Справа № 520/4889/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р. № 520/4889/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитра Волошина, розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 27 лютого 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн 88 коп (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до Порядку виплати щомісячної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (зі змінами та доповненнями);

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 27 лютого 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн 88 коп (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до Порядку виплати щомісячної компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 січня 2004 року № 44 (зі змінами та доповненнями).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області допущено протиправну бездіяльність, що виразилася в ненарахуванні та невиплаті йому середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 27 лютого 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн 88 коп (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп. Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Ухвалою від 14.03.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов. Запропоновано позивачу подати до суду відповідь на відзив, а відповідачу - заперечення протягом п`яти календарних днів з моменту отримання відповідних документів.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження доставлена представнику позивача та відповідачу до їх електронних кабінетів через підсистему "Електронний суд", що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав свої заперечення проти позову, зазначивши, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі № 520/16858/24 ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення за період з червня 2016 року по жовтень 2017 року в сумі 3375,17 грн, компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 54 дні в сумі 25434,90 грн, доплату за роботу в нічний час за період з березня 2017 року по вересень 2021 року в сумі 442,99 грн. З урахуванням 1,5 % військового збору на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк» 23.11.2024 було зараховано 32 793,67 грн. Позивач, вважаючи, що з ним здійснено остаточний розрахунок при звільненні з затримкою за період з 28.12.2021 по 23.11.2024, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом у справі №520/32893/24, в якому просив суд зобов`язати відповідача виплатити на його користь середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 23 листопада 2024 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн. 88 коп. (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 88 коп. Тобто, в межах даної справи позивач заявив позовні вимоги фактично для повторного стягнення середнього заробітку за аналогічний період, що й у справі № 520/32893/24. Відповідач вважає вимоги позивача безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову.

Також, у подальшому відповідач подав до суду додаткові пояснення, згідно яких фактично підтримав свою позицію, викладену у відзиві на позовну заяву, та зазначив, що відповідно до рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 520/32893/24 суд зобов`язав ГУНП в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 23 листопада 2024 року, але не більше шести місяців, у сумі 94496 грн. 88 коп, Отже, у зв`язку з несвоєчасним проведення розрахунку при звільненні рішенням від 19.02.2025 у справі № 520/32893/24 на відповідача покладено обов`язок щодо нарахування та виплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період 28.12.2021 по 23.11.2021, тобто за шість місяців відповідно до вимог ст. 117 КЗпП України. Таким чином, питання виплати позивачу середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні було вирішено у справі № 520/32893/24, а в даній справі позивач намагається повторно стягнути середній заробіток за виплатами, які були здійснені йому на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 по справі №520/16858/24.

Ухвалою від 12.05.2025 зупинено провадження в адміністративній справі № 520/4889/25 до набрання законної сили рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі № 520/32893/24. Зобов`язано сторони негайно повідомити суд про набрання законної сили судовим рішенням у справі № 520/32893/24.

Ухвалою від 03.06.2025 поновлено провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу в Головному управлінні Національної поліції в Харківській області з 07.11.2015 та відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Харківській області від 28.12.2021 № 874 о/с звільнений за п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (через хворобу) з 28.12.2021. (а.с. 12-13)

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №520/16858/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення у вигляді доплати за 672 години несення служби в нічний час за період з 01 березня 2017 р. по 01 жовтня 2021 р., додаткової доплати за службу в особливих умовах (період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СoV-2) у розмірі 50 відсотків грошового забезпечення щомісячно відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 375 від 29.04.2020 р. за грудень 2020 року і за період з 18 лютого до 28 грудня 2021 року, компенсації за невикористану частину щорічної відпустки (54 дні) за 2015-2018 роки, а також індексації грошового забезпечення з 07.11.2015 по 31.10.2017.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі № 520/16858/24, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024, позивачу 27.02.2025 зараховано на картковий рахунок АТ КБ "ПриватБанк" суму в розмірі 33 835,46 грн, що вбачається з наявної в матеріалах справи роздруківки з АТ КБ "ПриватБанк". (а.с. 15)

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 27 лютого 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн 88 коп (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп, тобто за ст. 117 КЗпП України (в редакції з 19.07.2022), позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні врегульовані нормами Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України).

Відповідно до частини 1 статті 47 Кодексу законів про працю України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно зі статтею 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 Кодексу законів про працю України передбачено відповідальність за затримку розрахунку при звільненні.

