Справа № 396/720/25
Суддя: Русіна А. А.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 396/720/25
Провадження № 2-а/396/46/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2025 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної А.А.,

за участю секретаря судового засідання Філюкової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження в м.Новоукраїнка Кіровоградської області в залі суду справу №396/478/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 від імені якого діє адвокат Ларіна Дар`я Сергіївна до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ларіна Д.С. звернувся до Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови в справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 29.01.2025 відносно позивача було складено протокол та винесено постанову про адміністративне правопорушення № 171/2025, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, а саме ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним, не проходив військово-лікарську комісію для встановлення придатності до проходження військової служби. Проте, позивач не вчиняв інкримінованого правопорушення, жодної повістки або направлення на проходження ВЛК не отримував, жодних відмов не писав. Ні до протоколу, ні до постанови не долучено жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого правопорушення. Враховуючи викладене просить скасувати оскаржувану постанову, а провадження закрити.

21.04.2025 постановлено ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу час для усунення недоліків.

Ухвалою Новоукраїнського районного суду 29.04.2025 позивачу поновлено строк для звернення до суду із даним позовом, прийнято справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Від представника відповідача на електронну адресу суду 16.05.2025 надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовує тим, що позивач був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час спілкування було встановлено, що позивача ніколи не проходив ВЛК, яке має проходити раз на рік згідно Положення про військово-лікарську експертизу в ЗСУ. Також, йому було запропоновано пройти військово-лікарську експертизу в ЗСУ, яке передбачає проходження ВЛК під час дії в Україні воєнного стану один раз на рік. Позивач погодився на проходження ВЛК в АДРЕСА_1 . Під час проходження ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 відмовився від її проходження, про що було складено акт відмови проходження ВЛК та факт відмови зафіксовано на відеозапис. Таким чином позивач не виконав свій обов`язок передбачений Законом України «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Постанову № 560 від 16.05.2024 «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, під час дії правового режиму в державі «військовий час», про що було складено протокол та винесено постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП України, від підпису та отримання яких відмовився. Зауважень та скарг під час їх складання не надходило. На підтвердження заперечень стороною відповідача надано акт відмови від проходження ВЛК, копію карти обстеження та медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_5 , відеодиск із записом факту відмови ОСОБА_1 від проходження ВЛК.

21.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Ларіної Д.С. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої сторона позивача вказує, що відповідач у відзиві намагається довести неправомірність дій позивача щодо відмови від проходження ВЛК, а не неправомірність щодо не проходження ним ВЛК. Жодні доводи наведенні в позові сторона відповідача не спростувала, а лише описала свою версію події щодо відмови від проходження ВЛК позивачем. Представник стверджувала, що позивач не отримував жодного виклику з метою проходження ВЛК, тому у нього відсутній обов`язок проходити ВЛК самостійно. Також, поданні докази відповідачем вважає неналежними та не допустимими.

05.06.2025 представник позивача адвокат Ларіна Д.С. подала до суду додаткові пояснення які є подібні обгрунтуванням викладених у позовній заяві та відповіді на відзив. Також просила долучені відеофайли не брати до уваги в якості доказу, оскільки сторона позивача в рамках даної справи не ознайомлена. Позивач був ознайомлений з даними відеозаписами в рамках іншої справи, проте на даному відеозаписі невідома особа у формі схожій на військового провела розгляд справи і винесла постанову, та вручила протокол і постанову. При цьому, під час відеофіксації, жодний акт про відмову від підпису протоколу не складався та не підписувався, свідки відсутні. Представник вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що позивач взагалі викликався до ІНФОРМАЦІЯ_3 , з зазначенням дати та часу та вимогою пройти ВЛК.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як військовозобов`язаний під час перевірки працівниками національної поліції та представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 не проходив військово-лікарську комісію для встановлення придатності до проходження військової служби, чим порушив ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» під час дії правового стану в державі «військовий час». Внаслідок чого, старшим офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_3 складено адміністративний протокол № 167/2025 від 07.03.2025 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210 КУпАП (а.с.10).

Згідно копії постанови про накладення адміністративного стягнення №167/2025 від 07.03.2025, винесеної ТВО начальника підполковником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000 грн (а.с.11).

Зі змісту постанови встановлено, що у приміщені ІНФОРМАЦІЯ_3 як військовозобов`язаний під час перевірки працівниками національної поліції та представниками ІНФОРМАЦІЯ_3 не проходив військово-лікарську комісію для встановлення придатності до проходження військової служби, чим порушив ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Постанови КМУ № 560 від 16.05.2024 «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» під час дії правового стану в державі «військовий час», такими діями вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП.

З поданих стороною відповідача доказів на спростування позовних вимог позивача вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження військово-лікарської комісії, про що ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 складено 07.03.2025 акт про відмову від проходження медичного огляду ВЛК.

