Справа № 440/2898/25
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

. 04 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/2898/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Чеснокової А.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративний позов ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

05.03.2025 ОСОБА_1 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, а саме просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 04.02.2025 про притягнення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №21, видане Полтавською обласною КДКА 06.01.1998) до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. п. 3,5,6 ч.2 ст. 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності прийнято протиправно, оскільки ч. 2 ст. 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» обмежує можливість застосування дисциплінарного стягнення до адвоката у часі (протягом одного року). Відтак, вважає, що оскаржуване рішення були прийняте з порушенням даних строків, а саме після його закінчення.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву в якому його не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказував не правомірність оскаржуваного рішення, оскільки проступок позивача вважається триваючим, а відтак відповідач застосував дисциплінарне стягнення до позивача в межах строків передбачених чинним законодавством.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26.05.2025 було витребувано додаткові докази.

Справу за вказаним позовом розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі частини четвертої статті 229 вказаного Кодексу.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що 06.01.1998 року позивач отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №281 в Полтавській обласній КДКА. Відомості про робоче місце адвоката внесено до ЄРАУ : АДРЕСА_1 .

19.11.2024 до КДКА Полтавської області зі скаргою звернувся директор Вищої школи адвокатури Кузьменко С.С., де вказував, що відповідно до відомостей, що містяться в ЄРАУ та ВШ НААУ, відсутня інформація про виконання адвокатом ОСОБА_1 вимог з підвищення кваліфікації у періоди з 2019 по 2023 роки.

23 грудня 2024 року адвокат ОСОБА_1 надала письмові пояснення, у яких вказала про те, що у 2019 році брала участь у заходах із підвищення кваліфікації, що підтверджується наданими копіями сертифікатів від 18 травня, 25 травня та 08 червня 2019 року. У період з 2020-2021 років під час карантинних обмежень, пов`язаних із пандемією COVID-19, та військовими діями на території України, адвокат ОСОБА_1 вивчала судову практику, правові позиції, новели законодавства шляхом участі у досудовому розслідуванні в кримінальних провадженнях та судових засіданнях в усіх категоріях справ різної предметної підсудності в судах України, про що зазначено в оскаржуваному рішенні КДКА Полтавської області від 04.02.2025.

04.02.2025 КДКА Полтавської області винесло рішення, яким вирішено притягти адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді попередження. Основною підставою винесення оскаржуваного рішення вказано те, що дисциплінарний проступок у вигляді не підвищення адвокатом свого професійного рівня ( кваліфікації) є триваючим.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Як свідчать матеріали справи, ключовим критерієм для притягнення відповідачем позивача до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження став триваючий характер дисциплінарного проступку, а саме: непідвищення адвокатом ОСОБА_1 кваліфікації в 2019-2023 роках.

Таким чином, суду необхідно встановити, чи дійсно порушення мало триваючий характер, в зв`язку з чим необхідно встановити момент (день) вчинення такого проступку.

Статтею 21 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI встановлені професійні обов`язки адвоката.

Відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний підвищувати свій професійний рівень.

Порядок підвищення кваліфікації адвокатів України затверджено рішенням Ради адвокатів України № 111 від 21.09.2019 (далі Порядок № 111) та рішенням Ради адвокатів України від 03.07.2021 № 63 (далі Порядок № 63).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 111 дія цього Порядку поширюється на адвокатів, які здійснюють адвокатську діяльність у формах, визначених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Пунктом 2 Порядку підвищення кваліфікації адвокатів України визначено, що підвищення кваліфікації є підвищенням професійного рівня адвоката, що є його важливим професійним обов`язком, дотримання якого має забезпечувати безперервне поглиблення, розширення й оновлення адвокатами своїх професійних знань, вмінь та навичок, за бажанням адвоката здобуття нової спеціалізації або кваліфікації у певній галузі права чи сфері діяльності на основі раніше здобутої освіти і практичного досвіду, забезпечувати адвокатів достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві та практиці його тлумачення та застосування.

Згідно пункту 17 Порядку підвищення кваліфікації адвокатів України, всі адвокати,

інформація про яких внесена до Єдиного реєстру адвокатів України зобов`язані постійно підвищувати свій професійний рівень (професійну кваліфікацію).

Вищезазначені норми також закріплені і в Порядку № 63.

Положеннями пункту 2 Порядку № 63 встановлено, що підвищення кваліфікації є підвищенням професійного рівня адвоката, що є його важливим професійним обов`язком, дотримання якого має забезпечувати безперервне поглиблення, розширення й оновлення адвокатами своїх професійних знань, вмінь та навичок, за бажанням адвоката здобуття нової спеціалізації або кваліфікації у певній галузі права чи сфері діяльності на основі раніше здобутої освіти і практичного досвіду, забезпечувати адвокатів достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві та практиці його тлумачення та застосування.

