Справа № 120/5885/23
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/5885/23

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Крапівницька Н. Л.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

04 червня 2025 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі № 120/5885/23 задоволено позов ОСОБА_1 .

Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, виходячи з базового місяця для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2016 року.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

04.02.2025 від позивача надійшла заява про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду від 12.09.2023 року.

Вказана заява мотивована тим, що відповідачем не в повному обсязі виконане зазначене рішення, а саме: ним нараховано індексацію в меншому розмірі, адже при розрахунку її та премії позивача, що мало наслідком зменшення індексації грошового забезпечення, яка підлягала до виплати позивачу, з 52 268,37 гривень до 0,00 гривень.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.03.2025 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.09.2023 відмовлено.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи судове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що доводи поданої позивачем заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення зводяться в цілому до обґрунтування протиправності дій відповідача під час виконання рішення суду в частині нарахування та виплати в належному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року, з встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) січень 2008 року в належному розмірі.

Правовідносини щодо визначення розміру індексації грошового забезпечення, обрахунку такої індексації не були предметом судового розгляду у справі № 120/5885/23, тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Одночасно суд зазначив, що дії відповідача після виконання судового рішення, з якими не погоджується позивач, можуть свідчити про наявність нового спору між сторонами і позивач не позбавлений права звернутись до суду за захистом таких своїх прав та інтересів з окремим адміністративним позовом щодо визнання протиправними дій відповідача.

ІV. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким заяву про встановлення судового контролю задовольнити та зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України подати звіт про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі №120/5885/23.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що на виконання рішення позивачу було проведено нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018 та надано помісячний розрахунок вказаної суми. Разом з тим, відповідачем нараховано позивачу до виплати індексацію грошового забезпечення в розмірі 0,00 грн.

Таким чином, до теперішнього часу судове рішення залишається невиконаним, тому суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення без задоволення заяви позивача.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу вимог ч. 4 ст. 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 2 статті 14 КАС України, встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 382 КАС України встановлено спосіб здійснення судового контролю за виконанням судового рішення.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Вказаною нормою КАС України передбачено право суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. При цьому, суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №0640/3719/18.

Верховний Суд в ухвалі від 18.04.2022 у справі №754/12702/14-а дійшов висновку, що судовий контроль в порядку норм статті 382 КАС України шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення може бути встановлено за таких умов: рішення суду ще не виконано, у тому числі у порядку його примусового виконання; існує обґрунтований і підтверджений доказами ризик його невиконання; існують підтверджені доказами обставини, які ставлять під сумнів виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, або дають підстави вважати, що загальний порядок виконання судового рішення не дав очікуваного результату, або що відповідач (його правонаступник) створює перешкоди для виконання такого рішення, має намір ухилення від цього обов`язку.

Як встановлено зі змісту рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі № 120/5885/23, а саме його зобов`язальної частини, Військову частину НОМЕР_1 зобов`язано здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідно, з урахуванням наведеного вище рішення, відповідач мав здійснити нарахування та виплату позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку грошового забезпечення - січень 2008 року з урахуванням раніше виплачених сум.

Позивач вважає, що рішення суду є невиконаним, оскільки відповідачем нараховано індексацію в меншому розмірі, адже при здійсненні її розрахунку відповідачем зменшено розмір індексації грошового забезпечення, яка підлягала до виплати позивачу, з 52 268,37 гривень до 0,00 гривень.

Отже зміст заяви про встановлення судового контролю, яка є предметом розгляду в межах спірних правовідносин, свідчить про те, що позивач фактично не погоджується із розміром виплаченої індексації на виконання судового рішення.

Разом з тим, надаючи правову оцінку таким судженням позивача, колегія суддів зазначає, що ні мотивувальна, ні зобов`язальна частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.09.2023 у справі № 120/5885/23 не містили методики, яку слід застосовувати відповідачем при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, а також того, яка саме конкретна сума мала бути нарахована та виплачена позивачу відповідачем.

Оскільки питання щодо визнання методики, яку слід застосовувати відповідачем при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення, а також те, яка саме конкретна сума має бути нарахована та виплачена позивачу відповідачем, не досліджувалося судом при ухваленні вищевказаного рішення, то відповідно такі обставини не підлягають дослідженню при розгляді судом заяви, поданої в порядку ст.382 КАС України, з наданням їм відповідно правової оцінки.

У постанові від 30.03.2023 у справі № 200/2737/21-а Верховний Суд вказав, що питання обчислення суми індексації грошових доходів громадян може бути предметом судового контролю, а позовні вимоги щодо правильності їх обчислення можуть бути заявлені окремим позовом. При цьому, моментом виникнення спірних правовідносин буде ймовірне порушення прав позивача після виплати позивачем індексації грошового забезпечення, з розміром якого останній не погоджується.

Як наслідок, незгода позивача з нарахуванням та виплатою індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду свідчить про виникнення нових спірних правовідносин, відмінних від спору, який вирішений судом в межах цієї справи, що не позбавляє заявника права на звернення до суду із позовною заявою в загальному порядку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення, а тому процесуальна процедура вирішення питання щодо встановлення судового контролю за рішення суду, виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення.

Необхідно також зауважити, що розглядаючи заяву, подану в порядку статті 382 КАС України, суд не вирішує спору повторно, а лише усуває перешкоди на шляху виконання вже прийнятого раніше рішення.

При цьому, необхідно зауважити, що суд не може змінювати резолютивну частину рішення, яке виконується.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що між позивачем та відповідачем виник новий спір щодо правомірності/неправомірності обчислення індексації.

Враховуючи викладене, на переконання суду, в даному випадку заявлені позивачем вимоги в межах заяви, поданої в порядку статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, можуть слугувати підставою для звернення позивача із окремим позовом до суду.

Колегія суддів також звертає увагу, що згідно постанови головного державного виконавця Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про закінчення виконавчого провадження ВП №74609127 виконавче провадження з примусового виконання в/листа №120/5885/23, виданого 07.03.2024 Вінницьким окружним адміністративним судом про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2017 по 28.02.2018, враховуючи базовий місяць для обчислення індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням раніше виплачених сум - закінчено.

Підставою для прийняття вказаної постанови зазначено норми п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку з надходженням до відділу листа боржника про виконання виконавчого документа до відкриття виконавчого провадження, розрахунку індексації грошового забезпечення із застосуванням випереджального методу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, листа про надсилання даного розрахунку стягувачеві.

Відтак, виконавче провадження, в розумінні норм Закону України "Про виконавче провадження", є закінченим.

Колегія суддів зазначає, що прийняття державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження як завершальної стадії судового розгляду свідчить про те, що подальший спір з приводу належного виконання такого рішення є неможливим, оскільки повноваження щодо вчинення дій з примусового виконання рішення суду, в тому числі щодо перевірки правильності його виконання, належать передусім виконавцю.

Реалізація судом відповідних повноважень та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення допускається виключно у разі, коли триває процес виконання такого рішення.

Водночас закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у зв`язку із його фактичним та повним виконанням боржником, унеможливлює встановлення судового контролю за виконанням такого судового рішення.

При цьому, якщо позивач вважає, що вказана постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження є такою, що порушує його права, свободи чи інтереси, він не позбавлений права оскаржити її у судовому порядку.

З урахуванням вищенаведеного, проаналізувавши доводи позивача щодо поданої заяви, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви, поданої в порядку статті 382 КАС України.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

VI. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до вимог ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги позивача колегією суддів не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 04 березня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.