Справа № 240/3165/25
Суддя: Лєдньов Д. М.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №240/3165/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2025 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову № 4/153 від 20.10.2024 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

В обгрунтування вимог зазначає, що оскаржувана постанова прийнята без належного з`ясування всіх обставин у справі, не відтворює за своїм змістом даних про фактичні події, пов`язані з виконанням позивачем вимог законодавства у сфері оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

У позові вказано, що до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» позивачем неодноразово подавались документи на підтвердження відстрочки від призову на військову службу.

В подальшому, на виконання приписів відповідного нормативного акту позивачем уточнено свої облікові дані через центр надання адміністративних послуг 16.07.2024 року, за результатом чого було сформовано військо-обліковий документ з відповідним QR-кодом. За змістом такого документа йдеться про відстрочку від призову відповідно до абз. 6 ч.1 ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до 01.10.2030 року.

Позивач зауважує, що 07.09.2024 року четвертим відділом ІНФОРМАЦІЯ_2 направлено повістку для проходження медичного огляду, згідно з якою зобов`язано з`явитись до центру комплектування 20.09.2024 року.

У зазначений у повістці час позивач прибув за вказаною у ній адресою, при цьому, маючи потребу завезти до лікарні дитину з інвалідністю, не став очікувати у значній черзі.

08.10.2024 року у супроводі працівників поліції позивача доставлено до центру комплектування.

За змістом оскаржуваної постанови зазначені дії пов`язувались з потребою складення постанови, що, за твердженням позивача, не відповідає фактичним подіям.

Позивач надає взаємну оцінку пункту 56 постанови КМУ від 30.12.2022 року № 1487, згідно з яким передбачене адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративне правопорушення, передбачені ст. 210, 210-1 КУпАП, положенню статті 259 КУпАП, що визначає мету доставлення правопорушника як складення протоколу про адміністративне правопорушення, та звертає увагу на протиправності застосування такого заходу саме в забезпечення винесення постанови як остаточного рішення.

Учасник додає, що після доставлення до центру комплектування протокол про адміністративне правопорушення не складався, на поставлені питання щодо причин неявки позивачем надано відповідь. При цьому, працівниками центру комплектування не роз`яснено, в межах якої саме процедури відбираються пояснення, повідомлені позивачем відомості викладено на бланку з перекручуванням фактів. Після опитування позивачу вручено повістку про виклик на розгляд справи про адміністративне правопорушення у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за протоколом № 4/153 від 08.10.2024 року.

З метою належної підготовки до розгляду справи позивачем 15.10.2024 року поштовим відправленням на адресу відповідача скеровано заяву про порушення правових актів при складенні та підготовці матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, де вказано про порушення прав учасника та про необхідність відкладення розгляду справи до усунення зазначених у заяві порушень.

Листом від 27.10.2025 року позивачу повідомлено про те, що протокол у справі не складався, а оцінку наданих доказів відбуватиметься при розгляді справи про адміністративне правопорушення, що, на думку, позивача, свідчило про те, що справа розглядатиметься пізніше. Натомість, оскаржувану постанову прийнято раніше надання такої відповіді.

Позивач посилається на визначене положеннями КУпАП право особи бути присутнім при розгляді справи про адміністративне правопорушення, надати пояснення, та, з огляду на викладене, просить задовольнити позов, відшкодувати судові витрати.

Ухвалою суду від 19.03.2025 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику учасників.

Судом встановлено наступні обставини.

За змістом постанови по справі про адміністративне правопорушення № 4/153 від 22.10.2024 року, прийняту начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , громадянин ОСОБА_1 як такий, що ухилявся від виконання військового обов`язку, був розшуканий та доставлений органами Національної поліції до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складення постанови про адміністративне правопорушення.

У постанові вказано, що громадянину ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслано повістку для уточнення облікових даних, відповідно до якої останньому належало з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 20.09.2024 року.

У визначений час особа не з`явилась, про наявність поважних причин неявки не повідомляла. У своїх поясненнях ОСОБА_1 повідомив, що дійсно не з`явився по повістці через хворобу дитини.

На розгляд справи ОСОБА_1 не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом отримання повідомлення особисто під підпис. В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_1 про розгляд справи без його присутності.

У зв`язку з наведеним ОСОБА_1 порушив вимоги ч.1 ст. 22 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст. 210-1 КУпАП.

Вирішуючи питання обгрунтованості заявлених вимог суд зауважує таке.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Положення ч.3 ст.210-1 КУпАП передбачають настання відповідальності в разі порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, що вчинено в особливий період.

