Справа № 320/40736/23
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Державної податкової служби України у Київській області, в якій просило визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області форми «Ф» від 27.02.2023 № 0-1027.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначила про те, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, оскільки є таким, що прийняте всупереч нормам податкового законодавства та без урахування дійсних обставин справи. Позивач також наголосила на тому, що нею надавалися усі належним чином оформлені первинні документи на підтвердження наявності податкової пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки стосовно будівлі промисловості на підставі пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Головне управління Державної податкової служби у Київській області позов не визнало, подало до суду відзив на позов де зазначено, що спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте на підставі, в межах та у спосіб, що визначені ПК України, оскільки в ході проведення перевірки позивач не надав первинні документи на підтвердження використання будівлі промисловості у функціональних цілях, як того вимагають приписи пп. "є" пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби України у Київській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою апеляційну скаргу задовольнити посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 04.06.2025.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є офіційно зареєстрованим суб`єктом господарювання - фізичною особою підприємцем з 2012 року.

ФОП ОСОБА_1 як платник податків та інших обов`язкових зборів взята на облік 08.01.2012 року за № 56/46944, як платник єдиного внеску взята на облік 12.01.2012 року за № 102640476.

Видами економічної діяльності платника податків (КВЕД) згідно із ЄДРПОУ є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 10.13 Виробництво м`ясних продуктів, 10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 52.10 Складське господарство, 62.01 Комп`ютерне програмування, 62.02 Консультування з питань інформатизації, 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням, 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна, 69.10 Діяльність у сфері права, 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, 23.69 Виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.

Фактично ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за такими видами, як: 10.13 виробництво м`ясних продуктів, що включає в себе: виробництво сушеного, соленого, копченого м`яса, виробництво м`ясопродуктів: ковбас, салямі, кров`яної ковбаси, сервелату, булонської копченої ковбаси, паштетів, рулетів, вареної шинки тощо, а також включає: виробництво м`ясного борошна, виробництво мясних консервів; 10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів, що включає в себе: виробництво макаронних виробів, таких як макарони та локшина, без начинки, відварених або не відварених, виробництво кускусу, виробництво консервованих або заморожених макаронних виробів.

Безпосередню виробничу діяльність із виробництва м`ясних продуктів та виробництва макаронних виробів і подібних борошняних виробів позивач здійснює на території власного промислового об`єкта, обладнаного необхідними машинами, верстатами та устаткуванням.

Так, у власності ОСОБА_1 перебувають земельні ділянки несільськогосподарського призначення площею 13,6478 га з кадастровим номером :01:010:0119 та 14,4522 га з кадастровим номером :01:007:0021, що розташовані в адміністративних межах Фурсівської територіальної громади Білоцерківського району Київської області (адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ).

При цьому, земельні ділянки з кадастровими номерами 220488300:01:010:0119 тa :01:007:0021 мають наступні ознаки:

- цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості;

- категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення;

- вид використання земельної ділянки - для обслуговування виробничої бази.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру відчуження об`єктів нерухомого майна та ІТС «Податковий блок» за позивачем зареєстровано право власності на єдиний майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 13695, 80 кв. метрів.

ГУ ДПС у Київській області проведено розрахунок податку на зазначений об`єкт нерухомого майна за 2022 рік та винесено ППР від 27.02.2023 № 0-1027 на суму 890227,00 гривень.

Позивач, не погодившись із податковим повідомленням-рішенням, вважаючи, що єдиний майновий комплекс складається з виробничих приміщень та використовується у господарській діяльності фізичної особи - підприємця, тому не є об`єктом оподаткування, звернувся до суду за захистом порушених прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що нежитлова будівля у вигляді «ЄДИНОГО МАЙНОВОГО КОМПЛЕКСУ», що належить позивачу, за визначенням не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому позивач мав відповідну податкову пільгу та був звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що належна йому на праві власності будівля використовується для ведення власного виробництва, що підтверджується наявністю в останньої власних технічних засобів, а також наявністю найманих працівників.

