Справа № 420/6569/25
Суддя: Скрипченко В.О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/6569/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача Скрипченка В.О.,

суддів Коваля М.П. та Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року (суддя Караван Р.В., м. Одеса, повний текст рішення складений 21.04.2025) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденка Олександра Сергійовича, Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, про визнання протиправними дій та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

04.03.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивачка просила:

- визнати протиправними дії Відділу у виконавчому провадженні №76809557 щодо закінчення виконавчого провадження відповідно до постанови від 18.02.2025;

- скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження Відділу від 18.02.2025 у виконавчому провадженні №76809557.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням позивачка подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

На думку апелянта, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому, що саме на Державну міграційну службу України чинним законодавством покладені повноваження з оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року, а також внесення відповідних відміток на сторінках паспорта, що чітко регламентовано Положенням про паспорт №2503-ХІІ. Законодавством України прямих заборон на внесення відповідних відміток у паспорт громадянина України зразка 1994 року на цей час не передбачено. Про наявність цих повноважень вказує і наказ МВС України №456 від 06.06.2019. Вказаним наказом врегульовані поняття оформлення і видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року, які включають заповнення паспорта, обмін паспорта, уклеювання фотокарток, видача паспортів замість утрачених або викрадених та ін. Заповнення здійснюється відповідно до поданих документів від руки розбірливим почерком без скорочень та виправлень. Підпунктом 4 Пунктом 2 цього ж Розділу передбачено, що до сторінок від одинадцятої до шістнадцятої вносяться відомості про зареєстроване місце проживання, зняте з реєстрації місце проживання відповідно до поданих документів та ін. Цим обставинам суд в оскаржуваному рішенні не надав.

На порушення норм процесуального права зазначалося, що у оскарженому рішенні суду першої інстанції вказано, що воно може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України, хоча строк оскарження такого рішення складає десять днів з дня його проголошення.

Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області надіслало пояснення, у яких просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Справа розглянута судом першої інстанції з урахуванням особливостей провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Апеляційним судом справа розглянута в порядку письмового провадження з повідомленням учасників справи відповідно до статті 287 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах поданої скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №420/444/23:

- визнано протиправною відмову Біляївського відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області (відповідь №В-18/6/5127-22/5127/20-22 від 21.12.2022р. в оформленні та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1;

- зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області обміняти, оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1.

05.08.2023 Біляївським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області ОСОБА_1 було видано паспорт громадянина України у формі книжечки серії НОМЕР_1 .

18.12.2024 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у відповідності до статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" 18.12.2024 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76809557 на виконання виконавчого листа Одеського окружного адміністративного суду №420/444/23, виданого 13.02.2024, про зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області обміняти, оформити та видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1.

Листом №5100.8-13830/51.1-24 від 18.12.2024 (вх. №812 від 25.01.2024) Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про фактичне виконання рішення суду та додано відповідні документи, згідно яких Біляївським відділом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області оформлено та видано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки серії НОМЕР_1 .

18.02.2025 державним виконавцем у відповідності до п. 9 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову №76809557 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом.

Вважаючи зазначену постанову протиправною ОСОБА_1 звернулася до суду з даним адміністративним позовом про її скасування.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вважав, що між ОСОБА_1 та Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області виник спір щодо не проставлення відмітки про реєстрацію в паспорті громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки, який не може свідчити про невиконання рішення суду, а підлягає розгляду в окремому позовному провадженні, оскільки відповідне питання не було предметом розгляду у справі №420/444/23.

Проте колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, статтею 129-1 Конституції України установлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість судового рішення означає, що таке рішення повинно бути виконано своєчасно (у розумні строки), належним чином (у спосіб, визначений судом) та у повному обсязі (у точній відповідності до приписів мотивувальної та резолютивної частин рішення).

За позицією Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є одним із аспектів права на суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року №18-рп/2012).

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення ) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За приписами пункту 2 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону.

За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження (частина перша статті 63 вищевказаного Закону).

За приписами пункту 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Верховний Суд у постанові від 21 серпня 2024 року у справі №240/27324/23 з аналізу наведених норм права висновував, що виконавче провадження з підстав, визначених у пункті 9 частини першої статті 39 Закону №1404-VIII закінчується у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. При цьому про закінчення виконавчого провадження з указаних підстав приймається мотивована постанова, яка має містити обставини, що свідчать про фактичне виконання судового рішення та засоби їхнього встановлення.

