Справа № 400/3277/25
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 400/3277/25

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Осіпова Ю.В.,

Скрипченка В.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якому позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо обмеження максимального розміру пенсії ОСОБА_1 за вислугу років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області перерахувати та доплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, починаючи з червня 2024 року, без обмеження її максимальним розміром.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позовну заяву залишено без руху та зазначено про необхідність надання до суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, із зазначенням поважних причин його пропуску та наданням доказів на підтвердження поважності цих причин.

14 квітня 2025 року на виконання вимог ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позивачем надано заяву про поновлення строків звернення до суду.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії в частині проведення перерахунку пенсії без обмеження максимальним розміром за період з червня 2024 до 01.10.2024 повернуто позивачу.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що суд першої інстанції не повністю з`ясував обставини, що мають значення для справи, дійшов висновків, що не відповідають обставинам справи та порушив норми матеріального й процесуального права, тому просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що судом не було враховано, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала, зокрема у зв`язку з неконституційним обмеженням граничного розміру пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає. Апелянт вказує, що оскільки позивачу було нараховано пенсію 26945,05 грн. з 01.06.2024 року, а фактично виплачувалось 23610,00 грн. пенсія позивача підлягає виплаті без обмеження будь-яким строком.

Представник відповідача надав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов за період з червня 2024 до 01.10.2024 подано позивачем після закінчення строку, встановленого КАС України, а із матеріалів позову не вбачається підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак початок перебігу строків звернення до суду починається з часу, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Аналогічні висновки викладені, зокрема у постанові Верховного Суду від 21 березня 2023 року (справа № 640/3380/22).

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом з вимогами щодо перерахунку та виплати пенсії без обмеження максимальним розміром з червня 2024 року.

Згідно довідки про доходи №8997 5245 2299 5921, яку позивач додав до позовної заяви, у період з березня 2023 року по травень 2024 року позивач отримував пенсію у розмірі 20012,65 грн., тобто у розмірі, що не перевищував максимальний розмір пенсії.

З відповідного розрахунку, який позивач додав до позовної заяви, вбачається, що з червня 2024 року внаслідок проведеного перерахунку позивачу було нараховано пенсію 26945,05 грн., однак обмежено розмір виплати максимальним розміром 23610,00 грн.

Докази повідомлення позивача про зазначені вище обставини обмеження розміру його пенсії максимальним розміром в матеріалах справи відсутні.

Наведені обставини дозволяють стверджувати, що позивач не знав і не повинен був дізнатись про обмеження розміру його пенсії максимальним розміром, зокрема з урахуванням того, що розмір його пенсії не зменшувався, а навпаки збільшувався.

Колегія суддів звертає увагу на те, що перерахунок пенсії передбачає перегляд розміру вже призначеної пенсії у випадках визначених законом, зокрема у зв`язку з прийняттям нових законодавчих актів або наданням додаткових документів, які дають право на подальший перегляд розміру призначеної пенсії, за результатами якого, такі суми вважаються нарахованими та підлягають виплаті. Водночас пенсія стає «нарахованою» в момент призначення пенсії і залишається такою («нарахованою») до її чергової зміни.

В свою чергу, строки, за які підлягає виплаті пенсія, врегульовані також нормами законодавства у сфері соціального захисту, які є спеціальними відносно правовідносин, що склались між позивачем і відповідачем.

Так, спеціальне законодавство у сфері соціального захисту, а саме стаття 46 Закону № 1058-IV визначає, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до частини другої статті 55 Закону № 2262-XII нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Буквальне тлумачення наведених норм права дає підстави вважати, що ці норми закону стосуються вже нарахованих сум пенсій за минулий час, однак не виплачених з вини Пенсійного фонду України.

Необхідними умовами застосування зазначених положень спеціального закону є факт нарахування сум пенсій за минулий час та доведеність вини пенсійного органу - наявність протиправних дій або протиправної бездіяльності, наслідками яких стала невиплата сум пенсій.

Аналіз зазначених положень свідчить про відсутність строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала з вини держави в особі її компетентних органів.

Водночас, позивач звертаючись до суду з цим позовом, посилається на протиправність дій пенсійного органу щодо обмеження максимальним розміром пенсії, що дає підстави для застосування до спірних правовідносин спеціальних строків, визначених статтею 46 Закону № 1058-ІV і статтею 55 Закону № 2262-ХІІ.

Вирішуючи питання щодо застосування до спірних правовідносин строку звернення до суду, колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом положень частини другої статті 122 КАС України, яка, за загальним правилом, встановлює шестимісячний строк звернення до суду який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому, у цій справі підлягають застосуванню норми статті 46 Закону № 1058-ІV та статті 55 Закону № 2262-ХІІ, які є спеціальними по відношенню до статті 122 КАС України, а отже така до спірних правовідносин не застосовується.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 480/1704/19.

Більш того, посилання суду першої інстанції на правовий висновок Верховного Суду у справі №240/12017/19, згідно з яким при зверненні до суду позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду, стосується інших обставин справи.

Правовідносини у цій справі та справі №240/12017/19 не є подібними, оскільки у справі №240/12017/19, на яку посилається апелянт, позивач - особа з інвалідністю з числа потерпілих від Чорнобильської катастрофи І групи, отримувач пенсії по інвалідності, обчисленої за нормами Закону України від 09.07.2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскаржував відмову пенсійного органу у проведенні перерахунку та виплати йому заборгованості з державної пенсії у розмірі 10 (десяти) мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком за період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року згідно із статтями 50, 54 Закону України від 28.02.1991 року №796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

За висновками Верховного Суду у межах вказаної справи, пенсія є щомісячним періодичним платежем, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує, при цьому така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено призначення пенсії чи був здійснений її перерахунок.

В той час, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок неповідомлення позивача про обмеження розміру його пенсії, а також враховуючи, що з червня 2024 року розмір його пенсії фактично збільшувався, у позивача не було об`єктивної можливості та необхідності вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було здійснено перерахунок пенсії.

Отже, висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі №240/12017/19, прийняті за інших фактичних обставин справи, ніж у справі за цим позовом, з урахуванням іншої нормативної бази, що у своїй сукупності не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства та, відповідно, правові позиції у цій справі.

Згідно вимог ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України, у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду та повернення позовної заяви в частині вимог ґрунтуються на неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи та порушенні норм процесуального права, а тому у відповідності до положень ст. 320 КАС України наявні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 312, 317, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року задовольнити.

Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 21 квітня 2025 року про повернення позовної заяви в частині позовних вимог скасувати.

Справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: Ю.В. Осіпов

Суддя: В.О. Скрипченко