Справа № 761/40805/24
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Чаку Є.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.03.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення від 24 жовтня 2024 року за частиною першою статті 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) за підписом заступника начальника ГУ ДПС у м. Києві Кондратюк Сергія Вікторовича, яка винесена відносно громадянина ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , за актом фактичної перевірки ТОВ «Базис Кейс» № 107022/26/15/07/45383999 від 12.09.2024.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17.03.2025 позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності є правомірним.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відповідно до протоколу № 4549 від 08.10.2024, директор ТОВ «Базис Кейс» вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не забезпечено перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги). Платіжний термінал відсутній, чим порушено пункт 1 постанови КМУ № 894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». Дата, час і місце вчинення порушення: 24.09.2024 о 14 год 40 хв. в кіоску за адресою: м. Київ, вул. Раїси Окіпної, 2 (прим. 1). Відповідальність передбачена частиною першою статті 163-15 КУпАП.

Відповідно до постанови від 24.10.2024 складеної заступником начальника ГУ ДПС у м. Києві Кондратюк С.В., розглянувши протокол від 08.10.2024 року №4543, встановив, що керівник ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 допустив порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), а саме: недотримання встановлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використання електронних платіжних засобів, чим порушив пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України № 894 від 29.07.2022 «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (надані послуги)». Притягнуто ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності у вигляді накладення штрафу в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, за порушення частиною першою статті 163-15 КУпАП.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що кваліфікація дій громадянина ОСОБА_1 у оскаржуваній постанові за частиною першою статті 163-15 КУпАП проведена заступником начальника ГУ ДПС у місті Києві є безпідставною і необґрунтованою зважаючи на відомості матеріалів справи, а застосування максимального штрафу у розмірі 17 000 грн. не передбачено санкцією частини першої вказаної статті.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За визначенням пунктів 3, 89 статті 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 № 1591-IX (далі - Закон № 1591-IX) безготівкові розрахунки - перерахування коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів, а також перерахування надавачами платіжних послуг коштів, внесених платниками готівкою, на рахунки отримувачів; торговець - суб`єкт господарювання (юридична особа або фізична особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, незалежну професійну діяльність), який відповідно до договору з відповідним надавачем платіжних послуг (еквайром або іншим) приймає до обслуговування платіжні інструменти для здійснення оплати вартості товарів чи послуг, включаючи послуги з видачі коштів у готівковій формі.

Згідно частин двадцять восьмої, двадцять дев`ятої статті 39 Закону № 1591-IX торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв. У разі надання можливості здійснювати безготівкові розрахунки за продані товари (надані послуги) за допомогою електронних платіжних засобів, що використовуються в платіжних системах, торговці зобов`язані забезпечувати можливість здійснення таких розрахунків з використанням електронних платіжних засобів не менше трьох платіжних систем, однією з яких є багатоемітентна платіжна система, створена резидентом України.

Терміни, до настання яких торговці мають забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), визначаються Кабінетом Міністрів України. Контроль за дотриманням торговцями таких термінів здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, а контроль за забезпеченням захисту прав споживачів при здійсненні зазначених розрахунків - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про встановлення строків, до настання яких торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги)» від 29.07.2022 №894 (далі - Постанова № 894) встановлено, що торговці повинні забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків (у тому числі з використанням електронних платіжних засобів, платіжних застосунків або платіжних пристроїв) за продані ними товари (надані послуги), включаючи товари (послуги), реалізація (надання) яких здійснюється дистанційно:

1) з 1 січня 2023 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення понад 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

2) з 1 січня 2024 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення від 5 до 25 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

3) з 1 січня 2025 р. - торговці, які провадять господарську діяльність у населених пунктах з чисельністю населення менше ніж 5 тис. осіб (крім торговців, зазначених у підпункті 4 цього пункту);

4) з 1 січня 2026 р. - торговці - фізичні особи - підприємці - платники єдиного податку першої групи, торговці, які здійснюють торгівлю з використанням торгових автоматів, виїзну (виносну) торгівлю, продаж власноручно вирощеної або відгодованої продукції.

За змістом частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність

Як зазначалося, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП та застосовано до нього санкцію у вигляді 17 000 грн штрафу.

Відповідно до статті 234-1 КУпАП податкові органи розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням порядку проведення готівкових розрахунків та розрахунків з використанням електронних платіжних засобів за товари (послуги) (стаття 163-15) .

Від імені податкових органів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники податкових органів та їх заступники, уповноважені ними посадові (службові) особи.

Згідно частини першої статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.

Так, згідно протоколу №4549 від 08.10.2024, керівник ТОВ «Базис Кейс» ОСОБА_1 вчинив порушення порядку проведення розрахунків, а саме: не здійснив перехід на обов`язкове приймання спеціальних платіжних засобів для здійснення розрахунків за продані товари (надані послуги), чим порушив пункт 1 Постанови № 894.