Факт відмови позивача від проходження військово-лікарської комісії зафіксовано на відеозапис.

Як вбачається з картки обстеження та медичного огляду ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 07.03.2025 пройшов обстеження: флюорографію грудної клітки, ЛОР, психіатра. Заключення інших спеціалістів відсутні .

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження, зокрема, рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

На підставі ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, що також передбачено ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Диспозиція ч.1 ст.210 КУпАП встановлює склад правопорушення, а саме: порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Частиною 3 статті 210 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період, яка тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Норма ч. 3 ст. 210 КУпАП є бланкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Формулювання суті правопорушення повинно містити відомості про вчинене правопорушення згідно з диспозицією статті з конкретизацією суті порушення відповідно до конкретної норми відповідного нормативного акту, який регулює правила військового обліку.

Суд зазначає, що висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а також відповідати принципу законності.

Склад адміністративного правопорушення це сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що визначають діяння (дію чи бездіяльність) як адміністративне правопорушення (проступок). Елементами складу адміністративного правопорушення є: об`єкт, об`єктивна сторона; суб`єктивна сторона; суб`єкт.

Зокрема, об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення - це сукупність ознак, що характеризують зовнішню сторону правопорушення. Це такі ознаки як саме протиправне діяння - дія чи бездіяльність, шкідливі наслідки діяння, причинний зв`язок між протиправним діянням та шкідливими наслідками, що наступили; час, місце, умови, способи та засоби вчинення правопорушення. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони є протиправне діяння.

Так, оскаржуваною постановою було встановлено факт того, що ОСОБА_1 не проходив військово-лікарську комісію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Указом Президента України від 17.03.2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію`на території України почав діяти особливий період, який триває до теперішнього часу.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували станом на дату винесення оскаржуваної постанови).

Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.

Постановою Кабінету Міністрів України № 560, затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу підчас мобілізації та встановлено, що на особливий період строк дії довідки з висновком ВЛК складає: в мирний час - 5 років; під час мобілізації та/або воєнного стану - 1 рік.

Відповідно до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджені Постановою КМУ від 30 грудня 2022 р. № 1487, призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) ТЦК та СП до ТЦК та СП у строки, зазначені в отриманих ними документах для проходження медичного огляду, а також проходити медичний огляд та лікування в закладах охорони здоров`я згідно з рішеннями комісій з питань взяття на військовий облік, призовних комісій або військово-лікарських комісій районних (міських) ТЦК та СП.

Згідно із ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно п. 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України зобов`язані прибувати до ТЦК та СП, за викликом.

Доказів того, що позивачу були направлені виклики з метою проходження військово-лікарської комісії матеріали справи не містять.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ініціатором проходження ВЛК є не сам військовозобов`язаний, в даному випадку ОСОБА_1 , а ТЦК та СП. Саме, коли ТЦК та СП направить військовозобов`язаного на ВЛК - тільки тоді виникне обов`язок у особи цей ВЛК пройти. Якщо ТЦК та СП не намагалось направити військовозобов`язаного на ВЛК, відсутній склад правопорушення з боку військовозобов`язаного щодо несвоєчасного проходження ВЛК.

В матеріалах справи відсутні докази того, що позивачу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_6 були направлені повістки (виклики) або вручено направлення на проходження ВЛК, а з власної ініціативи він його пройти не міг, оскільки ВЛК проходиться лише за направленням ТЦК та СП.

Оскільки жодним нормативним актом, у тому числі і зазначеними у оскаржуваній постанові, не передбачено обов`язку громадянина України після оголошення мобілізації без виклику посадових осіб ТЦК та СП для проходження з власної ініціативи ВЛК, то у його діях відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.

Крім того, оскаржуваною постановою було встановлено факт того, що ОСОБА_1 не проходив військово-лікарську комісію, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, при цьому докази надані стороною відповідача, зокрема і відеозапис, фактично підтверджують відмову позивача від проходження ВЛК, проте таке правопорушення позивачу в провину не ставиться, тому надані докази не можу бути визнанні судом, як належні та допустимі.

Жодних доказів на підтвердження інкримінованого правопорушення позивачу матеріалів справи не містять та суду не надано.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах стосовно оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення не підтверджується достатніми доказами, відповідачем в ході розгляду справи не доведено правомірність винесення постанови відносно позивача, відтак суд вважає за необхідне скасувати постанову, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст.210, 251,268,280,289 КУпАП, ст.ст.72-79,90,242-246,255,286, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову № 167/2025 від 07.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП закрити за відсутністю складу адмінправопорушення.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Повний текст рішення складено 05.06.2025 року.

Суддя: А. А. Русіна