Так, частиною 1 зазначеної статті установлено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Згідно з частиною 2 статті 117 Кодексу законів про працю України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

Отже, нормами статей 116 та 117 Кодексу законів про працю України на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок та виплату всіх сум, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 Кодексу законів про працю України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

Умовами застосування частини першої статті 117 Кодексу законів про працю України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство (установа, організація) зобов`язане виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Разом з цим суд звертає увагу на те, що вказаний у частині першій статті 117 Кодексу законів про працю України законодавчий припис є загальним і не встановлює конкретні види виплат, які роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові в день його звільнення.

Частина друга статті 117 Кодексу законів про працю України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми.

Відшкодування, передбачене статтею 117 Кодексу законів про працю України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 травня 2020 року у справі №810/451/17 та у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17.

Крім цього, як зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 лютого 2020 року у справі №821/1083/17, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду зазначено, що якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 Кодексу законів про працю України). Отже, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення. Натомість якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таке правове регулювання є способом досягти балансу між захистом прав працівника та додержанням принципів справедливості і співмірності у трудових відносинах, враховуючи фактичні обставини, за яких стався несвоєчасний розрахунок та міру добросовісної поведінки роботодавця.

Як вбачається зі встановлених у даній справі обставин, позивач звільнений зі служби в поліції з 28.12.2021.

На виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі № 520/16858/24, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2024, позивачу 27.02.2025 зараховано на картковий рахунок АТ КБ "ПриватБанк" суму в розмірі 33 835,46 грн, що вбачається з наявної в матеріалах справи роздруківки з АТ КБ "ПриватБанк". (а.с. 15)

У межах даної справи позивач просить зобов`язати відповідача нарахувати й виплатити йому середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 27 лютого 2025 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн 88 коп (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 88 коп.

Водночас, на підставі відомостей програми «Діловодство спеціалізованого суду» та пояснень відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових поясненнях, судом установлено, що позивач уже звертався до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області, згідно якого просив суд, зокрема, зобов`язати Головне управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 28 грудня 2021 року по 23 листопада 2024 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн. 88 коп. (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 88 коп.

При цьому, підставою для стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем було зазначено про виплату позивачу сум на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №520/16858/24, яка була здійснена відповідачем 23.11.2024, що є підставою для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 28.12.2021 (день звільнення) по 23.11.2024 (остаточний розрахунок), але не більше як за шість місяців.

У даній справі (№ 520/4889/25) в якості підстави для стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивачем також зазначено про виплату йому сум на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі №520/16858/24, яка була здійснена відповідачем 27.02.2025, що є підставою для виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 28.12.2021 (день звільнення) по 27.02.2025 (остаточний розрахунок), але не більше як за шість місяців.

Тобто, на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.08.2024 у справі № 520/16858/24 позивачу було виплачено недоотримане грошове забезпечення при звільненні частинами - 23.11.2024 та 27.02.2025.

У подальшому позивач звернувся до суду з двома позовами: 1) справа № 520/16858/24 - зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток з 28.12.2021 (день звільнення) по 23.11.2024 (остаточний розрахунок), але не більше як за шість місяців, у сумі 94 496 грн 88 коп; 2) справа № 520/4889/25 - зобов`язання відповідача виплатити середній заробіток з 28.12.2021 (день звільнення) по 27.02.2025 (остаточний розрахунок), але не більше як за шість місяців, у сумі 94 496 грн 88 коп.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.02.2025 у справі №520/32893/24, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 21.05.2025, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління національної поліції в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 28 грудня 2021 року по 23 листопада 2024 року, але не більше шести місяців, у сумі 94496 грн. 88 коп. (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 88 коп. Зобов`язано Головне управління національної поліції в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 28 грудня 2021 року по 23 листопада 2024 року, але не більше шести місяців, у сумі 94496 грн. 88 коп. (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 88 коп.

Суд зауважує, що відповідно до частин 2, 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічного змісту положення також визначені і статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Статтею 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Зі змісту наведених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб, і підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, на всій території України органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями. У випадку невиконання судового рішення передбачається встановлена законом відповідальність.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/32893/24, що набрало законної сили, судом уже було зобов`язано відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період, який охоплює шість місяців з дати звільнення позивача зі служби в поліції (з 28.12.2021).