Щодо посилань позивача на те, що він не є особою, яка має відповідати за статтею 163-15 КУпАП, то варто звернути увагу на таке.

Відповідно до частини першої статті 14 КУпАП посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.

У справі, що розглядається за частиною другою статті 163-15 КУпАП має відповідати посадова особа ТОВ «Базіс Кейс», до кола службових повноважень якої входить забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів.

Так, згідно наявного у матеріалах справи статуту ТОВ «Базіс Кейс», управління поточною діяльністю товариства здійснює директор, який також є посадовою особою, яка діє від імені товариства.

Оскільки у спірних правовідносинах згідно Закону № 1591-IX та Постанови № 894 обов`язок із забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів покладений на торговця, яким є відповідний суб`єкт господарювання - у даному випадку ТОВ «Базіс Кейс», то згідно статуту саме директор є посадовою осою, яка діє від імені цього товариства та є особо, яка має нести відповідальність за статтею 163-15 КУпАП.

У зв`язку із цим, оскільки позивач є директором ТОВ «Базіс Кейс», то він є належним суб`єктом відповідальності за статтею 163-15 КУпАП.

Щодо заперечень позивачем суті вчиненого порушення, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як вже зазначалося, позивач мав забезпечити можливість здійснення безготівкових розрахунків за продані товари (надані послуги), у тому числі за допомогою електронних платіжних засобів та/або платіжних застосунків, та/або платіжних пристроїв.

Стверджуючи про виконання вказаного обов`язку, позивач наголошує на тому, що ним забезпечено можливість безготівкових розрахунків шляхом розміщення на всіх об`єктах торгівлі QR-коду, який містить посилання на безготівкову оплату.

На підтвердження вказаних доводів, позивач надав: заяву про приєднання до договору надання послуг еквайрингу АТ «Ощадбанк» № 909-113630 від 14.06.2024; наказ ТОВ «Базіс Кейс» № 4-од від 02.04.2024.

Проте, вказані документи не містять жодної інформації, яка б свідчила про забезпечення можливості безготівкової оплати у торговій точці за адресою: м.Київ, вул. Р.Окіпної, 2 (прим. 1).

При цьому, пункт 4 наказу ТОВ «Базіс Кейс» № 4-од від 02.04.2024 містить формальне посилання на необхідність забезпечення здійснення безготівкових розрахунків, проте ні вказаний наказ, ні будь-який інший документ не містять доказів як способу, так і самого факту реалізації позивачем чи будь-якою іншою посадовою особою ТОВ «Базіс Кейс» вказаного обов`язку за згаданою адресою.

Таким чином, позивачем не спростовано допущення порушення пункту 1 Постанови № 894.

Згідно з частиною першою статті 163-15 КУпАП порушення порядку проведення готівкових розрахунків за товари (послуги), у тому числі перевищення граничних сум розрахунків готівкою, недотримання установлених законодавством вимог щодо забезпечення можливості розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів - тягне за собою накладення штрафу на фізичну особу - підприємця, посадових осіб юридичної особи від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною другою цієї статті визначено, що дія, передбачена частиною першою цієї статті, вчинена особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за таке ж порушення, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, санкція частини першої статті 163-15 КУпАП передбачає можливість накладення стягнення у вигляді штрафу до 3400 грн, а штраф у розмірі 17 000 грн може бути застосований у разі притягнення до відповідальності за частиною другою цієї статті.

Оскаржуваною постановою, як зазначалося, притягнуто позивача до відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП, проте, як вірно вказав суд першої інстанції, накладене стягнення у розмірі 17 000 грн, яке значно перевищує санкцію цієї норми.

Окрім того, у ході судового розгляду справи відповідач надав суду відомості про те, що позивача було раніше протягом року було притягнуто до відповідальності за частиною першою статті 163-15 КУпАП, зокрема згідно постанови Головного управління ДПС у місті Києві від 24.04.2024.

Таким чином, відповідач невірно кваліфікував дії позивача за частиною першою статті 163-15 КУпАП, оскільки позивача раніше протягом року вже було притягнуто до відповідальності за цією нормою. У свою чергу, відповідальність за вчинення протягом року повторного правопорушення встановлена частиною другою статті 163-15 КУпАП.

Вказані порушення щодо кваліфікації порушення та розміру застосованої санкції є свідченням протиправності оскаржуваної постанови. Водночас, зважаючи, що у ході судового розгляду справи не було спростовано наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, то наявні підстави для надіслання справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно пункту 2 частини третьої статті 286 КАС за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов частковому задоволенню.

Керуючись статтями 34, 243, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України в особі Головного управління Державної податкової служби у місті Києві задовольнити частково.

Скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17.03.2025 та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення від 24.10.2024 за частиною першою статті 163-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо ОСОБА_1 .

Направити справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на новий розгляд до Головного управління Державної податкової служби у місті Києві.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя Є.В. Чаку