Суд першої інстанції встановив не надання доказів відповідачем того, що позивач впродовж 2022 року використовував належний йому на праві власності об`єкт нерухомості у будь-який іншій, відмінній від власної господарської діяльності, а також доказів того, що зазначена нерухомість здається в позивачем в оренду чи лізинг.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки:

- Внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції надано невірну юридичну оцінку обставинам, що мають значення для справи. Це спричинило помилковість висновку суду щодо прав і обов`язків сторін у справі та призвело до винесення незаконного судового рішення;

- Позивачем не надано разом із позовною заявою: договорів щодо придбання ? сировини для виготовлення м?ясопродуктів, макаронних виробів; доказів здійснення оплати за придбання сировини на підставі таких договорів; доказів доставки сировини за адресою єдиного майнового, комплексу: АДРЕСА_1 ; доказів придбання (оренди), введення в експлуатацію обладнання необхідного для виготовлення м?ясопродуктів, макаронних виробів; доказів отримання дозвільної документації для виготовлення продукції; доказів наявності трудового персоналу залученого до процесу виготовлення продукції; договорів поставки готової продукції покупцям; доказів отримання оплати за здійснення поставки готової продукції покупцям; доказів здійснення відвантаження готової продукції за адресою єдиного майнового комплексу: АДРЕСА_1 ; доказів відображення в бухґалтерському та податковому обліку результатів здійснення господарської діяльності;

- Платник у свої підприємницькій діяльності використовував вид діяльності «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», платником не надано документальні підтвердження щодо здійснення виробничої діяльності.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року № 71-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, (далі - Закон №71-VIII) запроваджено новий місцевий податок, зокрема податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Приписи пп. 266.2.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України визначають, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 266.3.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує три відсотки розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Тобто, із набранням чинності вказаними положеннями ПК України, з 01 січня 2015 року, власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за виключенням випадків, визначених пп. 266.2.2 п.266.2 статті 266 ПК України.

Згідно пп. 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, законодавцем, у кожному буквеному пункті передбачено конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Більш того, кожен з визначених підпунктом 266.2.2 буквених пунктів має прив`язку або до статусу суб`єкта, який володіє такою нерухомістю (діти-сироти, діти, позбавлені батьківського піклування ("д"), суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу ("е"), сільськогосподарський товаровиробник ("ж"), громадські організації інвалідів та їх підприємства ("з"), релігійні організації ("и")), та/або до виду нерухомості, його стану, місця розташування (непридатна до проживання ("ґ"), будівлі дошкільних та загальноосвітніх навчальних закладів ("і"), будівлі промисловості ("є") тощо).

Отже, пп. "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України встановлено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

З вказаних норм вбачається, що пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України дає підстави для висновку про те, що законодавець у кожному буквеному пункті (від "а" до "л") передбачив конкретні умови, за наявності яких нерухомість не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до п. 30.1 та 30.2 статті 30 ПК України, податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами пп. «є» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування.

Для застосування податкової пільги, передбаченої абз. «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, підприємство повинне бути підприємством промисловості, класифікуватись за видом діяльності як промислове підприємство, також повинне використовувати будівлі, щодо яких існують спірні питання щодо їх оподаткування, безпосередньо для виробництва промислових товарів, використовувати у своїй діяльності.

Застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у підпункті «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

При цьому, обмежувальне тлумачення за рахунок введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, звільнення від оподаткування за критерієм «будівлі промисловості», лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), за суб`єктним складом, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Колегія суддів зазначає, що будівлі промисловості відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 належать до класу 1251 «Будівлі промисловості», який в свою чергу включає підкласи: 1251.1 «Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості», 1251.2 «Будівлі підприємств чорної металургії», 1251.3 «Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості», 1251.4 «Будівлі підприємств легкої промисловості». 1251.5 «Будівлі підприємств харчової промисловості», 1251.6 «Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості», 1251.7 «Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості», 1251.8 «Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості», 1251.9 «Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне».

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрована як суб`єкт господарювання - фізична особа-підприємець взята на облік 18.01.2012 року за № 56/46944, як платник єдиного внеску взяте на облік 12.01.2012 року за № 102640476.

Видами економічної діяльності платника податків (КВЕД) згідно із ЄДРПОУ є: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, 10.13 Виробництво м`ясних продуктів, 10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів, 47.99 Інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, 52.10 Складське господарство, 62.01 Комп`ютерне програмування, 62.02 Консультування з питань інформатизації, 62.03 Діяльність із керування комп`ютерним устаткуванням, 46.17 Діяльність посередників у торгівлі продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 68.10 Купівля та продаж власного нерухомого майна, 69.10 Діяльність у сфері права, 69.20 Діяльність у сфері бухгалтерського обліку й аудиту; консультування з питань оподаткування, 23.69 Виробництво інших виробів із бетону, гіпсу та цементу, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 62.09 Інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем.

