Справа № 520/34357/24
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р.Справа № 520/34357/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Перцової Т.С. , Макаренко Я.М. ,

за участю: секретаря судового засідання Кругляк М.С.

представника відповідача Гревцевої Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 (суддя Бідонько А.В.; м. Харків; повний текст складено - 21.03.2025) по справі № 520/34357/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Централмед"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Централмед" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Централмед") звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУДПС у Харківській області), в якому просить суд визнати незаконним та скасувати податкове повідомлення-рішення №4 від 21 листопада 2024 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 6 377 921 грн..

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що податкове повідомлення-рішення №4 від 21 листопада 2024 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 6 377 921 грн. підлягає скасуванню в судовому порядку, оскільки позивач здійснював реалізацію рукавичок як «операції, звільнені від оподаткування», відповідні рукавички були товарами, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Реалізовані позивачем рукавички як «операції звільнені від оподаткування» мають декларацію про відповідність, а на упаковку рукавичок нанесено знак відповідності технічним регламентам.

Вказує, що та обставина, що відповідач не може встановити, який саме товар був реалізований - той, що придбавався із ставкою ПДВ - 0 %, чи той, що придбавався із ставкою ПДВ - 7%, жодним чином не впливає на ставку ПДВ з операцій з постачання на митній території України відповідних товарів, оскільки умовою звільнення від оподаткування в даному випадку є лише включення відповідного товару до Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224 та відповідність умовам вказаної Постанови КМУ.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 по справі № 520/34357/24 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Централмед" (провулок Сімферопольський, буд. 6,м. Харків,61052) до Головного управління ДПС у Харківській області, утворене на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61057) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задоволено.

Визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення №4 від 21 листопада 2024 року Головного управління ДПС у Харківській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю "Централмед" зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 6 377 921 грн.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (код ЄДРПОУ ВП43983495) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Централмед" () витрати по сплаті судового збору у розмірі 24224 грн. (двадцять чотири тисячі двісті двадцять чотири) гривні 00 копійок.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 по справі № 520/34357/24 скасувати, прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ТОВ «ЦЕНТРАЛМЕД» відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що, під час інвентаризації встановлено залишків ТМЦ: за даними підприємства на суму 26 656 468,02 грн., під час інвентаризації - 25 989 298,94 грн., відхилення складає -667 169,08 грн. (ПДВ - 46 701,84 грн.). Зазначає, що у зв`язку із значним накопиченням ТМЦ з ідентичною номенклатурою протягом січня 2022 року - серпня 2024 року, неможливо встановити, який саме товар був реалізований (той, що придбавався із ставкою ПДВ - 0%, чи той, що придбавався із ставкою ПДВ - 7%).

Таким чином, в порушення п.п. 189.1 ст.189, п.п. 198.3 ст. 198 та п.п. 198.5 ст. 198, та п. 201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового Кодексу України ТОВ «Централмед» () занижено податкові зобов`язання на загальну суму 6 328 904, 60 грн. (ПДВ - 7%) за серпень 2024 року та в порушення п.п. 198.3 ст. 198 та п. 198.5 ст. 198, та п.201.1, п. 201.10 ст.201 Податкового Кодексу України занижено податкові зобов`язання на загальну суму 49 016,04 грн. (ПДВ - 7%) за серпень 2024 року.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що ГУ ДПС у Харківській області на підставі направлень на проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 11.10.2024 №8655, 8657 та наказу Головного управління ДПС у Харківській області ) від 09.10.2024 №4544-п, виданого на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Централмед» (код за ) щодо дотримання вимог податкового законодавства України при декларуванні у податковій декларації за серпень 2024 року (від 20.09.2024 № ), у розмірі 7 473 537 гривень, яке сформовано за рахунок періоду виникнення від`ємного значення: січень, квітень грудень 2022 року, січень червень 2023 року, серпень вересень 2023 року, листопад грудень 2023 року, січень, березень, квітень, липень, серпень 2024 року, за наслідками якої складено №50225/20-40-07-04-05/40226494 від 28.10.2024.

За висновками акту перевірки зазначено про порушення позивачем п.п. 189.1 ст. 189, п.п. 198.3 ст. 198 та п. 198.5 ст. 198, та п.201.1. 201.10 ст.201 Податкового Кодексу України, в результаті чого ТОВ «ЦЕНТРАЛМЕД» занижено податкові зобов`язання на загальну суму 6 377 920,64 грн. (ПДВ - 7%) за серпень 2024 року. Вищезазначене порушення призвело до завищення суми від`ємного значення з податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту (податкового) періоду за серпень 2024 року на суму 6 377 920,64 грн..

На підставі зазначеного акта перевірки та з огляду на наведене порушення контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №4 від 21 листопада 2024 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 6 377 921 грн..

