Справа № 420/22797/23
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/22797/23

Перша інстанція: суддя Пекний А.С.,

повний текст судового рішення

складено 20.03.2024, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Шляхтицького О.І., Осіпова Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №420/22797/23 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 6744-п від 24.08.2023

У С Т А Н О В И В :

31.08.2023 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просив суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС в Одеській області «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » №6744-п від 24.08.2023.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що немає підстав для проведення перевірки згідно наказу Головного управління ДПС в Одеській області «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » №6744-п від 24.08.2023. Також, позивач зауважує, що визначений в оскаржуваному наказі період уже перевірявся податковим органом.,

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області з позовними вимогами не погоджується з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, вказуючи про наявність підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 наказу №6744-п від 24.08.2023.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №420/22797/23 позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено.

Мотивуючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки контролюючий орган лише обмежився посиланням на норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. При цьому, жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки позивача, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції податковим органом подано апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги Головне управління ДПС в Одеській області зазначає про наявність підстав для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 наказу №6744-п від 24.08.2023. Також, скаржник акцентує увагу на наявності рішення суду в справі №420/22677/23.

Скориставшись наданим, приписами чинного процесуального законодавства, правом ФОП ОСОБА_1 до апеляційного суду подано відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні від 20.03.2024. Натомість, наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи уважає безпідставними.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного, на час виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що 24.08.2023 Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ №6744-п «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ».

Підставою для проведення фактичної перевірки у названому наказі зазначено: пп.191.1.4, пп.191.1.8 п.191.1 ст.191, ст.20, пп.75.1.3 п.75.1 ст.75, пп.80.2.4 п.80.2 ст.80, пп.69.2 п.69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Не погодившись із визначеною Головним управлінням ДПС в Одеській області в наказі від 24.08.2023 №6744-п підставою для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, врегульовано приписами Податкового кодексу України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

За правилами пункту 80.1 статті 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України установлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- 80.2.1. у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів;

- 80.2.2. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів;

- 80.2.3. письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування;

- 80.2.4. неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками;

- 80.2.5. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального;

- 80.2.6. у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3;

- 80.2.7. у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації.

Відповідно до статті 80 Податкового кодексу України, нормативне регулювання передбачає окремі вимоги та різні підстави для проведення фактичних перевірок з різних питань, а саме: щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, а також дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Таким чином, фактичні перевірки можуть проводитися як з окремого питання, яке віднесено до кола питань, що є предметом даного виду перевірок, так і комплексно з усіх питань, визначених пунктом 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, але за обов`язкової наявності підстав, вказаних у підпунктах пункті 80.2 статті 80 Податкового кодексу України.

У цій справі правової підставою проведення фактичної перевірки платника податків відповідачем зазначено підпункт 80.2.4 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, у зв`язку з наявною податковою інформацією, отриманою в рамках проведеного аналізу, що свідчить про можливі порушення при проведенні розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Згідно установлених фактичних обставин у справі №420/22677/23 ФОП ОСОБА_1 протягом 2020 - 2023 років не забезпечено подання Т-звітів:

- у вересні 2020 року створено 2-звіт №392 від 15.09.2020, та наступний 2-звіт №396 від 19.09.2020 (за відсутності надходження 2-звітів №393, 394, 395);

- у січні 2021 року відсутнє створення та надіслання звіту за 08.01.2021 за наявності інформації щодо по-чекового продажу товарно-матеріальних цінностей (чеки №4586 від 08.01.2021 на суму продажу 699грн. 87коп., №4587 від 08.01.2021 на суму продажу 149грн. 95коп., №4588 від 08.01.2021 на суму продажу 1025 грн.);

- у березні 2022 року подавались звіти №968, №969, №970, №971, №972 з нульовими показниками;

- у січні 2023 року немає створення та надіслання Z-звiтy за 14.01.2023 за наявності інформації по чекового продажу товарно-матеріальних цінностей (чеки №2039 від 14.01.2023 на суму продажу 199грн. 98коп., №2040 від 14.01.2023 на суму продажу 399грн. 90коп.).