ФОП ОСОБА_1 здійснює господарську діяльність за такими видами, як: 10.13 виробництво м`ясних продуктів, що включає в себе: виробництво сушеного, соленого, копченого м`яса, виробництво м`ясопродуктів: ковбас, салямі, кров`яної ковбаси, сервелату, булонської копченої ковбаси, паштетів, рулетів, вареної шинки тощо, а також включає: виробництво м`ясного борошна, виробництво м`ясних консервів; 10.73 Виробництво макаронних виробів і подібних борошняних виробів, що включає в себе: виробництво макаронних виробів, таких як макарони та локшина, без начинки, відварених або не відварених, виробництво кускусу, виробництво консервованих або заморожених макаронних виробів. Виробничу діяльність із виробництва м`ясних продуктів та виробництва макаронних виробів і подібних борошняних виробів позивач здійснює на території власного промислового об`єкта, обладнаного необхідними машинами, верстатами та устаткуванням.

З матеріалів справи вбачається, що у 2022 році позивачем отримувались товарно-матеріальні цінності, серед яких : банки харчові, кришки, полтермакс, цибуля суха, аромат тушоного м`яса, аромат бульйону, українська комбі, аромат смаженого м`яса, аромат Порк, перець чорний мелений, від контрагентів-постачальників : ТОВ «Тревіум Пекеджинг Україна», ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 .

На підтвердження вказаних поставок ФОП ОСОБА_1 надавались відповідні видаткові накладні та товарно-транспортні накладні.

Виищевказані договори та первинні документи містять усі обов`язкові реквізити для розкриття змісту здійснених господарських операцій та сприяли досягненню економічної вигоди шляхом взаємного виконання сторонами взятих на себе обов`язків. Апелянтом не надано жодного належного та допустимого доказу на спростування вищевикладених обставин.

Згідно із технічними паспортами та Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно «ЄДИНИЙ МАЙНОВИЙ КОМПЛЕКС» складається з наступних нежитлових виробничих приміщень:

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «А», площею 109,3 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «В», площею 3 581,3 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Г», площею 914,3 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Д», площею 9,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Ж», площею 109,3 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, « 3», площею 1217,1 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «И», площею 93,8 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «I», площею 635,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Л», площею 41,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «О», площею 207,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «П» (ковбасний цех), площею 2845,8 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Р», площею 130,4 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «С», площею 190,4 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Т», площею 220,0 кв. м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «У», площею 605,5 кв. м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Х», площею 129,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Ц», площею 97,1 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Ч», площею 39,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Ш», площею 510,9 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Ш-3», площею 39,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, «Щ», площею 847,6 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, « 1 А», площею 77,8 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, « 1 Б», площею 489,5 кв.м.;

- Складова частина об`єкта нежитлова будівля, « 1 В», площею 489,8 кв.м.

З огляду на викладене у сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що нежитлова будівля у вигляді єдиного майнового комплексу, що належить позивачу, що розміщений за адресою: АДРЕСА_1, за визначенням належить до складу об`єктів харчової промисловості і використовується позивачем у власній господарській діяльності з промислового виробництва, а саме виробництва м`ясопродуктів, макаронних виробів, про що безпосередньо свідчать матеріали справи. Належних доказів на спростування викладеному апелянтом не надано.

Також колегія суду апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що нежитлова будівля у вигляді «ЄДИНОГО МАЙНОВОГО КОМПЛЕКСУ», що належить позивачу, за визначенням не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а тому позивач мав відповідну податкову пільгу та був звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Водночас, у справі відсутні також докази, що позивач впродовж 2022 року використовував належний йому на праві власності об`єкти нерухомості у будь-якій іншій, відмінній від власної господарської діяльності.

Доказів того, що зазначена нерухомість здається позивачем в оренду чи лізинг апелянтом суду не надано.

Колегія суддів апеляційного суду на підтвердження факту використання будівлі промисловості з метою здійснення господарської діяльності бере до уваги долучені позивачем:

- договори про надання послуг та акти здачі-приймання виконаних робіт (послуг), по господарським операціям щодо виготовлення м`ясної консерви "свинина класична";

- договори про надання послуг у вигляді виготовлення ковбасних виробів (ковбаси сосиски шкільні) та акти здачі-приймання виконаних робіт (послуг) по господарським операціям з МЗП "Баварія" (код за );

- видаткові накладні та договір з ТОВ "Росич" (код за ) щодо поставки ковбасних виробів, а саме ковбасок Сосиски шкільні, макаронні вироби власного виробництва (Ріжка), макаронні вироби власного виробництва (Ракушка), макаронні вироби власного виробництва (Спіраль), макаронні вироби власного виробництва (Паутинка).

Ураховуючи встановлені обставини справи та правове регулювання спірних правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про наявність достатніх фактичних та юридичних підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Київській області від 27.02.2023 № 0-1027 у повному обсязі з мотивів його протиправності.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, визначено, що в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, дійшов цілком обґрунтованого та правильного висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС України у Київській області від 27.02.2023 № 0-1027 є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, вимоги апелянта є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

За наслідком апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Київській області - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко