Справа № 320/40879/23
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., секретар судового засідання Євгейчук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Міністерства Юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

Історія справи.

05.11.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, яким просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у неповному наданні інформації на запит адвоката Подольського А.А. від 17.10.2023 б/н;

- зобов`язати відповідача надати на запит адвоката Подольського А.А. від 17.10.2023 б/н інформацію щодо сум стягнутих на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем здійснюються виконавчі провадження щодо ОСОБА_11 та решти відповідачів у справі №910/12955/20. З метою захисту прав та інтересів ОСОБА_11 він звернувся до відповідача із запитом, предметом якого визначено дані про суми заборгованості, стягнуті на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників. Проте, відповідач відмовив у наданні такої інформації з огляду на відсутність документів, які підтверджують повноваження представника сторони виконавчого провадження-боржника відносно осіб, зазначених у запиті.

Позивач вважає відмову у наданні запитуваної інформації необґрунтованою та такою, що порушує його професійні права як адвоката під час здійснення адвокатської діяльності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 р. позовні вимоги задоволено частково:

Визнано протиправною відмову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у наданні інформації на запит адвоката Подольського Андрія Анатолійовича від 23.10.2023 б/н щодо сум, стягнутих на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з підстав, викладених у листі від 23.10.2023.

Зобов`язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути адвокатський запит адвоката Подольського Андрія Анатолійовича від 23.10.2023 б/н в частині надання інформації щодо сум, стягнутих на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з урахуванням висновків суду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Судом першої інстанції, приймаючи таке рішення, зроблено висновок, що адвокатський запит відповідав вимогам статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VI та мав бути розглянутий відповідачем 2 як суб`єктом владних повноважень у встановленому законом порядку і не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту зобов`язаний був надати адвокату відповідну інформацію або копії документів.

Позивач судове рішення в частині відмовлених позовних вимог не оскаржує.

Міністерство Юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано відсутністю підстав для надання запитуваної інформації з огляду на те, що позивачем в додатку до запиту не надано документів, які підтверджують повноваження представника сторони виконавчого провадження-боржника відносно осіб, зазначених у запиті, посилаючись на положення статей 14, 15, 16 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому зауважує, що саме нормами Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язанний керуватись Відділ при розгляді адвокатського запиту, відносно запитуваної у даному запиті інформації.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 квітня 2025 року відкрито апеляційне провадження та витребувано справу зі суду першої інстанції, та після надходження справи, було призначено до слухання, і строк розгляду справи продовжувався.

Сторони належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи.

У судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неяка учасника справи не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Обставини справи.

Судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що Адвокат Подольський А.А. звернувся до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби з адвокатським запитом від 23.10.2023 б/н про надання інформації щодо сум, стягнутих на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Означений запит мотивований тим, що позивачем надається правова допомога ОСОБА_11 у виді захисту та представництва у виконавчому провадженні НОМЕР_1 та у судових справах, пов`язаних із здійсненням зазначеного виконавчого провадження. З метою захисту прав та інтересів ОСОБА_11 виникла необхідність в отриманні даних про суми заборгованості, стягнуті на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, оскільки відповідно до положень Цивільного кодексу України, у разі погашення окремим боржником солідарного обов`язку, обов`язок решти боржників перед кредитором припиняється повністю чи у відповідній частині.

Додатками до адвокатського запиту вказано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер.

Листом Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби від 23.10.2023 №138349//20.1 позивачу повідомлено, що на виконанні у Відділі перебуває виконавче провадження НОМЕР_1 з виконання наказу Господарського суду м. Києва від 07.07.2023 у справі №910/12955/20 про стягнення солідарно з ОСОБА_11 заподіяну ПАТ «Платінум Банк» та його кредиторам шкоду у розмірі 1 477 708 016,17 грн на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 28.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Також повідомлено про винесені державним виконавцем постанови та зазначено, що за результатами примусового виконання рішення суду, за період з 28.07.2023 по 05.09.2023 на рахунок з обліку депозитних сум Відділу надійшли кошти, стягнуті з ОСОБА_11 в сумі 1 274 684,81 грн, з яких кошти у сумі 1 270 575,30 грн розподілено та перераховано наступним чином: 402,67 грн перераховано на користь держави як мінімальні витрати виконавчого провадження; 1 154 702,39 грн на рахунок, зазначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб; 115 470,24 грн на користь держави як часткове погашення виконавчого збору. Кошти в сумі 4 109,51 грн залишаються на рахунку з обліку депозитних сум та будуть перераховані за призначенням після поновлення вчинення виконавчих дій.