Отже, за висновком Суду у вказаній справі, державний виконавець, закінчуючи виконавче провадження із зазначених підстав, зобов`язаний пересвідчитися, що відповідне зобов`язання виконано у чіткій відповідності з резолютивною частиною рішення суду та мотивами, якими керувався суд, постановляючи таке рішення. Джерелом відомостей про фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом можуть бути будь-які докази, що містять відповідну інформацію, вид і форма яких залежить від суті та змісту покладеного на боржника зобов`язання.

З матеріалів даної справи вбачається, що ВП №76809557 було відкрито на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №420/444/23, якою зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області обміняти, оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України зразка 1994 року у вигляді паспортної книжечки замість непридатного для користування паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки типу ID-1.

Тобто територіальний підрозділ ДМС було зобов`язано: 1) обміняти, 2) оформити, 3) видати паспорт громадянина України зразка 1994 року.

Досліджуючи спірне питання щодо виконання судового рішення в частині "оформлення" виданого паспорта, колегія суддів зазначає, що оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року врегульовано Тимчасовим порядком оформлення і видачі паспорта громадянина України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 червня 2019 року №456, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 червня 2019 р. за №620/33591 (далі Порядок №456).

Відповідно до пункту 3 розділу І згаданого Порядку оформлення і видачу паспорта здійснюють територіальні підрозділи Державної міграційної служби України (далі - територіальні підрозділи ДМС).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №456 встановлено, що унесення до бланка паспорта відомостей про особу здійснюється працівниками територіальних підрозділів ДМС, на яких згідно з їх службовими обов`язками покладено заповнення бланків паспортів. Заповнення здійснюється відповідно до поданих документів від руки розбірливим почерком без скорочень та виправлень. У разі допущення помилок або виправлень бланки паспортів підлягають знищенню в порядку, установленому розділом ХI цього Тимчасового порядку.

Підпунктом 4 пункту 2 розділу ІІ Порядку №456 передбачено, що до сторінок від одинадцятої до шістнадцятої бланка паспорта вносяться відомості про зареєстроване місце проживання, зняте з реєстрації місце проживання відповідно до поданих документів. У разі обміну паспорта відомості про реєстрацію (зняття з реєстрації) місця проживання переносяться із паспорта, що підлягає обміну. У разі оформлення паспорта замість втраченого/викраденого відомості про місце проживання вносяться відповідно до інформації, отриманої за результатами перевірки обліків територіального органу ДМС або виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голови (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради (далі - орган реєстрації).

До того ж, абзацом пункту 2 розділу ІІ Порядку №456 унормовано, що правильність оформлення паспорта, наявність підстав для оформлення перевіряються уповноваженою особою територіального підрозділу ДМС, яка за своїми службовими обов`язками відповідає за оформлення та видачу паспорта громадянина України, про що робиться відповідна відмітка у графі 11 заяви.

З наведеного вбачається, що заповнення сторінок бланка паспорта, в т.ч. внесення відомості про зареєстроване місце проживання особи є обов`язком працівника територіального підрозділу ДМС, який повинен перевірити правильність оформлення паспорта.

Встановлення судом неналежного оформлення паспорта позивачки дає підстави стверджувати про неповне виконання Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.06.2023 у справі №420/444/23.

За таких обставин спірна постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження №76809557 винесена передчасно та за відсутності доказів, які б підтверджували факт належного повного виконання судового рішення.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас, суд першої інстанції помилково врахував посилання третьої особи на те, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 №265 "Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад" внесення відмітки про реєстрацію місця проживання в паспорт у формі книжечки здійснюється органом реєстрації, а саме: виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, ЦНАП (центр надання адміністративних послуг), на території якого розташоване зареєстроване житло, оскільки згаданий Порядок не регулює питань оформлення паспорта громадянина України зразка 1994 року особі, щодо якої прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання ДМС оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року

Резюмуючи все викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування справи та порушення норм матеріального права знайшли своє підтвердження, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За приписами частини першої та частини другої статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відтак апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню.

У відповідності до статті 139 КАС України судові витрати, понесені позивачкою по сплаті судового збору за подачу позовної заяви (1211,20 грн.) та апеляційної скарги (1816,80грн.) підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Керуючись статтями 287, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденка Олександра Сергійовича про закінчення виконавчого провадження №76809557 від 18.02.2025.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3028 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя-доповідач В.О.Скрипченко

Суддя М.П.Коваль

Суддя Ю.В.Осіпов