Вважаючи податкове повідомлення-рішення відповідача протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 189.1 ст. 189 Податкового кодексу України (далі по тексту ПК України, у разі здійснення операцій відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу база оподаткування за необоротними активами визначається виходячи з балансової (залишкової) вартості, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), а за товарами/послугами - виходячи з вартості їх придбання.

Відповідно до пп. а п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.5 ст. 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 44.1 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами і доповненнями, інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.

Відповідно до п. 4 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами і доповненнями, регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Відповідно до п. 5. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами і доповненнями, господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

Відповідно до п. 6 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами і доповненнями, у разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Відповідно до п. 7 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV, із змінами і доповненнями, підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідно до п. 8 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-X1V, із змінами і доповненнями, відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

До первинних документів належать: видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, акт виконаних робіт, прибутковий та видатковий касовий ордер, та інші. Мета складання первинних документів - зафіксувати факт господарської операції.

В акті перевірки податковим органом зазначено, що позивачем, в порушення п.п. 189.1 ст. 189, п.п. 198.3 ст. 198 та п. 198.5 ст. 198, та п. 201.1, 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, занижено податкові зобов`язання на загальну суму 6 328 904,60 грн. (ПДВ 7%) за серпень 2024 року та, в порушення п.п. 198.3 ст. 198 та п. 198.5 ст. 198, та п. 201.1, п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, занижено податкові зобов`язання на загальну суму 49 016,04 грн. (ПДВ 7%) за серпень 2024 року.

В обґрунтування такого висновку відповідач зазначив про неможливість, у зв`язку із значним накопиченням ТМЦ з ідентичною номенклатурою протягом січня 2022 року серпня 2024 року, встановити, який саме товар був реалізований (той, що придбавався із ставкою ПДВ 0 %, чи той, що придбавався з ставкою ПДВ 7%) та встановлення нестачі залишків ТМЦ під час інвентаризації.

Разом із тим, колегія суддів вважає такі твердження відповідача не обґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідач в акті перевірки зазначає, що з січня 2022 року по червень 2023 року позивач здійснював реалізацію рукавичок в асортименті як «операції, звільнені від оподаткування» на суму 90 412 923 грн., при цьому придбання рукавичок здійснювалося за ставкою 0% на суму 19 748 087 грн., за ставкою 7% - 66 273 545 грн., ПДВ 4 639 150 грн..

Як вбачається з пояснень позивача, останнім здійснено реалізацію рукавичок як «операції, звільнені від оподаткування», оскільки відповідні рукавички були товарами, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Відповідно п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID19), звільняються від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій. Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17 березня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224 затверджено Перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податком на додану вартість та які звільняються від сплати ввізного мита, до якого входять, зокрема наступні товари: 3926 20 00 00, 4015 Рукавички медичні стерильні або нестерильні; 4015 Рукавички нітрилові; 4015 Рукавички латексні неопудрені.

Відповідно до примітки Постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224, коди згідно з УКТЗЕД наводяться у цьому переліку довідково. Основною підставою для звільнення від оподаткування податком на додану вартість та від сплати ввізного мита товарів, що ввозяться на митну територію України, є відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу, основного компонента), міжнародному непатентованому найменуванню (назві) лікарського засобу, які зазначені в переліку.

Для віднесення товарів, зазначених у розділі Медичні вироби, медичне обладнання та інші товари, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (крім товарів, включених до підрозділу Інше, за винятком системи безперебійного електроживлення), до товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, які звільняються від сплати ввізного мита та операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування на додану вартість, повинно бути: подано декларацію про відповідність та нанесено на товар або на його упаковку, а також на супровідні документи, якщо такі документи передбачені відповідним технічним регламентом, знак відповідності технічним регламентам згідно з правилами та умовами його нанесення, визначеними у Технічному регламенті щодо медичних виробів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 753 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3046), Технічному регламенті щодо медичних виробів для діагностики in vitro, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 754 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3047), Технічному регламенті щодо активних медичних виробів, які імплантують, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 2 жовтня 2013 р. № 755 (Офіційний вісник України, 2013 р., № 82, ст. 3048), Технічному регламенті засобів індивідуального захисту, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2008 р. № 761 (Офіційний вісник України, 2008 р., № 66, ст. 2216); або подано повідомлення Міністерства охорони здоров`я про введення в обіг та/або експлуатацію медичних виробів (медичних виробів для діагностики in vitro, активних медичних виробів, які імплантують), стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів, або повідомлення Державної служби з питань праці про введення в обіг засобів індивідуального захисту, стосовно яких не виконані вимоги технічних регламентів.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до вказаних вище норм реалізований позивачем товар рукавички, як «операції, звільнені від оподаткування» мають декларацію про відповідність, а на упаковку рукавичок нанесено знак відповідності технічним регламентам.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що реалізація ТОВ «ЦЕНТРАЛМЕД» рукавичок в асортименті як «операції, звільнені від оподаткування» на суму 90 412 923 грн. здійснена у відповідності до законодавства, а тому заниження податкових зобов`язань в даному випадку не відбулось.

