Справа № 640/20508/21
Суддя: Пасечнік О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р. № 640/20508/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Пасечнік О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іванківська ПМК-№7" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Іванківська ПМК-№7", звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.04.2021 року № 240481, винесену в.о. заступника Північного міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті Бобко I.А. у відношенні Товариства з обмеженою відповідальністю "Іванківська ПMК-№7".

2. Стягнути з Відповідача на користь Позивача суму сплаченого судового збору 810,80 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що 27.04.2021 в.о. заступника начальника Північного міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті (далі-Укртрансбезпека) Бобко І.А. розглянуто справу про порушення законодавства про автомобільний транспорт. За результатами розгляду винесено Постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №240481, якою постановлено: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІВАНКІВСЬКА ПМК- №7" адміністративно-господарський штраф у розмірі 34000 грн.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

Представником Державної служби України з безпеки на транспорті подано відзив на позов, в якому останнім вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, оскільки позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Представником позивача подано відповідь на відзив в якому вказано, що позивач не погоджується з наведеним представником відповідача у відзиві запереченнями, відхиляє такі заперечення та просить позовні вимоги задовольнити.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.08.2021 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399 до Харківського окружного адміністративного суду, згідно супровідного листа № 01-19/1430/25 від 31.01.2025 року передаємо 742 (сімсот сорок дві) судові справи згідно з актом приймання-передачі від 31.01.2025, зокрема адміністративну справу №640/20508/21.

Ухвалою від 18.03.2025 суд прийняв адміністративну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

25 березня 2021 року інспекторами Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, відповідно до направлення на рейдову перевірку від 18.03.2021 №000261 на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянків таксі і транспортних засобів в місцях навантаження і розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на адміністративній території м. Києва та Київськоїй області, проведена рейдова перевірка транспортних засобів перевізників, що здійснюють внутрішні та міжнародні перевезення пасажирів та вантажів.

Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422 (далі - Порядок №422), співробітниками Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, був зупинений транспортний засіб марки HOWO, номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є товариство з обмеженою відповідальністю"Іванківська ПМК-№7" згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Під час перевірки ТЗ марки HOWO, номерний знак НОМЕР_1 водієм було надано накладну № 35 від 25.03.2021, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

За результатами рейдової перевірки відповідачем складено акт від 25.03.2021 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

27 квітня 2021 року Північним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №240481, ураховуючи те, що допущено перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, відповідно до абз. 16 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», відносно ТОВ "Іванківська ПМК-№7" застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 34000 грн.

Не погоджуючись із вказаною постановою, вважаючи таку постанову протиправною, та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Підпунктами 2, 15, 27, 54, 57, 58 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; проводить перевірку транспортно-експедиційної документації на здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Частиною 1 статті 33 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Відповідно до ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Статтею 50 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що договір про перевезення вантажу автомобільним транспортом укладається відповідно до цивільного законодавства між замовником та виконавцем у письмовій формі (договір, накладна, квитанція тощо).

Згідно із розділом 1 (Терміни та поняття) Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 лютого 1998 року за № 128/2568 (з наступними змінами та доповненнями, далі - Правила №363), наведені у цих Правилах терміни та поняття вживаються в такому значенні: перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами; договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання; замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни; замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів; вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення; вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.

Також за змістом визначень, що наведені у Правилах № 363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 (Правила оформлення документів на перевезення) Правил № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Отже, достатньою і такою, що ґрунтується на Законі України «Про автомобільний транспорт», підставою для відповідальності перевізника є виключно фізичне не існування у його водія на момент проведення перевірки такого документу як товарно-транспортна накладна.

Суд відхиляє посилання позивача на те, що відповідачем у постанові не визначено «об`єктивні ознаки складу правопорушення, не містить правову визначеність, не відповідає вимогам закону», як такі, що нормативно необґрунтовані, оскільки спірна постанова від 27.04.2021 року № 240481 в повній мірі відповідає встановленій формі в Додатку 5 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422).

Також, суд зауважує, що повідомленням від 08.04.2021 557) позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 27.04.2021, було отримано 12.04.2021(а.с. 68-70), отже, твердження позивача щодо неналежного повідомлення про розгляд справи не відповідають дійсності.

Оцінюючи посилання позивача, що "Іванківська ПМК-№7" не є перевізником, суд зазначає таке.

Так, судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Іванківська ПМК-№7" є власником транспортного засобу марки HOWO, номерний знак НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

До матеріалів справи позивачем надано Договір оренди (найму) № 08.12.2020 та Акт приймання - передачі в оренду до цього Договору Оренди (найму) з іншим суб`єктом господарювання - Товариством з обмеженою відповідальністю «СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ УПРАВЛІННЯ №630», яке також зареєстроване у визначений законом порядок як юридична особа, та має серед основних видів діяльності КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

На підставі вказаного договору та акту транспортний засіб марки HOWO номерний знак НОМЕР_1 , 08.12.2020 було передано ТОВ «СУ №630» разом з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Також позивачем було долучено до матеріалів справи пояснення водія від 05.07.2021, згідно яких водій зазначає, що на вимогу працівників Укртрансбезпеки він, серед іншого, надав договір оренди ТЗ між "Іванківська ПМК-№7" та ТОВ «СУ №630» та товарно-транспортну накладну ТОВ «СУ №630», які не були прийняті перевіряючими. В поясненнях водій зазначає, що завантаженням вантажу займались працівники ТОВ «СУ №630».

Суд критично ставиться до вказаних пояснень, оскільки акт перевірки містить інформацію про ознайомлення з ним водія та відмову від підпису та надання будь-яких пояснень, зокрема, щодо не зазначення в акті про наявність у водія документів, передбачених Законом.

Між тим, на переконання суду, за умови надання посадовим особам, які проводили перевірку, договорів про оренду транспортного засобу та товарно-транспортної накладної, відмови останніх у прийнятті їх до уваги, водій транспортного засобу мав об`єктивну можливість зазначити про це в акті.

Відтак, твердження позивача про те, що він на момент проведення перевірки не був перевізником в розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже не підлягає притягненню до відповідальності за вказаним законом, не знайшло свого підтвердження в ході розгляду справи судом.

За таких обставин, суд доходить висновку, що постанова Північного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу від 27.04.2021 року № 240481 є правомірною та скасуванню не підлягає.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Іванківська ПМК-№7" до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Іванківська ПMК-№7", місцезнаходження: 07200, Київська обл., Іванківський р-н, селище міського типу Іванків, вул. Щорса, будинок 32, .

Відповідач Державна служба України з безпеки на транспорті, місцезнаходження: 03135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 14; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 04.06.2025.

Суддя О.В. Пасечнік