Відповідно до пункту 16 Порядку № 63 всі адвокати, інформація про яких внесена до Єдиного реєстру адвокатів України зобов`язані постійно підвищувати свій професійний рівень (професійну кваліфікацію).

Згідно з пунктом 17 Порядку № 63 один заліковий бал з підвищення кваліфікації адвокатів дорівнює 1 (одній) годині навчання, крім випадків, встановлених цим Порядком.

Відповідно до частини 1 статті 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що дисциплінарним проступком адвоката є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.

Згідно зі статтею 35 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" за вчинення дисциплінарного проступку до адвоката може бути застосовано одне з таких дисциплінарних стягнень: 1) попередження; 2) зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до одного року; 3) для адвокатів України - позбавлення права на заняття адвокатською діяльністю з наступним виключенням з Єдиного реєстру адвокатів України, а для адвокатів іноземних держав - виключення з Єдиного реєстру адвокатів України.

Адвокат може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності протягом року з дня вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 111 адвокати, які набули статусу адвоката, протягом перших трьох років своєї адвокатської діяльності зобов`язані підвищити свій професійний рівень на рівні 48 годин з яких не менше 16 годин - щороку. У разі отримання свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю у другому півріччі відповідного року, такий адвокат має право отримати меншу кількість балів у першому році отримання свідоцтва, за умови, що загальна кількість балів за 3 роки становитиме не менше 48 годин.

Пунктом 21 Порядку № 111 передбачено, що всі адвокати, за виключенням адвокатів, зазначених у пункті 20 цього порядку, зобов`язані підвищувати кваліфікацію адвоката на рівні 10 годин на рік. При цьому пунктом 22 Порядку передбачено, що адвокат за рік має отримати не менше ніж 2 залікових бали за навчання з питань правил адвокатської етики та стандартів професійної діяльності.

Пунктом 24 Порядку № 111 підвищення кваліфікації адвокатів України вказано, що звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня по 31 грудня кожного року. Вищою школою адвокатури НААУ ведеться особиста картка обліку залікових балів адвоката.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 111 у разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката, Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку. В свою чергу у разі надходження скарги на такого адвоката у КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в ЄРАУ, про вчинення інших порушень, ці данні повинні бути враховані при розгляді дисциплінарної справи.

Вищезазначені положення також закріплені в Порядку № 63.

Пунктами 20, 23 Порядку № 63 встановлено, що всі адвокати, за виключенням адвокатів, зазначених у пункті 19 цього порядку, зобов`язані підвищувати кваліфікацію адвоката на рівні 10 годин на рік (10 залікових балів).

Звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня по 31 грудня кожного року. Вищою школою адвокатури НААУ ведеться особиста картка обліку залікових балів адвоката. У разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката, Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку. В свою чергу у разі надходження скарги на такого адвоката у КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в ЄРАУ, про вчинення інших порушень, ці данні повинні бути враховані при розгляді дисциплінарної справи.

З аналізу наведених положень виходить, що об`єктивна сторона дисциплінарного проступку непідвищення кваліфікації адвокатом протягом року, полягає у бездіяльності, а саме, не набранні адвокатом встановленої Порядком № 111 та Порядком № 63 кількості балів протягом відповідного календарного року, а саме з 1 січня по 31 грудня.

Суд зауважує, що при встановленні чи своєчасно вчинена певна дія, або ж чи має місце бездіяльність, визначальним є дотримання суб`єктом темпоральних рамок, передбачених у нормативно-правовому акті, без невиправданого для конкретної ситуації зволікання.

Днем бездіяльності, у свою чергу, є останній день встановленого законом строку, в який мало бути вчинено дію або прийнято рішення. Визнанню бездіяльності протиправною передує встановлення обов`язку виконання суб`єктом в певних дій (прийняття рішення) у визначений законом строк.

Тотожних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.09.2019 по справі № 9901/120/19.

Отже, днем бездіяльності адвоката у формі не підвищення кваліфікації є 31 грудня календарного року, в якому адвокат зобов`язаний підвищити кваліфікацію.

Тобто, з наступного дня 1 січня календарного року, що йде за роком, в якому адвокат повинен був підвищити кваліфікацію (звітній рік), адвокат вважається таким, що вчинив відповідний дисциплінарний проступок.

Відтак, встановлений частиною 2 статті 35 Закону № 5076-VI річний строк притягнення до дисциплінарної відповідальності починається 31 грудня звітного року, і обраховується з 1 січня календарного року, що йде за звітнім роком, та триває до 31 грудня відповідного року.