Слід зазначити, що в ході розгляду справи відповідач не заперечував той факт, що відповідні рукавички були товарами, що необхідні для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

При цьому, висновок контролюючого органу про заниження податкових зобов`язань на загальну суму 6 328 904,6 грн. ґрунтується на неможливості, у зв`язку із значним накопиченням ТМЦ з ідентичною номенклатурою протягом січня 2022 року серпня 2024 року, встановити, який саме товар був реалізований (той, що придбавався із ставкою ПДВ 0 %, чи той, що придбавався з ставкою ПДВ 7%).

Проте, колегія суддів вважає вказані посилання безпідставними та такими, що жодним чином не впливають на ставку ПДВ з операцій з постачання на митній території України відповідних товарів, так як умовою звільнення від оподаткування в даному випадку є лише включення відповідного товару до Переліку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224, та відповідність умовам вказаної вище Постанови КМУ №224.

Тобто, незалежно від того ввозився товар на територію України зі ставкою ПДВ 7%, чи зі ставкою ПДВ 0 %, на території України він підлягав реалізації зі ставкою ПДВ 0 %, якщо він включений до Переліку товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224, та відповідає умовам, встановленим вказаною Постановою КМУ.

Під час розгляду справі у суді відповідач підтвердив, що реалізацію товару (того, що придбавався із ставкою ПДВ 0 %, та того, що придбавався з ставкою ПДВ 7%) можливо було встановити, зокрема за допомогою програми 1С, а також дослідивши первинну документацію, проте доводи відповідача про заниження податкових зобов`язання на загальну суму 6 328 904,6 грн. фактично повторюють доводи акту перевірки про неможливість встановлення.

Натомість, судовим розглядом встановлено, що за період 4 квартал 2021 року - серпень 2024 року весь товар було придбано (імпортовано) за ставкою ПДВ 7%, товар за ставкою ПДВ 0% придбаний (імпортований) у період жовтень 2020 року - квітень 2021 року.

Враховуючи п. 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, реалізація товарів з жовтня 2021 року по червень 2023 року здійснювалася з застосуванням пільги щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання на митній території України товарів.

Вказане підтверджується зареєстрованими податковими накладними та податковими деклараціями з ПДВ за кожний місяць.

На всі продажі з жовтня 2021 року по червень 2023 року були виписані податкові накладні з пільгою - без ПДВ. Усі податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Кожен місяць подавалася податкова декларація з ПДВ, в якій показується сума реалізації та сума ПДВ, всі декларації заповнені з урахуванням пільги. До декларації подавався Додаток 5 з розшифруванням пільг (було відображено код застосованої пільги 14060544), що не спростовано відповідачем.

Інформація про розмір ставок ПДВ, за яким ввозилися товари відображена у митних деклараціях, які надавалися позивачем, як і під час проведення перевірки, так і під час розгляду справи у суді (а.с. 50-155).

Позивач під час судового розгляду справи пояснив, що облік товарів ним ведеться по партіям, відповідна документація з обліку надавалася відповідачу під час перевірки. Так, відповідачу було надано оборотно-сальдову відомість по рахунку 281 за період 01.10.2021 - 31.08.2024, з якої вбачається з якого періоду була здійснена реалізація.

Таким чином, доводи відповідача, викладені в акті перевірки про неможливість, у зв`язку зі значним накопиченням ТМЦ з ідентичною номенклатурою протягом січня 2022 року серпня 2024 року, встановлення, який саме товар був реалізований (той, що придбавався зі ставкою ПДВ 0 %, чи той, що придбавався зі ставкою ПДВ 7%), колегія суддів вважає необґрунтованими, та такими, що здійснено без дослідження наданої позивачем первинної документації.

Крім того, під час розгляду справи у суді не знайшли своє підтвердження висновки контролюючого органу про нестачу товару.

Виходячи з вищенаведеного, відповідачем не доведено порушення позивачем п.п. 189.1 ст. 189, п.п. 198.3 ст. 198 та п. 198.5 ст. 198, та п.201.1, п. 201.10 ст. 201 Податкового Кодексу України про заниження ТОВ «ЦЕНТРАЛМЕД» податкових зобов`язань на загальну суму 6 377 920,64 грн. (ПДВ - 7%) за серпень 2024 року.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного Головним управлінням ДПС у Харківській області №4 від 21 листопада 2024 року, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на 6 377 921 грн..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову ТОВ «ЦЕНТРАЛМЕД».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно із ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2025 по справі № 520/34357/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Т.С. Перцова Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 04.06.2025 року