з роботи, а також трудову участь у громадському господарстві (встановлений у колгоспі річний мінімум трудової участі в громадському господарстві, виконання річного мінімуму трудової участі, причини невиконання встановленого мінімум трудової участі).

Крім того, суд зазначає, що на час розгляду справи, чинною є Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (надалі, також - Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження (пункт 2.11 Інструкції).

Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка (пункт 2.12 Інструкції).

Пунктами 2.2, 2.3, 2.4 Інструкції передбачено, що заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.

До трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України.

Записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - удень звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Також, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Таким чином, недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, на яку покладений обов`язок внесення у трудову книжку належних записів, контроль за проставленням усіх підписів та печаток, в тому числі і при заведенні трудової книжки, та не може впливати на особисті права працівника.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист.

Аналогічні правові позиції викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, від 25.04.2019 року, у справі №593/283/17 та від 30.09.2019 року у справі № 638/18467/15а.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).

Суд зазначає, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Таким чином, дописана і не завірена в установленому порядку дата народження заявника на титульній сторінці трудової книжки не може бути підставою для виключення спірних періодів роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.

Відтак, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Згідно відомостей трудової книжки колгоспника позивача , №527, копія якої наявна в матеріалах справи, суд встановив, що позивач з 10.07.1982 року прийнятий в члени Колгоспу «імені Шевченко» Сахновщинського району Харківської області. (а.с.33-38).

Суд звертає увагу, що вказані записи в трудовій книжці колгоспника № 527 від 01.07.1982 зроблені на підставі Книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника. Такі записи підтверджують виконання позивачем встановлених в Колгоспах річних мінімумів трудової участі, а також містять такі обов`язкові реквізити як підписи посадових осіб Колгоспу, а також відтиск печатки.

Згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року вбачається, що позивач працював в колгоспі ім. Шевченко, потім в реорганізованому СТОВ та СВК ім. Шевченко, потім в реорганізованому ПСП «Надія» () різноробочим, а потім на постійній основі шофером (водієм) з 1982 року по 2007 рік:

- 10.07.1982 11.04.1983 року позивач працював різноробочим в колгоспі ім. Шевченко;

- 15.09.1986 06.04.2000 року позивач працював в колгоспі ім. Шевченко;

- 07.04.2000 28.09.2005 року шофер в СТОВ ім. Шевченко;

- 30.09.2005 29.11.2005 року водій СТОВ ім. Шевченко;

- 30.11.2005 06.04.2006 року водій в Тавежнянській загальноосвітній школі;

- 07.04.2006 24.07.2007 року водій СТОВ ім. Шевченко;

- 01.04.2009 20.12.2010 року водій ТОВ «Агрофірма»;

- 29.12.2010 24.03.2011 безробіття.

Досліджуючи записи трудової книжки, а також додаток до оскаржую чого рішення, в якому зазначений перелік періодів роботи позивача, який був врахований до страхового стажу, то слід наголосити на тому, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області враховано до страхового стажу позивача певні періоди роботи, зазначені в трудовій книжці колгоспника, а саме періоди роботи:

- 01.01.1999 31.12.2003 року -

- 01.01.2004 30.06.2005 року

- 13.07.2005 18.10.2005 року

- 01.12.2005 28.02.2006 року

- 02.03.2006 05.04.2006 року

- 09.04.2006 20.05.2006 року

- 13.07.2006 31.07.2006 року

- 14.08.2006 31.08.2006 року

- 07.09.2006 30.09.2006 року

- 11.10.2006 31.10.2006 року

- 27.11.2006 12.12.2006 року

- 01.07.2007 14.07.2007 року

- 01.04.2009 20.12.2010 року

- 29.12.2010 24.03.2011 року безробіття.

Слід зазначити, що ті періоди роботи , які були враховані Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, зазначені в трудовій книжці колгоспника, за вказаними періодами співпадає код ЄДРПОУ підприємства, в якому позивач працював з записами Головного управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області, зокрема у колгоспі ім. Шевченко, КСП ім. Шевченко, СТОВ ім. Шевченко, СВК ім. Шевченко (код: 30581858), а також ТОВ «Агрофірма» (код: 34989711) співпадає також період безробіття зазначений в трудовій книжці з відомостями Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області - період з 29.12.2010 24.03.2011 року.

Суд зауважує, що неврахування архівної довідки від 10.02.2025 року №047/01-13 з мотивів того, що в ній зазначено по-батькові позивача скорочено, а саме «Олекс.» є безпідставним, оскільки дані бралися з розрахункових відомостей по заробітній платі колгоспників за 1981-1983 роки та за 1986-2004 роки, які заповнювалися уповноваженими особами роботодавця.

