Справа № 580/11563/24
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Василенка Я.М.,

Кузьменка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" до Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень і зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" подало позов до Державної податкової служби України), Головного управління ДПС у Черкаській області, в якому просило суд:

- визнати протиправними та скасувати Рішення за результатами розгляду скарг № 59197/41144004/2 від 13.09.2024 та № 59238/41144004/2 від 13.09.2024 Головного управління ДПС у Черкаській області про відмову в реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкові накладні № 3 від 03.05.2024 р. та № 4 від 06.05.2022 р. в Єдиному реєстрі податкових накладних датою їх фактичного надходження до контролюючого органу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що позивач подав на реєстрацію вказані податкові накладні, у реєстрації яких відмовлено з підстав не надання позивачем переліку необхідних документів. Позивач вважає оскаржувані рішення протиправними та зазначає, що позивач надав документи та пояснення для прийняття рішення про реєстрацію ПН в ЄРПН з урахуванням суті проведених операцій, а чинне податкове законодавство не передбачає необхідності надання на розгляд комісії первинних документів щодо операції, яка не відображена в податковій накладній, зокрема надання калькуляції, яка не є операцією, що відображається в податковій накладній.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального/процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено апеляційну скаргу до розгляду в порядку письмового провадження на 04.06.2025.

20.05.2025, під № 11611 до суду від Державної податкової служби України надійшов відзив на апеляційну скаргу.

До суду від апелянта надійшло клопотання про перехід розгляду справи зі спрощеного письмового провадження в загальне позовне провадження з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що вирішення вказаної справи має важливе значення для позивача, адже сума ПДВ на спірним накладним є значними, зокрема по податковій накладній №3 від 03.05.2024 року ПДВ становить 1666666,67 грн., по податковій накладній №4 від 06.05.2024 року - 846642,83 грн. У зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, контрагент позивача втрачає право на податковий кредит, що негативно впливає на репутацію позивача та майбутні взаємовідносини з його замовниками.

Розглянувши вказане клопотання, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню, оскільки не містить обґрунтувань необхідності розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні, нових доказів до апеляційної скарги не надано, водночас, дана справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" склало податкові накладні № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024 і направило їх для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Комісія Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області, ПН № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024 прийняла, але реєстрацію зупинила на підставі п. 201.16 ст. 201 ПК України, у зв`язку з тим, що обсяг постачання товару/послуги 8416 перевищує величину залишку, визначеного, як різниця обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано подати пояснення та копії документів щодо підтвердженні інформації в податковій накладній для розгляду питання її реєстрації.

За фактом зупинення реєстрації податкових накладних, позивач направив контролюючому органу повідомлення від 04.08.2024 № 6 про надання пояснень та копій документів щодо ПН № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024.

23.08.2024 відповідач-2 прийняв рішення № 11680169/411440004 та № 11680170/41144004 про відмову у реєстрації ПН № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024 з підстав ненадання платником податку додаткових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями про відмову у реєстрації податкових накладних, позивач звернувся із скаргами до ДПС України.

ДПС України за наслідками розгляду скарг позивача прийняла рішення від 13.09.2024 № 59197/41144004/2 та № 59238/41144004/2, якими залишила скарги позивача без задоволення, а рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.

Не погоджуючись із рішеннями ДПС про результати розгляду скарг, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскаржувані рішення ДПС України за результатами розгляду скарг позивача не є юридично значимим для позивача, оскільки жодних заходів їх реалізації щодо позивача не передбачають, а лише залишають чинними (такими, що мають обтяжувальну дію щодо позивача) прийняті раніше рішення про відмову в реєстрації податкових накладних № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024. Таким чином, рішення ДПС України не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача, шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак підстави для скасування таких рішень відсутні, як і відсутні підсатви для задоволення похідних позовних вимог про зобов`язання ДПС України зареєструвати податкові накладні.

Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду першої інстанції помилковими та необґрунтованими, позаяк суд вправі вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Як було зазначено в рішенні суду першої інстанції, позивачем наведено аргументи щодо незаконності рішень саме регіональної комісії ДПС щодо відмови в реєстрації спірних податкових накладних № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024. Тобто, фактично позивач визначив правильний предмет позову та навів належні доводи щодо рішень, які мали були оскаржені, однак через відсутність у штаті підприємства спеціаліста у сфері права, лише у прохальній частині було допущено помилку у визначенні частини позовних вимог.

При цьому, виявивши помилку у предметі позову, хоч і несвоєчасно, позивач вчинив всі належні від нього дії щодо того, щоб рішення суду було справедливим та таким, що захищає реальні інтереси позивача. Однак, судом першої інстанції було проігноровано активну поведінку позивача, а також, всупереч норм ч. 2 ст. 9 КАС України, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

На переконання апелянта, суд першої інстанції мав достатні підстави для визначення, які в дійсності рішення комісії оскаржуються позивачем, незважаючи, навіть, на указання невірного предмету позовної заяви, а саме: визнання протиправними та скасування рішення за результатами розгляду скарг, всі доводи позовної заяви зводяться саме до оспорення рішень регіональної комісії ДПС.

Тож, судом першої інстанції порушено основні завдання та принципи адміністративного судочинства

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно з п. п. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів та послуг місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1 статті 188 ПК України).

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України, передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкової накладної та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкової накладної платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкової накладної платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок № 1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог ПК України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку № 1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 ПК України; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

01.02.2020 набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1165 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі - Порядок № 1165), якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

За положеннями пункту 5 Порядку № 1165, платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку (додаток 1), показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку (додаток 2).

Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій (додаток 3).

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (пункт 7 Порядку № 1165).

За змістом пункту 10 Порядку № 1165, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Пунктом 2 Порядку № 520, передбачено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Згідно з п. 10 Порядку № 520, Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, зокрема, в разі ненадання/часткового надання додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, при отриманні Повідомлення.

Тож, з наведеного слідує, що комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за результатами розгляду інформації та копій документів платника податку.

Відповідно до п. п. 56.1, 56.2, 56.10 ст. 56 ПК України, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Водночас, згідно з частиною першою статті 5 КАС України (в редакції, яка діє на час розгляду справи) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом, є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати), зазвичай, індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, як обґрунтовано наголосив суд першої інстанції, неодмінною ознакою порушення права особи, є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.

Так, рішення суб`єкта владних повноважень є такими, що порушує права і свободи особи в тому разі, якщо, по-перше, такі рішення прийняті владним суб`єктом поза межами визначеної законом компетенції, а, по-друге, оспорювані рішення є юридично значимими, тобто такими, що мають безпосередній вплив на суб`єктивні права та обов`язки особи шляхом позбавлення можливості реалізувати належне цій особі право або шляхом покладення на цю особу будь-якого обов`язку.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що оскаржувані рішення ДПС України за результатами розгляду скарг позивача № 59197/41144004/2 від 13.09.2024 та № 59238/41144004/2 від 13.09.2024 не є юридично значимим для позивача, оскільки жодних заходів їх реалізації щодо позивача не передбачають, а лише залишають чинними (такими, що мають обтяжувальну дію щодо позивача) прийняті раніше рішення про відмову в реєстрації податкових накладних № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024.

Таким чином, суд першої інстанції мав підстави для висновку про те, що рішення ДПС України від 13.09.2024 № 59197/41144004/2, 59238/41144004/2 не мають безпосереднього впливу на суб`єктивні права та обов`язки позивача, шляхом позбавлення його можливості реалізувати належне йому право або шляхом покладення на нього будь-якого обов`язку, а відтак підстави для скасування таких рішень відсутні.

Крім того, аналіз підстав позову стосується правомірності саме рішень Комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкових накладних № 3 від 03.05.2024 та № 4 від 06.05.2024, натомість не містить жодних обґрунтувань протиправності рішень ДПС України від 13.09.2024 № 59197/41144004/2, 59238/41144004/2, які є предметом позову у цій справі.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно виснував про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КАС України, позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів.

У контексті доводів апелянта про наявність у суду першої інстанції підстав для прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" про зміну предмету позову від 13.01.2025, якою виправлено помилку, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 31.01.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" про зміну предмету позову від 13.01.2025 повернуто без розгляду, та зазначено, що ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. Однак, вказана ухвала наразі не є предметом апеляційного розгляду.

Таким чином, розгляд цієї справи суд першої інстанції здійснював цілком обгрунтовано у первинній редакції позовних вимог. Апеляційна скарга не містить в собі жодних спростувань даним обставинам, фактично позивач і в апеляційній скарзі визнає, що першочергово був обраний неправильний спосіб захисту.

Щодо доводів апелянта про те, що суд вправі вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, колегія суддів наголошує, що у даному випадку, вирішення спору, шляхом визнання протиправними та скасування рішень регіональної комісії про відмову в реєстрації податкових накладних, за умови, що предметом спору заявлено інші позовні вимоги, не є виходом за межі позовних вимог, адже є саме зміною предмету спору, що не передбачено, як самостійне рішення суду приписами КАС України, без дотримання відповідної процедури.

Це ж саме стосується і доводів апелянта про те, що суд першої інстанції мав достатні підстави для визначення, які в дійсності рішення комісії оскаржуються позивачем, незважаючи, навіть, на указання невірного предмету позовної заяви, позаяк, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог, тому стверджувати про порушення судом основних принципів адміністративного судочинства, у даному випадку, немає підстав.

Слід наголосити на тому, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору, є правом позивача, а встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, водночас, неправильно обраний спосіб захисту прав, є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівельне виробниче об`єднання "Енергія" - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Я.М. Василенко

В.В. Кузьменко