Справа № 492/584/23
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 492/584/23

Перша інстанція: суддя Гусєва Н.Д.,

повний текст судового рішення

складено 01.05.2025, м. Арциз

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

при секретарі - Філімович І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку відеоконференції адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Арцизького районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

15 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 59 від 18.05.2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судові витрати, а саме: суму сплаченого судового збору у розмірі 536,80 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 5200, 00 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачем зазначено, що він не вчиняв вказаного правопорушення, постанова не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки 17 травня 2023 року позивачу за місцем роботи особа у військовому однострої намагалася вручити повістку, однак позивач відмовився її отримати через порушення порядку оформлення повістки, не пред`явлення особою у військовому однострої службового посвідчення позивачу, тому позивач вважав неможливим отримання повістку від невідомої особи. Також, позивачу не було вручено запрошення на розгляд справи про адміністративне правопорушення, призначене на 18 травня 2023 року. Оскаржувана постанова не містить відомостей та доказів про те, яким чином встановлена наявність складу адміністративного правопорушення та не містить посилань на будь-який протокол або акт чи документ про фіксацію події адміністративного правопорушення. Розгляд справи здійснено за відсутності позивача, без належного його сповіщення про розгляд такої справи не менш чим за три дні. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивачу не було роз`яснено його права та обов`язки та позивачу не було надано можливості скористатися правовою допомогою. Також, відсутні докази повторного протягом року вчинення позивачем порушення, передбаченого частиною 1 статті 210-1 КУпАП, за яке особу вже було позивача піддано адміністративному стягненню. Позивач вважаючи оскаржувану постановою необґрунтованою, такою, що ухваленою без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, тому звернувся з вказаним позовом до суду.

Представник відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 правом надання відзиву на позову заяву не скористались.

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт не погоджується з вказаним рішенням суду та вважає його незаконним, прийнятим через неправильно установлені обставини, що мають значення для справи, в тому числі внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, а також внаслідок неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

17 травня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол № 59 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 210-1 КУпАП, згідно якого 17 травня 2023 року о 10 год. 45 хв. в місті Арциз, в умовах особливого періоду встановлено, що при здійсненні оповіщення 09 травня 2023 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 за місцем роботи відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не прибув у визначену дату 10 травня 2023 року о 09 год. 00 хв., чим порушив абзац 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Від надання пояснень, підпису вказаного протоколу ОСОБА_1 , позивач у справі, відмовився у присутності двох свідків (а. с. 99).

Відповідно до постанови № 59 від 18 травня 2023 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , третьою особою, 17 травня 2023 року о 10 год. 40 хв. у місті Арциз, встановлено, що при здійсненні оповіщення в умовах особливого періоду, введеного Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» військовозобов`язаний ОСОБА_1 , позивач у справі, за місцем роботи 09 травня 2023 року відмовився від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 та не прибув у визначену дату 10 травня 2023 року о 09 год. 00 хв., чим порушив абзац 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На підставі частини 2 статті 210-1 КУпАП на ОСОБА_1 накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 5100,00 грн. Вказану постанову ОСОБА_1 , позивач у справі, отримав через поштовий зв`язок 06 червня 2023 року.

Вирішуючи справу, су першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , будучи належним чином викликаним та ознайомленим з вимогою з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_1 не з`явився у визначений у повістці строк, про причини неявки не повідомив, чим не виконав вимоги частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», про що був складений протокол про адміністративне правопорушення за частиною 2 статті 210-1 КУпАП.

Вирішуючи дану справу в апеляційному провадженні, колегія суддів приходить до наступних висновків.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як вбачається зі змісту постанови № 59 від 18 травня 2023 року, винесеної начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, 18 травня 2023 року, виявлено, що останній не прибув у визначену дату 10 травня 2023 року о 09 год. 00 хв., чим порушив абзац 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст.210-1 КУпАП та враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.210-1КУпАП, останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у сумі 5100 грн.

Згідно диспозиції ч.2 ст.201-1 КУпАП, вбачається, що відповідальність настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період.

Як вбачається з оскаржуваної постанови № 59 від 18 травня 2023 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за порушення ст.201-1ч.2 КУпАп.

Аналізуючи зміст зазначеної статті 210-1КУпАП,суд приходить до висновку, що у діях особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.201-1КУпАП, оскільки відповідальність за ч.2ст.210-1КУпАП настає за повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого ч.1 цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період, чого в оскаржуваній постанові не викладено.

Відповідачем не надано суду доказів повторного вчинення порушення ОСОБА_1 протягом року, за яке позивача вже було піддано адміністративному стягненню, що підтвердило б правоту та правильну кваліфікацію дій останнього при складанні відносно нього протоколу та оскаржуваної постанови.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 246 КУпАП передбачено порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Згідно ст.282 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Крім того, заслуговують на увагу і доводи представника позивача, що позивача не було повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, як того вимагає КУпАП.

Факт несвоєчасного повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про дату, час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури, оскільки при цьому, як наслідок позивача позбавлено прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не надано суду належних доказів, на підтвердження винуватості позивача у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.210-1 КУпАП, за таких обставин, в межах п. 3. ч. 3ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та підлягає скасуванню, а справа закриттю.

Згідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень:1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, щодо відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вище наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 5100 грн. та закрити провадження по справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст.139КАС України суд враховує, що позивач сплатив при подачі позову судовий збір у розмірі 536 грн. 80 коп., та за подачу апеляційної скарги 805 грн. 20 коп., а отже то ці суми судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 РНОКПП НОМЕР_1 відшкодування за моральну шкоду за свідоме притягнення до адміністративної відповідальності без складу адміністративного правопорушення суму у розмірі 20000 грн., колегія суддів зазначає, що дані вимоги не були предметом розгляду в суді першої інстанції, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно з положеннями ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового судового рішення про задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.308; 310; 315; 317; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення Арцизького районного суду Одеської області від 29 квітня 2025 року скасувати, ухвалити у справі нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення № 59 від 18.05.2023 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 , якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ; юридична адреса АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код - НОМЕР_3 ) судовий збір у загальній сумі -1342 грн. (одна тисяча триста сорок дві грн.).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач О.В. Джабурія
Судді К.В. Кравченко Н.В. Вербицька