Щодо надання інформації стосовно сум коштів, стягнутих з кожного із солідарних відповідачів за вищевказаним рішенням суду, відповідач 2 зазначив про відсутність підстав для надання такої інформації з огляду на те, що позивачем в додатку до запиту не надано документів, які підтверджують повноваження представника сторони виконавчого провадження-боржника відносно осіб, зазначених у запиті, посилаючись на положення статей 14, 15, 16 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з правомірністю відмови відповідача у наданні запитуваної інформації, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини підтверджені певними доказами.

Нормативно-правове обгрунтування.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 № 5076-VI (далі по тексту також - Закон № 5076-VI).

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI визначено, що під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правничої допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правничої допомоги, зокрема звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб).

За приписами частини першої статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правничої допомоги клієнту.

До адвокатського запиту додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги. Вимагати від адвоката подання разом з адвокатським запитом інших документів забороняється.

Згідно абзацу 1 частини другої статті 24 Закону № 5076-VI орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Частиною третьою статті 24 Закону № 5076-VI визначено, що відмова в наданні інформації на адвокатський запит, несвоєчасне або неповне надання інформації, надання інформації, що не відповідає дійсності, тягнуть за собою відповідальність, встановлену законом, крім випадків відмови в наданні інформації з обмеженим доступом.

Види інформації з обмеженим доступом (конфіденційна, таємна та службова) визначено у законах України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 № 2939-VI та «Про інформацію» від 02.10.1992 № 2657-XII.

Положеннями статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що інформацією з обмеженим доступом є: конфіденційна інформація; таємна інформація; службова інформація.

Обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо він правомірно оприлюднив її раніше.

Інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Не може бути обмежено доступ до інформації про складання, розгляд і затвердження бюджетів, кошторисів розпорядників бюджетних коштів та плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів, а також їх виконання за розписами, бюджетними програмами та видатками (крім таємних видатків відповідно до статті 31 Бюджетного кодексу України), взяття розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів бюджетних зобов`язань або здійснення розпорядження бюджетними коштами у будь-який інший спосіб, планування, формування, здійснення та виконання закупівлі товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти, у тому числі оборонних закупівель (крім випадків, якщо окрема інформація про закупівлі товарів, робіт і послуг становить державну таємницю відповідно до Закону України «Про державну таємницю»), володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно (крім випадків, передбачених частиною другою статті 23 Закону України «Про основи національного спротиву»). Не може бути також обмежено доступ до інформації про наявність у фізичних осіб податкового боргу. Не підлягає обмеженню також доступ до інформації про стан і результати перевірок та службових розслідувань фактів порушень, допущених у сферах діяльності, зазначених у цій частині. Доступ до зазначеної інформації забезпечується розпорядниками інформації відповідно до положень статті 5 цього Закону.

Не належать до інформації з обмеженим доступом відомості, зазначені у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданій відповідно до Закону України «Про запобігання корупції», крім випадків, визначених зазначеним Законом.

Не належить до інформації з обмеженим доступом інформація про структуру, принципи формування та розмір оплати праці, винагороди, додаткового блага керівника, заступника керівника юридичної особи публічного права, керівника, заступника керівника, члена наглядової ради державного чи комунального підприємства або державної чи комунальної організації, що має на меті одержання прибутку, особи, яка постійно або тимчасово обіймає посаду члена виконавчого органу чи входить до складу наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого більше 50 відсотків акцій (часток, паїв) прямо чи опосередковано належать державі та/або територіальній громаді.

Обмеженню доступу підлягає інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений.

Згідно статті 20 Закону України «Про інформацію» за порядком доступу інформація поділяється на відкриту інформацію та інформацію з обмеженим доступом.

Будь-яка інформація є відкритою, крім тієї, що віднесена законом до інформації з обмеженим доступом.

В силу вимог статті 21 Закону України «Про інформацію» інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація.

Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом.

Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Порядок віднесення інформації до таємної або службової, а також порядок доступу до неї регулюються законами.

До інформації з обмеженим доступом не можуть бути віднесені такі відомості:

1) про стан довкілля, якість харчових продуктів і предметів побуту;

2) про аварії, катастрофи, небезпечні природні явища та інші надзвичайні ситуації, що сталися або можуть статися і загрожують безпеці людей;

3) про стан здоров`я населення, його життєвий рівень, включаючи харчування, одяг, житло, медичне обслуговування та соціальне забезпечення, а також про соціально-демографічні показники, стан правопорядку, освіти і культури населення;

4) про факти порушення прав і свобод людини, включаючи інформацію, що міститься в архівних документах колишніх радянських органів державної безпеки, пов`язаних з політичними репресіями, Голодомором 1932 - 1933 років в Україні та іншими злочинами, вчиненими особами, які брали участь або сприяли реалізації російської імперської політики, представниками комуністичного та/або націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів;

5) про незаконні дії органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб;

5-1) щодо діяльності державних та комунальних унітарних підприємств, господарських товариств, у статутному капіталі яких більше 50 відсотків акцій (часток) належать державі або територіальній громаді, а також господарських товариств, 50 і більше відсотків акцій (часток) яких належать господарському товариству, частка держави або територіальної громади в якому становить 100 відсотків, що підлягають обов`язковому оприлюдненню відповідно до закону;

6) інші відомості, доступ до яких не може бути обмежено відповідно до законів та міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Висновки суду.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про законодавчо закріплений обов`язок надання інформації та копій документів на адвокатські запити, зокрема органами державної влади, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом. Іншого положеннями Закону № 5076-VI не передбачено.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач є адвокатом, надає правову допомогу ОСОБА_11 на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АІ №1478980 від 17.10.2023.

Так, Позивач звернувся до ВПВР ДДВС МЮУ з адвокатським запитом від 23.10.2023 б/н про надання інформації щодо сум, стягнутих на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

До адвокатського запиту було додано копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордер.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зазначений адвокатський запит відповідав вимогам статті 24 Закону №5076-VI та мав бути розглянутий ВПВР ДДВС МЮУ як суб`єктом владних повноважень у встановленому законом порядку і не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту зобов`язаний був надати адвокату відповідну інформацію або копії документів.

Проте, листом від 23.10.2023 №138349//20.1 щодо надання інформації стосовно сум коштів, стягнутих з кожного із солідарних відповідачів за вищевказаним рішенням суду, Відповідач зазначив про відсутність підстав для надання такої інформації з огляду на те, що позивачем в додатку до запиту не надано документів, які підтверджують повноваження представника сторони виконавчого провадження боржника відносно осіб, зазначених у запиті, посилаючись на положення статей 14, 15, 16 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції, що відповідачем порушено вимоги ст. 24 Закону України «Про адвокатуру», оскільки інформація, яка запитувалася у адвокатському запиті не може бути визнаною «з обмеженим доступом», оскільки ОСОБА_11 , як боржник у виконавчому провадженні НОМЕР_1, є солідарним боржником з іншими особами, які зазначені у адвокатському запиті, а відтак має право на отримання інформації щодо сум, стягнутих з інших солідарних боржників.

З огляду на викладене, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про безпідставність ненадання Відповідачем відповіді на адвокатський запит від 17.10.2023 зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 20.10.2023 №.

Вказане апелянтом не спростовано.

Згідно ч.1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Таким чином, враховуючи положення ст.242 КАС України, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про протиправність відмови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у наданні інформації на запит адвоката Подольського Андрія Анатолійовича від 23.10.2023 б/н щодо сум, стягнутих на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з підстав, викладених у листі від 23.10.2023 та доведеність позивачем обґрунтованість позовних вимог належними та достатніми доказами в межах задоволених вимог.

Отже, доводи апелянта не спростовують такий висновок суду першої інстанції.

З приводу інших доводів апелянта, слід наголосити, що спосіб відновлення порушено права має бути ефективним.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» вказав, що засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством.

Також Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, судове рішення не підлягає скасуванню і в частині зобов`язання відповідача повторно розглянути адвокатський запит адвоката Подольського Андрія Анатолійовича від 23.10.2023 б/н в частині надання інформації щодо сум, стягнутих на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2023 у справі №910/12955/20 з кожного із солідарних боржників, а саме: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , з урахуванням висновків суду.

Надаючи оцінку всім іншим доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, судом першої інстанції повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, відповідно до вимог ст. 242 КАС України, і колегія суддів погоджується з усіма висновками суду першої інстанції у цій справі.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 139, 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Міністерства Юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 р.- залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 21 березня 2025 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадима Івана Сергійовича та Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Є.І. Мєзєнцев

В.В. Файдюк