Справа № 520/32384/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 р. Справа № 520/32384/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В.) по справі № 520/32384/24

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зняття з пенсійного обліку та не виплати пенсії з березня 2024 року ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо не призначення та невиплаті пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду в Харківській області призначити та виплатити пенсію по втраті годувальника ОСОБА_1 ;

- стягнути з Відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській районі області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Позивача ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 тис. грн., 00 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо зняття з пенсійного обліку та не виплати пенсії з березня 2024 року ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, щодо не призначення та невиплаті пенсії в разі втрати годувальника ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника від 25.06.2024 року, з урахуванням правової оцінки, наведеної судом у рішенні.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено

Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та прийняти нове про відмову в задоволені позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не надала довідку з місця проживання (реєстрації) підтверджуючу фактичне місце проживання в м. Харкові, підстави для призначення пенсії в разі втрати годувальника відсутні.

Позивач надала відзив на апеляційну скаргу, в якому вказала, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.

У зв`язку з перебуванням у відрядженні судді Присяжнюк О.В., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Калиновський В.А.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ОСОБА_1 , перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області, отримує пенсію за віком довічно, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З 14.08.2018 по 01.02.2024 ОСОБА_1 мала статус внутрішньо переміщеної особи, який припинено з підстав тимчасового виїзду за кордон.

25.06.2024 ОСОБА_1 через свого представника подала до пенсійного органу заяву про перехід з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника.

08.08.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області та прийнято рішення, яким відмовлено в призначенні пенсії по втраті годувальника.

Підставою відмови зазначено не надання ОСОБА_1 довідки з місця проживання (реєстрації) підтверджуючу фактичне місце проживання в м. Харкові.

Вважаючи рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення відповідача та з метою ефективного захисту прав позивача зобов`язав пенсійний орган повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії в разі втрати годувальника від 25.06.2024 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позову щодо Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області та межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону № 1058-IV відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону №1058-IV передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Згідно зі ст. 36 Закону № 1058-IV визначені умови призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, за яких пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року- незалежно від тривалості страхового стажу.

Члени сім`ї, які вважаються непрацездатними і утриманцями, визначаються відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з ч. 3 цієї статті передбачено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058) виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Разом з тим, Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 року №25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058 щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058 втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто, у даному випадку, з 07.10.2009р.

Як зазначено у Рішенні №25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058 держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Згідно з п. 2.3 розд. 2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Відповідно до Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надаються інші документи, зазначені у підпунктах 1-11 пункту 2.3 розділу II. Зокрема, документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи); свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія; довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності); свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України Про правовий статус осіб, зниклих безвісти; документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим; довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання; довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років; документи про місце проживання (реєстрації); документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Судом встановлено, що підставою відмови позивачу у призначенні пенсії у разі втрати годувальника слугувала відсутність довідки з місця проживання (реєстрації) підтверджуючу фактичне місце проживання в м. Харкові.

За приписами п. 2.1 Порядку № 22-1 документи, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, зокрема, але не виключно: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного стажу роботи); відомості про місце проживання особи.

Документи, необхідні для призначення пенсії, можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. (п. 2.23 Порядку № 22-1).

За п.2.9 Порядку № 22-1 під час подання заяв, зокрема, передбачених пунктом 1.1 розділу І Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України). Особи, які тимчасово проживають за кордоном (крім осіб, які проживають на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором), надсилають копії вищезазначених документів, засвідчені в порядку, визначеному пунктом 2.23 цього розділу, та документ про посвідчення факту, що фізична особа є живою.

В заявах зазначається інформація про місце проживання, для підтвердження якої особа може надати відомості про місце проживання, що були внесені до документів, визначених Законом України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Тобто, аналізуючи приписи Порядку № 22-1 суд доходить висновку, що заявнику задля призначення пенсії необхідно надати відомості щодо місця свого проживання, водночас Порядок № 22-1 не зобов`язує надавати документи про місце реєстрації позивача. Більш того, абзац 2 п.2.9 Порядку № 22-1 є диспозитивним, оскільки вказує на право, а не обов`язок заявника щодо надання відомостей, внесених до документів, визначених Законом України Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні.

Судом встановлено, що спірним рішенням ГУ ПФУ в Харківській області 08.08.2024 відмовлено у призначенні пенсії позивачу лише у зв`язку з відсутністю відомостей про реєстрацію її місця проживання. При цьому, у рішенні зазначено про наявність у неї необхідних документів для призначення пенсії по втраті годувальника.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, приписи Порядку № 22-1 не зобов`язують заявника надавати відомості про реєстрацію його місця проживання, водночас зобов`язують надати відомості про місце проживання особи.

На виконання пункту 2.1 Порядку № 22-1 позивачем було надано письмове підтвердження з перекладом на українську мову, щодо проживання за адресою Кінгсмедоу Хаус, Корк Роуд, Кінгсмедоу, Вотерфорд, Х91 УХР7. Це довгостроковий притулок Українського благодійного фонду тимчасового захисту, що належить раді міста та графства Вотерфорда. Вона сплачує 150 євро за комунальні послуги, що свідчить про дотримання позивачем вимог відносно надання відомостей про місце проживання.

Отже, зазначені пенсійним органом підстави відмові в призначенні пенсії - відсутність відомостей про реєстрацію в м.Харкова, є неправомірними та не відповідають Порядку № 22-1, а тому оскаржуване рішення не є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, та не дають підстав вважати їх помилковими, а застосування судом норм матеріального права - неправильним.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 по справі № 520/32384/24 в частині задоволення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц