Справа № 641/1723/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 р. Справа № 641/1723/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2025, суддя Маньковська О.О., по справі № 641/1723/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив скасувати постанову ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 № 682 від 27.02.2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення у виді штрафу в розмірі 17000 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 18.04.2025 позовну заяву залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про неврахування судом першої інстанції примітки до ст. 210 КУпАП, в силу приписів якої положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Також, апелянт зазначав, що оскаржувана постанова не містить посилань на те, які саме дані мав уточнити позивач. Вказував, що матеріали справи не містять доказів належного та своєчасного повідомлення позивача про розгляд справи відповідно до ч. 1 ст. 277-2 КУпАП.

Клопотання про відкладення

У судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача до судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, ІНФОРМАЦІЯ_2 складений протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та, постановою № 682 від 27.02.2025 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. за порушення п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постановою встановлено, що 22.11.2024 ІНФОРМАЦІЯ_2 військовозобов`язаному ОСОБА_1 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомлення про вручення, засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», була направлена повістка № 1346959, яка сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 , про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.12.2024 на 09:00 год, для звірки військово-облікових даних. Вищезазначена повістка № 1346959 була повернута до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою про відсутність особи ОСОБА_1 за місцем проживання. Відповідно до п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних. Таким чином, ОСОБА_1 , будучи оповіщений 01.12.2024 належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 на 05.12.2024 на 09:00 год, у вказану дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин не з`явився за викликом, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим в особливий період, який настав в Україна з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 року № 303/2014) та діє на сьогодні, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Статтею 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Абзацом 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно із п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 № 560 (далі - Порядок 560), належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: 1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки; 2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Таким чином, враховуючи положення Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є, зокрема, день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних.

Так, за даними оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_3 05.12.2024 о 09:00 відповідно до повістки від 22.11.2024 № 1346959 для уточнення персональних даних.

Зазначена повістка була направлена за адресою реєстрації ОСОБА_1 , яка є фактичною адресою місця проживання позивача, та згідно з довідкою про причини повернення на адресу відправника повернулась із відміткою від 01.12.2024 «адресат відсутній за вказаною адресою», що також підтверджується даними трекінгу поштового відправлення № 889 на сайті «Укрпошта».

У зв`язку з неприбуттям позивача 05.12.2024 у визначений повісткою від 22.11.2024 № 1346959 час до ІНФОРМАЦІЯ_3 був складений протокол про адміністративне правопорушення № 677 від 26.02.2025, яким зафіксовано, що ОСОБА_1 будучи оповіщений 01.12.2024 належним чином про необхідність явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме на 05.12.2024 о 09:00 годині, у вказану дату та час до ІНФОРМАЦІЯ_3 без поважних причин не з`явився за викликом, про поважні причини неявки не повідомив, чим порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим в особливий період, який настав в Україна з моменту оголошення Президентом України часткової мобілізації (Указ від 17.03.2014 року № 303/2014) та діє на сьогодні, вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Також у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10:00 год. 27.02.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , кабінет № 31.

27.02.2025 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 проведено розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 та винесено постанову № 682 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Таким чином, враховуючи дотримання відповідачем положень п. 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період № 560, щодо належного оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, колегія суддів зазначає, що невчинення позивачем дій, які він повинен був вчинити у визначений законом строк, утворює склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, у зв`язку з чим погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання відповідачем вимог законодавства при складанні постанови № 682.

Доводи позивача про протиправне винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення за його відсутності, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до протоколу № 677, який підписаний позивачем, останній був повідомлений про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, а отже не був позбавлений можливості бути присутнім під час такого розгляду.

Доводи позивача про недостатність часу для підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення та забезпечення правової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач не був позбавлений можливості подати до ІНФОРМАЦІЯ_3 клопотання про відкладення такого розгляду.

При цьому, посилання позивача на недотримання відповідачем вимог ч. 1 ст. 277-2 КУпАП щодо повідомлення позивача про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, як на підставу для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною та такою, що винесена з порушенням встановленої процедури, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки зазначена стаття стосується повідомлень про розгляд справи виключно в суді.

Доводи позивача про те, що він вчасно оновив свої дані через електронний застосунок Резерв+, у зв`язку з чим не порушив вимог п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку» колегія суддів не приймає, оскільки, зазначений пункт містить імперативний припис, відповідно до якого, у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Разом з тим, позивач в порушення вимог п. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку», будучи зобов`язаним з`явитись до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманій повістці, до ІНФОРМАЦІЯ_3 у встановлений час не з`явився, при цьому, правомірність виклику позивача до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є предметом розгляду у цій справі.

Враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що відповідачем дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, судовим розглядом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_3 від 27.02.2025 № 682 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.04.2025 по справі № 641/1723/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді З.Г. Подобайло В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 04.06.25.