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 01.09.2023 у справі №420/22677/23 залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19.09.2023 та набрало законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною 2 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016р. №1402-VІІI передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Частиною 2 статті 14 КАС України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно із приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановлені в межах розгляду справи №420/22677/23 обставини є преюдиційними по відношенню до спірних правовідносин, а тому не підлягають доведенню під час розгляду даної справи.

Апеляційний адміністративний суд зазначає, що виявлення податковим органом обставин, про які зазначено в рішенні суду по справі №420/22677/23, слугувало підставою для ініціювання проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 .

Такі обставини цілком відповідають наведеним у пп.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України підставам для проведення фактичної перевірки.

До того ж, слід відмітити, що зазначення Головним управлінням ДПС в Одеській області в резолютивній частині наказу №6744-п від 24.08.2023 про те, що перевірка проводиться з метою здійснення контролю щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), відповідає приписам підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам необхідно також врахувати правові висновки Судової палати Верховного Суду, які викладено в постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 Податкового кодексу України. Тому, немає підстав вважати, що такий наказ породжує його неоднозначне трактування та/або невизначеність із фактичною підставою перевірки. Відповідно, такий наказ не можна вважати протиправним.

Саме шляхом призначення і проведення фактичної перевірки контролюючий орган має з`ясувати питання дотримання суб`єктом господарювання податкової дисципліни у сфері, про можливі порушення у якій контролюючий орган отримав інформацію. Іншими словами, наявність/отримання інформації ще не свідчить про наявність підстав для притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності, натомість, є підставою для здійснення податкового контролю задля перевірки отриманої/наявної інформації. Такий податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відображена податковим органом в оскаржуваному наказі «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » №6744-п від 24.08.2023 підстава для проведення фактичної перевірки є цілком обґрунтованою та кореспондується із положеннями податкової дисципліни.

При цьому, колегія суддів уважає неправильним висновок окружного адміністративного суду про необхідність відображення в наказі про проведення фактичної перевірки інформації щодо неподання суб`єктом господарювання звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, оскільки у випадку оскарження платником податку до суду наказу про призначення фактичної перевірки з підстав не зазначення деталізованої інформації та фактів, які вказують на можливе порушення податкового законодавства, суд, здійснюючи розгляд справи та оцінюючи обставини, підстави позову, не позбавлений можливості встановити та перевірити наявність або відсутність такої інформації.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегією суддів відповідні обставини встановлено та надано їм вище відповідну оцінку.

Не є юридично спроможним також довід позивача про те, що контролюючим органом уже проводилась фактична перевірка за спірний період, адже як убачається із наказу ГУ ДПС в Одеській області від 07.07.2023 №5220-п та акту про результати фактичної перевірки від 19.07.2023 №19500/15-32-09-05/3 її предмет та підстава є відмінним від предмету та підстави, які визначено в спірному наказі №6744-п від 24.08.2023.

Зокрема, у наказі від 07.07.2023 №5220-п ГУ ДПС в Одеській області визначено підставу для проведення фактичної перевірки п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, а саме здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу пального.

Водночас, в оскаржуваному наказі №6744-п від 24.08.2023 підставою для проведення фактичної перевірки контролюючим органом визначено п.п.80.2.4 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, зокрема, щодо можливих порушень при проведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій з порушенням забезпечення подання до органів ДПС звітності, пов`язаної із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій.

Є безпідставними також доводи позивача про те, що Головним управлінням ДПС в Одеській області в наказі №6744-п від 24.08.2023 фактично підставою для проведення фактичної перевірки визначено п.п.80.2.5 п.80.2 ст.80 Податкового кодексу України, т.я. такої підстави для проведення фактичної перевірки контролюючим органом в спірному індивідуальному акті не визначало.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено апеляційним судом у даній справі.

Межі перегляду судом апеляційної інстанції справи визначено статтею 308 КАС України, відповідно до частини 1 якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Статтею 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Як установлено колегією суддів, викладені Одеським окружним адміністративним судом в оскаржуваному рішенні від 20.03.2024 у справі №420/22797/23 висновки не відповідають обставинам справи, а тому такий судовий акт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.03.2024 у справі №420/22797/23 - скасувати.

Прийняти у справі нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу № 6744-п від 24.08.2023 відмовити повністю.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді О.І. Шляхтицький Ю.В. Осіпов