Разом з цим, строк притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності має присічний характер. Тобто за спливом такого строку адвокат не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності і вказаний строк не може бути поновлений.

Суд також акцентує, що не підвищення кваліфікації за кожний календарний рік містить в собі склад самостійного дисциплінарного проступку.

Таким чином, зобов`язання з підвищення кваліфікації адвокатом ОСОБА_1 на рівні 10 годин за 2019 рік закінчилися 31.12.2019 року (день вчинення правопорушення), останнім днем строку, передбаченого ч.2 ст.35 Профільного Закону, притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, є 31.12.2020 року. Відповідно за 2020 рік крайній термін притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є 31.12.2021, за 2021 рік - 31.12.2022, за 2022 рік - 31.12.2023, за 2023 рік - 31.12.2024.

Тобто суд приходить до висновку, що на момент винесення оскаржуваного рішення, а саме 04.02.2025 вимоги ч.2 ст.35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» були порушені відповідачем, оскільки закінчився річний строк притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності за невиконання зобов`язання з підвищення кваліфікації на рівні 10 годин за 2019 рік, за 2020 рік, за 2021 рік, за 2022 рік та за 2023 рік.

У світлі наведених висновків, повертаючись до вирішення спірного питання щодо триваючого характеру дисциплінарного проступку позивача, суд зазначає наступне.

З цього приводу в позовній заяві позивач наголошує, що вказані порушення не є триваючими та можуть бути поставлені в провину позивачу в межах строку притягнення до дисциплінарної відповідальності один рік з дня вчинення. Проте, строк притягнення до відповідальності за непідвищення кваліфікації за 2019-2023 роки вийшов, що, як наслідок, виключає триваючий характер проступку.

Натомість, відповідач в заявах по суті справи, навпаки, акцентує на тому, що непідвищення кваліфікації відповідачем за спірний період є триваючим дисциплінарним проступком, позаяк пов`язане з безперервним невиконанням позивачем обов`язків, передбачених законом. Тобто, позивач вчинивши протиправну бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження бездіяльності. Така бездіяльність безперервно порушує закон протягом певного часу. Увесь цей час позивач безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Окрім того зазначає, що триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону. Відтак, відповідачем дотримано строк притягнення відповідача до дисциплінарної відповідальності.

Проте, суд відхиляє посилання відповідача на триваючий характер проступку, та відповідно не поширення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, з огляду на таке.

У постановах від 13.02.2019 у справі № 130/1001/17, від 18.01.2021 у справі № Б-23/75-02, від 29.09.2021 у справі № 166/1222/20 Верховний Суд виклав правову позицію щодо ієрархії застосування висновків Верховного Суду, відповідно до якої в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції слід виходити з того, що висновки Верховного Суду, які містяться в судових рішеннях судової палати, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів цього суду.

Указане також узгоджується з правовими висновками, викладеними в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 09.08.2019 у справі № 910/12968/17 (провадження № 12-120гс19) та в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19 (пункт 9.27).

Також, згідно з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати.

Суд звертає увагу, що у постанові від 11.12.2018 у справі №810/1224/17 (К/9901/17539/18), провадження №11-733апп18, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у чинному законодавстві України не визначено поняття «триваюче правопорушення». Разом з тим, за загальноприйнятим у теорії права визначенням триваючим вважають правопорушення, яке починається з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, коли винна особа не виконує конкретний покладений на неї обов`язок або виконує його неповністю чи неналежним чином, а потім така бездіяльність триває протягом певного проміжку часу до моменту виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №160/17189/21.

Враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду щодо ієрархії застосування висновків касаційного суду, викладену в ухвалі від 09.08.2019 у справі № 910/12968/17, у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17, суд вважає застосовним до спірних правовідносин саме наведене вище визначення триваючого правопорушення.

Отже, триваюче правопорушення припиняється за наявності однієї з двох вищевказаних умов: 1) виконання установлених обов`язків; 2) виявлення правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 06.02.2018 у справі № 752/11464/16-к надав таке тлумачення сполучнику «або»: «…в цьому випадку використана синтаксична конструкція, в якій однорідні члени речення з`єднані безсполучниковим зв`язком, і між двома останніми членами речення стоїть розділовий сполучник «або». Така синтаксична конструкція часто використовується в законодавстві. При цьому вживання «або» для з`єднання однорідних членів речення створює альтернативний перелік. Якщо такий перелік перераховує умови для настання певного правового наслідку, це означає, що наслідок настає за наявності хоча б однієї з перелічених умов».

Тобто, у спірних правовідносинах моментом припинення триваючого правопорушення (дисциплінарного проступку) є виконання установлених обов`язків або виявлення правопорушення.