Диспозиція наведеної норми передбачає відсильне застосування та має конкретизуватись через відомості про діяння, зміст яких вказує на недотримання визначених вимогами законодавства обов`язків, правил або певного порядку за сферою оборони, мобілізаційної підготовки та мобілізацію.

Відповідно до ст. 17 закону України «Про оборону України» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

У відповідності до ч.1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній на час направлення позивачу повістки про виклик до центру комплектування) громадяни зобов`язані: з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до п.п. 23, 24 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період? затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560, поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форми власності), визнаються:

перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття у строк, визначений у повістці, громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше ніж протягом трьох днів від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ), повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ) або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Оскільки термін «з`явився» слід розуміти як досягнення певної процедурної мети, яка переслідувалась при направленні центром комплектування як повноважним органом повістки про виклик, де, зокрема, повідомлялось про необхідність уточнення облікових даних, тобто фактичне прибуття до приміщення та звернення до працівників, слід дійти висновку, що позивач в обумовлений час та місце не з`вився.

Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: чи належить до його компетенції розгляд даної справи; чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час та місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові документи; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В даному випадку суд звертає увагу, що, оскільки положення п.23 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, які містять перелік причин, з уточненням їх характеру, що визнаються поважними, не можуть категорично обмежуватись та вказують про необхідність врахування інших умов, які позбавили можливості особисто прибути у визначені пункт і строк, в кожному окремому випадку надається оцінка таких причин, на які посилається сторона, з дослідженням підтверджуючих матеріалів на з`сування фактичної можлиості особи з`явитись за викликом.

В оскаржуваній постанові повноважним суб`єктом владних повноважень наведено відомості про сповіщення особою про причини, які полягали у хворобі дитини, вказано про наявність в матеріалах поданої позивачем заяви про можливість розгляду справи у його відсутності.

Згідно зі ст. 268 КУпАП в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд зауважує, що положення ст. 77 КАС України в частині розподілу тягара доведення у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень не можуть розумітись як абсолютне перекладення обов`язку доведення на суб`єкта владних повноважень, оскільки застосовуються із загальним тлумаченням норми, включно із її частиною першою.

В кожному конкретному випадку суд надає оцінку обставинам, які покладаються учасниками в основу наведених ними вимог та заперечень, з`ясовує об`єктивну спроможність забезпечити надання доказів таким учасником з огляду на фактичну участь в подіях, доступ до інформації, можливість її фіксації та збереження.

У виниклому спорі позивачем надано достатні докази на підтвердження наміру перебувати при розгляді справи, заявлено клопотання про відкладення розгляду справи з метою отримання додаткових відомостей щодо складених в межах провадження матеріалів та їх правової основи.

Своєчасне подання клопотання про відкладення розгляду справи, в тому числі, за умов його фактичного надходження до отримувача після розгляду справи, підтверджує намір реалізувати право на захист, що є фундаментальним принципом при вирішені питання про притягненні особи до відповідальності.

Є необхідним звернути увагу, що судом не може надаватись оцінка грунтовності поданого клопотання про відкладення, оскільки відповідне питання належить до дискреційних повноважень суб`єкта за сферою його владних функцій. Не може відповідати завданням адміністративного судочинства і втручання в оцінку доданих до клопотання матеріалів, якщо такі надавались. Крім того, в основу висновків суду не може покладатись фактична відсутність у матеріалах позову доказів, які могли подаватись при розгляді справи про адміністративне правопорушення на підтвердження поважності причин неявки за викликом, оскільки позивачем в підставі необхідності відкладення сповіщено про намір надати пояснення саме при розгляді такої справи.

Відповідачем не надано доказів (поштовий конверт), що підтверджували би очевидну несвоєчасність поданого клопотання про відкладення, не подано також доказів в доведення згоди позивача на розгляд справи за його відсутності, про що зазначено у постанові.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У відповідності до ч.7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги, що строк накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, фактично виявленого 20.09.2024 року за наслідком нез`явлення особи, завершився, скасування рішення суб`єкта владних повноважень і надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) не відповідатиме процесуальній доцільності та завданням судочинства, суд вважає необхідним скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення, провадження закрити.

Керуючись ст. ст. 90, 241-256, 271, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Постанову по справі про адміністративне правопорушення від 22.10.2024 року № 4/153 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 скасувати, провадження у справі закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Д.М.Лєдньов