Суд зауважує, що за змістом положень статті 117 Кодексу законів про працю України стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Однак за порушення трудових прав працівника при одному звільненні та невчасній виплаті усіх належних позивачу сум середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні неможливе подвійне стягнення середнього заробітку на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату.

Правовий висновок щодо неможливості одночасного застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійного стягнення середнього заробітку викладено у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі №686/20491/18.

Так, Верховний Суд у постанові від 05.08.2020 у справі № 686/20491/18 зазначив, що «положеннями статей 117, 235 КЗпП України передбачена відповідальність роботодавця у вигляді стягнення середнього заробітку за час одного й того ж прогулу працівника задля компенсації йому втрат від неотримання зарплати чи неможливості працевлаштування. Однак за порушення трудових прав працівника при одному звільненні неможливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України, так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку, оскільки це буде неспівмірно з правами працюючого працівника, який отримує одну заробітну плату».

Згідно з частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, ураховуючи, що рішенням суду у справі № 520/32893/24 вже стягнуто з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, починаючи з 28 грудня 2021 року по 23 листопада 2024 року, але не більше шести місяців, у сумі 94 496 грн. 88 коп. (дев`яносто чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн. 88 коп, суд зазначає, що фактично відповідача вже було притягнуто до відповідальності за несвоєчасний розрахунок із позивачем при його звільненні та розраховано середній заробіток за шість місяців з дати звільнення позивача, тому суд приходить до висновку, що повторне стягнення з відповідача середнього заробітку за затримку виплати позивачу всіх сум при звільненні на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України призведе до застосування до відповідача подвійної відповідальності за одне і теж порушення.

Суд звертає увагу, що приписи статті 61 Конституції України передбачають, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, і підлягає обов`язковому застосуванню як норма прямої дії, суд дійшов висновку, що відповідач вже був притягнутий до відповідальності за несвоєчасний розрахунок при звільненні, тому підстави для повторного притягнення до відповідальності відсутні.

Так, оскільки положеннями статті 117 Кодексу законів про працю України не передбачено обов`язку застосування подвійної відповідальності за кожною виплатою грошового забезпечення чи інших сум та враховуючи, що у справі № 520/32893/24 судом зобов`язано відповідача виплатити на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за шість місяців з дня звільнення позивача (з 28.12.2021 в сумі 94 496,88 грн), суд вважає безпідставним, фактично, повторне пред`явлення позивачем вимог про стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні також за шість місяців з дня звільнення позивача зі служби в поліції.

Так, звернувшись до суду вперше з позовом про зобов`язання відповідача виплатити позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (судова справа №520/32893/24), позивач реалізував надане йому право притягти відповідача до відповідальності на підставі ст. 117 КЗпП України та стягнути з відповідача середній заробіток за шість місяців після звільнення зі служби в поліції.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність у позивача права на повторне отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 28.12.2021 по 27.02.2025, але не більше як за шість місяців, у сумі 94 496,88 грн.

На переконання суду, за указаних вище обставин та норм права відсутні правові підстави для задоволення вимог даного позову.

Щодо клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, суд зазначає наступне.

Так, під час розгляду справи відповідачем заявлено клопотання про залишення позову без розгляду, згідно якого відповідач зазначив, що на даний час в провадженні Харківського окружного адміністративного суду та Другого апеляційного адміністративного суду перебувають справи № 520/4889/25 та № 520/32893/24 між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, що, за доводами відповідача, є підставою для залишення позову без розгляду.

Разом з тим, суд зазначає, що фактично в межах двох зазначених справ позивачем заявлені позовні вимоги щодо виплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за різні періоди: з 28.12.2021 по 23.11.2024 (справа № 520/32893/24) та з 28.12.2021 по 17.02.2025 (справа № 520/4889/25), та обумовлені різними платежами, хоча здійснені на виконання одного судового рішення, тому предмет позову в даних справах не є аналогічним.

За викладених обставин, судом не встановлено підстав для залишення позову без розгляду, тому дана справа вирішується по суті.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши обставини справи та подані сторонами документи, суд дійшов висновку про залишення позовних вимог позивача без задоволення.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295, 296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Харківській області (вул. Жон Мироносиць, буд. 13, м. Харків, 61002, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН