Справа № 300/909/25
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"05" червня 2025 р. справа № 300/909/25
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Тимощука О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія» про стягнення капіталізованих платежів в розмірі 558 541,98 грн
Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі позивач, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області) 11.02.2025 звернулося в суд з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Надія (далі відповідач, ТОВ Агрофірма Надія) про стягнення капіталізованих платежів в розмірі 558 541,98 грн.
Позовну заяву обґрунтовано тим, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань внесено запис про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації. У зв`язку із наведеним, позивачем проведено капіталізацію платежів для продовження страхових виплат протягом життя потерпілих на виробництві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які отримали травму під час перебування в трудових відносинах з відповідачем, про що були складені відповідні акти. Згідно з розрахунком витрат капіталізованих платежів по ОСОБА_1 та ОСОБА_2 загальна сума капіталізованих коштів складає 558 541,98 грн. Вказано, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надіслало відповідачу претензію щодо грошових (кредиторських) вимог про сплату капіталізованих платежів, однак відповіді за результатами розгляду претензійних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не надходило, в добровільному порядку також не відшкодовано. Представник позивача наголошує, що підприємець у разі припинення діяльності не звільняється від фінансування Фонду соціального страхування від нещасних випадків, а з січня 2023 року - ПФУ та його територіальних органів, як правонаступників шляхом внесення капіталізованих платежів.
Ухвалою суду від 17.02.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків, шляхом: подання документа про сплату судового збору в розмірі 8 378 (вісім тисяч триста сімдесят вісім) гривень 13 копійок (а.с.24,25).
У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто (а.с.27-29).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.36,37).
Відповідачем ухвала про відкриття провадження отримана 05.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.40).
Таким чином, судом вживалися вичерпні заходи щодо повідомлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія» в якості відповідача про розгляд адміністративної справи №300/909/25, однак у визначений судом строк правом на подання відзиву відповідач не скористався.
За наведених підстав, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Також, відповідачем 04.06.2025 подано до суду заяву про долучення матеріалів справи (а.с.41-56).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, судом встановлено таке.
Відповідно до акту "Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом" від 12.04.1994, ОСОБА_1 будучи найманим працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія» отримав закриту травму живота, безпосередню пов`язану з виробництвом (а.с.6-9).
Згідно з довідкою медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії ІФ № 070116 від 21.01.2001 ОСОБА_1 , визначено III групу інвалідності без переогляду, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 10% (а.с.13).
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Постановою від 29.03.2024 за № 52 призначено потерпілому ОСОБА_1 щомісячну страхову виплату в розмірі 781,91 грн (щомісячно). Виплати постановлено проводити з 01.03.2024 пожиттєво (а.с.5).
Щодо ОСОБА_2 судом встановлено таке.
Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку в колгоспі «Прапор комунізму» відділку с. Ценява Коломийського району Івано-Франківської області ОСОБА_2 (дівоче прізвище, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.45)) у зв`язку із грубим порушенням правил техніки безпеки при роботі з механізмами отримала травму кисті лівої руки (а.с.43,44).
Згідно з Актом від 17.10.2001 №1 "Про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом" будучи найманим працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія» (с. Ценява, поле «Урочище Коло Гроса» отримала травму лівої кисті руки, безпосередню пов`язану з виробництвом (а.с.49-51).
Згідно з випискою медико-соціальної експертної комісії про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 13.11.2001 ОСОБА_2 , не визнана особою з обмеженими фізичними можливостями (інвалідом), ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 25% (а.с.55).
Івано-Франківська державна інспекція охорони праці в агропромисловому комплексі і невиробничій сфері на прохання громадянки ОСОБА_2 звернулася з листом від 16.05.2002 за №19-16/80 до Голови управління виконавчої дирекції від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань по Івано-Франківській області із пропозицією розглянути направлені їм документи на комісії по оформленню страхової виплати (а.с.47).
Відповідно до Акту №140 про прийняття передачі особових справ потерпілих на виробництві складеного 21.06.2002 страховик (Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія») прийняв до виплати особову справу потерпілої ОСОБА_2 (а.с.46).
У зв`язку із припиненням страхових виплат, ОСОБА_2 звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовом про встановлення факту перебування її у трудових відносинах з колгоспом «Прапор Комунізму» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія») який задоволено повністю, що підтверджується рішенням суду від 05.12.2013 у справі за №346/6952/13-ц (а.с.52,53).
Далі, Головним управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області Постановою від 29.03.2024 за № 27 призначено потерпілій ОСОБА_2 щомісячну страхову виплату в розмірі 2 086,13 грн (щомісячно). Виплати постановлено проводити з 01.03.2024 пожиттєво (а.с.42).
Згідно із розрахунком витрат на відшкодування шкоди потерпілим внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання (особам, які мають право на страхові виплати в разі втрати годувальника) в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо страхувальника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія» станом на 17.10.2024 загальна потреба в капіталізації становить 558 541,98 764,04 грн зокрема, щодо ОСОБА_1 загальна сума капіталізованих платежів становить 164 764,08 грн, ОСОБА_2 393 777,90 грн (а.с.4).
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд зазначає про таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з частиною першою, другою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України від 23.09.1999 № 1105-XIV Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 1105-XIV).
Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV (на момент виникнення спірних правовідносин) Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
З 01 січня 2023 року набрали чинності зміни до Закону № 1105-XIV.
У свою чергу Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду реорганізовано шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023.
Відповідно до статті 4 Закону № 1105-XIV уповноваженим органом управління в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та від нещасного випадку є Пенсійний фонд України.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 8 Закону № 1105-XIV, роботодавець зобов`язаний здійснювати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид страхових виплат та надання соціальних послуг згідно з цим Законом.
Статтею 11 Закону № 1105-ХІV визначено, що страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) (крім домашніх працівників, які не беруть добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.
Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 1105-ХІV страхова виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначається та здійснюється за основним місцем роботи (діяльності).
У разі ліквідації (реорганізації) підприємства, установи, організації страхові виплати за страховими випадками, які настали до ліквідації (реорганізації), здійснюються застрахованим особам правонаступником, а в разі відсутності правонаступника - територіальним органом уповноваженого органу управління за місцем здійснення обліку ліквідованого підприємства, установи, організації як страхувальника.
Постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 986 затверджено Порядок капіталізації платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників (далі - Порядок № 986), відповідно до якого здійснюється капіталізація платежів до Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальника (далі - платежі) для задоволення вимог, що виникли із його зобов`язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам.
У цьому Порядку термін капіталізація платежів означає визначення суми грошових зобов`язань страхувальника у випадку його ліквідації (зокрема у зв`язку з банкрутством), що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю застрахованим особам, які належить сплатити до Фонду соціального страхування України для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності (пункт 2 Порядку № 986).
Згідно з пунктом 3 Порядку № 986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.
Пунктом 4 Порядку № 986 визначено, що капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу таким чином: щомісячні страхові виплати втраченого заробітку - з урахуванням середньомісячного заробітку та ступеня втрати професійної працездатності; витрати на догляд за потерпілим відповідно до медичного висновку - згідно з нормами, встановленими нормативно-правовими актами.
Відповідно до пунктів 7-8 Порядку № 986 капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності.
У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.
Суми капіталізованих платежів відповідно до зазначених кредиторських вимог у випадках ліквідації страхувальника перераховуються робочому органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України, у якому страхувальник перебуває на обліку.
Отже, встановлений Кабінетом Міністрів України порядок надходження до Фонду капіталізованих платежів у випадках ліквідації страхувальників означає, що, у разі припинення своєї діяльності, страхувальник, який у процесі своєї діяльності заподіяв шкоду життю чи здоров`ю працівників, зобов`язаний внести до Фонду належну таким працівникам грошову суму з урахуванням заборгованості за попередні роки та потреби у майбутніх виплатах. Визначення механізму надходження таких платежів дає змогу Фонду забезпечити створення резерву коштів для покриття витрат на страхові виплати та надання медико-соціальних послуг потерпілим, які отримали виробничі травми чи професійні захворювання на підприємствах, які ліквідовані без правонаступника.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 112 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у разі ліквідації платоспроможної юридичної особи у першу чергу задовольняються вимоги щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, та вимоги кредиторів, забезпечені заставою чи іншим способом.
Відповідно до частини третьої статті 110 ЦК України, якщо вартість майна юридичної особи є недостатньою для задоволення вимог кредиторів, юридична особа здійснює всі необхідні дії, встановлені законом про відновлення платоспроможності або визнання банкрутом.
Згідно з статтею 1205 ЦК України у разі припинення юридичної особи, зобов`язаної відшкодувати шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, і встановлення її правонаступників виплата щомісячних платежів покладається на її правонаступників. У разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.
Аналіз наведених вище норм чинного законодавства дає підстави вважати, що вимоги частини другої статті 1205 ЦК України та положення Порядку № 986 щодо капіталізації платежів поширюються на всі випадки ліквідації юридичних осіб та припинення діяльності фізичних осіб-підприємців.
Подібна правова позиція наведена Верховним Судом у постанові від 18.06.2020 у справі № 820/2837/17.
Суд зауважує, що у відносинах капіталізації платежів завжди беруть участь три учасники, а саме: Пенсійний фонд, застрахована особа, тобто фізична особа, яка підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок, та страхувальник, тобто роботодавець, який зобов`язаний сплачувати єдиний внесок.
Водночас метою капіталізації платежів є задоволення вимог, що виникли із зобов`язань Пенсійного фонду перед застрахованою особою, яка стала потерпілою внаслідок заподіяння їй шкоди від нещасного випадку на виробництві.
Отже, капіталізація платежів полягає у визначенні суми коштів, яку Пенсійний фонд повинен сплатити застрахованій особі за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності застрахованої особи, у зв`язку з ліквідацією страхувальника.
Зміст наведених норм права дає підстави дійти висновку, що фізичні особи-підприємці, у разі припинення їх діяльності, незалежно від підстав, не звільняються від фінансування Фонду соціального страхування України шляхом внесення капіталізованих платежів.
Відтак, беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані докази, а також письмові доводи позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 2 статті 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз,сплачений позивачем судовий збір не підлягає розподілу.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Позов задовольнити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088;

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Надія», адреса: вул. Зелена, 1, с. Ценява, Коломиський район, Івано-Франківська обл., 78255, .

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.