Відомості, які зазначені в архівній довідці, а саме прізвище та ім`я позивача, роки роботи, посада, а також колгосп та підприємства, де позивач працював також відповідають записами трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

Таким чином, зазначення по батькові позивача « ОСОБА_3 » не є тим суттєвим недоліком, на підставі якого надана архівна довідка не повинна була взята до уваги, а також даний факт не свідчить про те, що дана архівна довідка не стосується позивача.

За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 06.03.2018 у справі №754/14898/15-а, не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальною обставиною є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Суд вважає, що недоліки оформлення трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року, не можуть вважатися достатньою і самостійною підставою для відмови позивачеві у зарахуванні всього періоду роботи до його загального страхового стажу на підставі трудової книжки, оскільки вина позивача в тому, що трудова книжка заповнена роботодавцем із порушенням встановленого порядку, відсутня.

Крім того, відповідачами не надано доказів того, що позивач не працював або його періоди роботи не відповідають дійсності, чи записи у трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року стосовно стажу роботи зроблені неправильно, неточно або з іншими вадами, які заважають їх зарахуванню до стажу роботи, або взагалі відсутні, а тому суд вважає за можливе вважати їх як належною інформацією, яка утримує в собі доказову складову на підтвердження права позивача на пенсійне забезпечення.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що посилання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області в рішенні від 18.02.2025 року №08 та відзиві на позовну заяву, на порушення позивачем заповнення трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року, що не дає законних підстав відповідачу для не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи, що зазначені в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

Що стосується позовної вимоги позивача про зобов`язання призначити пенсію за віком відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення" з моменту звернення, суд зазначає наступне.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З практики Європейського суду витікає наступне: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма законуповинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж законне має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач 2 має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

При цьому, суд не обраховує дійсний загальний позивача та не може перебирати на себе повноваження чи компетенцію суб`єктів владних повноважень та досліджувати документи, яким не була надана правова оцінка, встановлювати на їх основі наявність чи відсутність права на призначення пенсії.

Як зазначено вище відповідач, розглядаючи заяву про призначення пенсії, протиправно не оцінив і не перевірив зміст трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року за період трудової діяльності позивача та прийняв рішення від 18.02.2025 №08 про відмову в призначенні пенсії, зважаючи на відсутність необхідного страхового стажу від 19 до 29 років.

В цій частині Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області неналежно виконало свої обов`язки в частині всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Тому, керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає, що належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2025 року про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду про безпідставність не врахування до загального страхового стажу періодів роботи згідно записів зазначених в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

Решта доводів та аргументів учасників справи не впливають на результати вирішення спору по суті, не спростовують встановлених судом обставин у спірних правовідносинах та викладених висновків суду.

Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, ці норми одночасно покладають обов`язок на сторін доводити суду обґрунтованість своїх тверджень або заперечень.

Враховуючи вищевикладене, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що у відповідності до приписів частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Розподіл судових витрат здійснюється на підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 18.02.2025 року № 08 про відмову у призначенні гр. ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», не зарахувавши до страхового стажу наступні періоди роботи: з 10.07.1982 11.04.1983 року; з 15.09.1986 01.01.1999 року; з 30.06.2005 - 13.07.2005; з 18.10.2005 - 29.11.2005 року; з 28.02.2006 - 02.03.2006 року; з 20.05.2006 - 13.07.2006 року; з 31.07.2006 - 14.08.2006; з 31.08.2006 - 07.09.2006 року; з 30.09.2006 - 11.10.2006; з 31.10.2006 - 27.11.2006 року; з 12.12.2006 - 01.07.2007 року; з 14.07.2007 - 24.07.2007 року згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 наступні періоди роботи: з 10.07.1982 11.04.1983 року; з 15.09.1986 01.01.1999 року; з 30.06.2005 - 13.07.2005; з 18.10.2005 - 29.11.2005 року; з 28.02.2006 - 02.03.2006 року; з 20.05.2006 - 13.07.2006 року; з 31.07.2006 - 14.08.2006; з 31.08.2006 - 07.09.2006 року; з 30.09.2006 - 11.10.2006; з 31.10.2006 - 27.11.2006 року; з 12.12.2006 - 01.07.2007 року; з 14.07.2007 - 24.07.2007 року згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2025 року про призначення пенсії, з врахуванням висновків суду про безпідставність не врахування до загального страхового стажу періодів роботи згідно записів в трудовій книжці колгоспника № НОМЕР_1 від 01.07.1982 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену ним суму судового збору у розмірі 605,60 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, або спрощеного позовного провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Світлани ЧУДНИХ