Обираючи підхід до визначення моменту припинення триваючого правопорушення (дисциплінарного проступку), суд враховує положення чинного законодавства України.

Так, визначення триваючого правопорушення міститься у п. 111.5 статті 11 Податкового кодексу України, згідно з яким триваюче правопорушення безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.

З наведеного визначення слідує, що моментом припинення триваючого правопорушення є момент виявлення такого правопорушення уповноваженим органом.

Положеннями частини 6 статті 7 КАС України встановлено, що у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21), від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19) зазначила, що саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення.

З огляду на викладене, за умови відсутності законодавчо визначеного поняття триваючого правопорушення (дисциплінарного проступку) вищевказане визначення, зокрема в частині моменту припинення такого правопорушення (з моменту його виявлення), в силу аналогії закону, враховується судом при розгляді даної справи.

На користь такого висновку апеляційного суду свідчить також правова позиція Європейського суду з прав людини (далі - Суд), викладена, зокрема, в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06).

У вказаному рішення Суд визначив концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності порушує вимогу «якості закону». У разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід.

Тобто, норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 812/292/18 (Пз/9901/22/18).

Відтак, у спірних правовідносинах моментом припинення триваючого дисциплінарного проступку позивача є момент виявлення правопорушення уповноваженими органами адвокатського самоврядування.

При цьому, встановлюючи момент виявлення дисциплінарного проступку позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 111 та пункту 11 Порядку № 63 Вища школа адвокатури НААУ, зокрема, готує та передає НААУ інформацію для розміщення її в ЄРАУ про щорічне проходження підвищення кваліфікації адвокатами.

Також, як зазначалось вище, пунктом 24 Порядку № 111 та пунктом 23 Порядку № 63 встановлено, що звітним роком з підвищення кваліфікації адвокатів є календарний рік, з 01 січня по 31 грудня кожного року. Вищою школою адвокатури НААУ ведеться особиста картка обліку залікових балів адвоката. У разі відсутності необхідної кількості балів в заліковій картці обліку балів з підвищення кваліфікації адвоката, Вища школа адвокатури зобов`язана проінформувати раду адвокатів регіону та відповідну кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури регіону про порушення даного Порядку. В свою чергу у разі надходження скарги на такого адвоката у КДКА за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в ЄРАУ, про вчинення інших порушень, ці дані повинні бути враховані при розгляді дисциплінарної справи.

Водночас, суд звертає увагу, що держава (суб`єкт владних повноважень) має дотримуватись принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж (див. постанову Верховного Суду від 26.02.2020 у справі № 804/15772/15).

Наведене свідчить про те, що чинним законодавством презюмується наявність у розпорядженні органів адвокатського самоврядування інформації про підвищення/непідвищення адвокатом професійної кваліфікації станом на 01 січня року, наступного за звітним.

Більш того, вказана інформація повинна бути розміщена у відкритому доступі в ЄРАУ.

Відтак, саме 01 січня року, наступного за звітним, є днем коли відповідач повинен був виявити вчинення відповідачем дисциплінарного проступку, а саме непідвищення кваліфікації.

Позаяк триваюче правопорушення позивача припиняється з дня виявлення 01 січня року відповідного календарного року, наступного за звітним, саме з цієї дати має обраховуватись річний строк притягнення позивача до відповідальності.

З огляду на викладене, твердження відповідача про триваючий характер порушення позивача, яке припиняється в момент виконання позивачем установлених обов`язків, не заслуговують на увагу та не мають визначального значення при вирішенні даної справи.

Як свідчать матеріали справи, позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді попередження 04.02.2025.

Таким чином, на момент прийняття відповідачем спірного рішення, строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за 2019-2023 роки сплив, позаяк останнім днем строку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за 2019 рік було 31.12.2020, за 2020 рік - 31.12.2021, за 2021 рік - 31.12.2022, з 2022 рік - 31.12.2023, за 2023 рік - 31.12.2024.

Таким чином, на момент прийняття рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 04.02.2025 про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. п. 3,5,6 ч.2 ст. 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" строк притягнення до відповідальності сплив.

Відтак, позивач не може бути притягнений до дисциплінарної відповідальності за вищевказаний період.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору загальному розмірі 1211,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області (вул. Котляревського, буд. 6, офіс 2, м. Полтава, Полтавська область, 36000 , ) про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області від 04.02.2025 про притягнення адвоката ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №281, видане Полтавською обласною КДКА 06.01.1998) до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку, передбаченого п. п. 3,5,6 ч.2 ст. 34 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , рнокпп НОМЕР_1 ) витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області (вул. Котляревського, буд. 6, офіс 2, м. Полтава, Полтавська область, 36000 , ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на це рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова