Справа № 592/3907/25
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 р.Справа № 592/3907/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Подобайло З.Г.

за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - Мірошніченка Андрія В`ячеславовича на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.04.2025, суддя Костенко В. Г., по справі № 592/3907/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № Х 02/25-276 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження по справі закрити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.04.2025 позовну заяву залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено про неврахування судом першої інстанції тієї обставини, що фактично повістка від 19.11.2024 № 1257124 вважається врученою позивачу 29.11.2024, тобто у день, що є визначеною датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення персональних даних, що унеможливлює прибуття саме 29.11.2024. Крім того апелянт зазначав про відсутність відповідних повноважень у особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення № Х 02/25-276 від 10.02.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судовим розглядом, 20.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 винесено постанову № Х 02/25-276 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Постановою встановлено, що 20.02.2025 о 16:00 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено факт порушення ОСОБА_1 під час дії правового режиму воєнного стану законодавства про мобілізаційну підготовку в частині неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці 29.11.2024 для уточнення персональних даних, чим порушено ч. ч. 1, 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та скоєно правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач, не погоджуючись з постановою відповідача, звернувся до суду із даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджено належними доказами, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Так, спірні правовідносини у даній справі склались з приводу правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Статтею 210-1 КУпАП передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з абз. 11 ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Так, 17.03.2014 оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому продовжувався та триває на теперішній час.

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закони України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію».

Згідно з ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Абзацом 3 ч. 9 ст. 29 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що поважними причинами неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного чи резервіста до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки для призову на збори в пункт і в строк, установлені його керівником, які підтверджені відповідними документами, визнаються перешкоди стихійного характеру, сімейні обставини та інші поважні причини, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, за даними оскаржуваної постанови ОСОБА_1 не прибув за викликом ІНФОРМАЦІЯ_1 29.11.2024 о 09:00 відповідно до повістки від 19.11.2024 № 1257124 для уточнення персональних даних, звірки даних обліково - військового документа з військово - обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

10.02.2025 командир 3 відділення взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_1 сержант ОСОБА_3 склав протокол № Х 02/25-276 відносно позивача, згідно з яким 10.02.2025 о 23-50 у приміщенні Комунальної установи Сумська міська клінічна лікарня № 5 за адресою м. Суми вул. Марко Вовчок, 2 було встановлено, факт порушення ОСОБА_1 під час особливого періоду дії правового режиму воєнного стану законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію в частині неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 29.11.2024 для уточнення персональних даних тощо.

Також у протоколі зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 16:00 год. 20.02.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Зі змісту протоколу встановлено, що позивачем викладено пояснення та заперечення щодо вчинення адміністративного правопорушення.

Другий примірник протоколу був вручений позивачу, про що у постанові наявний його підпис.

В подальшому 20.02.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 винесено постанову № Х 02/25-276 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Позивач, обґрунтовуючи протиправність притягнення його до відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, зазначав про неналежне повідомлення його про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 по повістці від 19.11.2024 № 1257124 для уточнення персональних даних, звірки даних обліково - військового документа з військово - обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Пунктом 34 Порядку № 560 передбачено, що повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.

У разі неуточнення протягом 60 днів резервістом або військовозобов`язаним своєї адреси місця проживання повістка може надсилатися на його адресу зареєстрованого/задекларованого місця проживання.

Відповідно до п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Отже, належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки є, у тому числі, є проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність адресата за місцем проживання.

Із матеріалів справи встановлено, що повістка ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19.11.2024 № 1257124 відповідно до опису вкладення АТ «УКРПОШТИ» № 518 була направлена позивачу 19.11.2024 за адресою проживання: АДРЕСА_3 .

За даними ресурсу ПАТ "Укрпошти" з відстеження поштових відправлень за трекінг-номерами поштове відправлення на адресу ОСОБА_1 за номером «518» 29.11.2024 було повернуто відправнику із відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою».

Стосовно посилань позивача на те, що фактично вказана повістка вважається врученою 29.11.2024, що є визначеною датою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 для уточнення персональних даних, колегія суддів зазначає, що ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що у разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними вказані доводи позивача, оскільки наведені ним обставини не виключали обов`язку прибуття до міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Доводи позивача щодо відсутності відповідних повноважень у особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення № Х 02/25-276 від 10.02.2025, спростовуються наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.12.2024 № 144 (з адміністративно-господарчої діяльності) «Про організацію службової діяльності в ІНФОРМАЦІЯ_2 на 2025 навчальний рік», яким призначено всіх військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 уповноваженими складати протоколи про адміністративні правопорушення.

Отже, враховуючи викладене колегія суддів зазначає, що відповідачем дотримано процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскаржувана постанова містить необхідні реквізити, у тому числі, виклад обставин правопорушення, установлених під час розгляду справи, посилання на правові норми, порушення яких стало підставою для притягнення позивача до відповідальності.

Таким чином, судовим розглядом підтверджений факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

На підставі вказаного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковника ОСОБА_2 № Х 02/25-276 від 20.02.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП є правомірною та підстави для її скасування відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - Мірошніченка Андрія В`ячеславовича - залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.04.2025 по справі № 592/3907/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов З.Г. Подобайло