Справа № 320/21256/24
Суддя: Войтович І. І.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

04 червня 2025 року Київ Справа № 320/21256/24

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Войтович І.І., розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника позивача адвоката Савчак Ярослава Олеговича щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та про поновлення строку в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Оболонського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ"

про визнання протиправною та скасування постанови,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Оболонського відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі -відповідач), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" (далі третя особа, ТОВ "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ"), в якому просить суд:

1. Визнати протиправною та скасувати постанову № 51364045 від 09.06.2021 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 , видану/винесену старшим державним виконавцем Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ);

2. Зобов`язати Оболонський ВДВС у м. Києві МРУ МЮ (м. Київ) скасувати постанову № 51364045 від 09.06.2021 року про стягнення виконавчого збору з ОСОБА_1 та постанову про відкриття виконавчого провадження № 71100652 від 24.02.2023 року.

Ухвалою суду від 15.04.2025 відкрито провадження в адміністративній справі; справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи (у письмовому провадженні) та в порядку, визначеному положеннями ст. 287 КАС України 15 травня 2025 року о 09:30 год.; витребувано докази по справі від відповідача:- завірені належним чином копії матеріалів виконавчого провадження № 51364045 та № 71100652.

Також, вказаною ухвалою суду зазначено щодо питання поновлення процесуальних строків, визнання поважними чи не поважними причин пропуску строку, такі будуть вирішені за наслідками отримання відзиву від відповідача та копій матеріалів виконавчих справ.

Представником позивача адвокатом Савчак Я.О. подано до суду заяву щодо визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та про поновлення строку.

В обґрунтування поважності пропуску строку звернення до суду представник зазначає про те, що позивач не отримувала належним чином від виконавчої служби спірні постанови, лише після ознайомлення 15.01.2024 представником із матеріалами виконавчого провадження № 71100652 було встановлено порушені права ОСОБА_1 та відповідно подано до суду позов через ЕС 29.01.2024.

Представник просить суд врахувати те, що ОСОБА_1 не має спеціальних юридичних знань та змогу самостійно розібратися з матеріалами виконавчого провадження, відповідно подати до суду позов із письмовими доказами, що є додатковою поважною причиною пропуску строку та підставою для поновлення строку.

На виконання вимог ухвали суду від 15.04.2025 відповідачем надано суду належним чином завірені матеріали запитуваних виконавчих проваджень № 51364045 та № 71100652.

Надаючи оцінку зазначеному клопотанню, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

В силу положень ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За приписами п.1 ч.2. ст.287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Із наведеного слідує, що при оскарженні рішення державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби визначений порядок дій учасника виконавчого провадження в частині оскарження постанови, яким є судовий вид оскарження, на який законодавцем встановлено 10-денний строк.

Таким чином, у справах з приводу оскарження постанови державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Предметом оскарження у поданій позовній заяві визначено постанову від 09.06.2021 щодо стягнення виконавчого збору за ВП №51364045 та постанова від 24.02.2023 про відкриття виконавчого провадження № 71100652.

З наданих відповідачем матеріалів виконавчого провадження №51364045 та № 71100652 вбачається наступне.

В межах ВП №51364045 державним виконавцем винесено, зокрема:

- постанову від 10.06.2016 відкрито виконавче провадження №51364045 за виконавчим листом №2/756/447/14 виданого 15.10.2014 Оболонським районним судом м.Києва.

- постанову від 10.06.2016 про арешт майна боржника;

- постанову від 09.06.2021 про стягнення виконавчого збору у розмірі 165 439,74 грн.;

- постанову від 09.06.2021 про розмір мінімальних витрат 195,30 грн.;

- постанову від 09.06.2021 про арешт коштів боржника;

- постанову від 18.06.2021 про арешт коштів боржника;

- постанову від 11.10.2021 про арешт коштів боржника;

- розпорядження №51364045 від 27.01.2022 про стягнення 1774,56 грн. виконавчого збору;

- постанову від 16.02.2023 про заміну сторони виконавчого провадження;

- постанову від 16.02.2023 про повернення виконавчого документу стягувачу за п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що за матеріалами ВП №51364045 відсутні належні докази на підтвердження надіслання ОСОБА_1 спірної постанови від 09.06.2021.

Відповідно до наявної у справі заяви, ОСОБА_1 ознайомилась із матеріалами ВП №.06.2021.

В межах ВП №71100652 державним виконавцем винесено, зокрема:

- постанову від 24.02.2023 про відкриття виконавчого провадження за постановою №51364045 про стягнення виконавчого збору у розмірі 163 861,18 грн.;

- постанову від 24.02.2023 про розмір мінімальних витрат 196,00 грн.;

- постанову про арешт коштів боржника;

- постанову від 25.11.2023 про арешт коштів боржника.

Представником ОСОБА_1 адвокатом Мацко В.В. було надіслано адвокатський запит від 21.02.2023 №026-02/А3 щодо виконавчих проваджень стосовно ОСОБА_1 .

Також, за матеріалами ВП №71100652 постанова від 24.02.2023 про відкриття виконавчого провадження надіслана на адресу ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку Укрпошта 27.02.2023. Поштовий конверт повернувся із відміткою пошти 01.04.2023 «за закінченням терміну зберігання».

З матеріалами №51364045та ВП №71100652 представник позивача ознайомився 15.01.2024.

Суд зазначає, що згідно приписів ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (застосований в редакції чинні на час винесення постанови про відкритті виконавчого провадження від 10.06.2016 №51364045) державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

За ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ (застосований в редакції чинні на час винесення державним виконавцем спірної постанови від 24.02.2023 про відкриття виконавчого провадження №71100652) виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п. 6 та п.7 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VІІІ рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 27 Закону № 1404-VIII державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

За ч. 3 ст. 40 Закону № 1404-VIII у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди (п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до ст. 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.

Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження, надіслані каналами факсимільного зв`язку, електронною поштою або з використанням інших засобів зв`язку, вважаються врученими, за наявності належного підтвердження їх одержання адресатами.

Виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам, іншим учасникам виконавчого провадження, також адміністрації підприємства, установи, організації, фізичній особі - підприємцю під розписку.

З вищевказаного слідує, що при відкритті виконавчого провадження за виконавчим документом на час дії Закону № 606-XIV, державний виконавець виносить постанову про стягнення виконавчого збору в разі не виконання виконавчого документа боржником добровільно.

Застосовуючи в даній справі норми Закону № 1404-VIII чинного на час винесення державним виконавцем спірної постанови, враховуючи обставини повернення виконавчого документа стягувачу за п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону № 1404-VIII, винесена постанова про стягнення виконавчого збору набуває статусу виконавчого документа, державний виконавець виводить в окреме виконавче провадження постанову про стягнення виконавчого збору у відповідній сумі стягнення або не до стягнутої суми та виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи способи та порядок надіслання сторонам виконавчого провадження виконавчих документів, матеріали виконавчого провадження мають містити в собі належне підтвердження вручення боржнику зокрема постанови про стягнення виконавчого збору, яка має бути надіслана простим поштовим відправленням, постанова про відкриття виконавчого провадження має бути надіслана рекомендованим поштовим відправлення. Належні докази такого надіслання зберігаються в матеріалах виконавчого провадження. В свою чергу державний виконавець може особисто вручити постанови під розписку.

Суд зауважує, що критеріями оцінки причин поважності пропуску строку звернення до суду є: 1) обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (є причиною); 2) обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла або тривала протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

При цьому, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини набувають ознак стабільності.

Практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення у справах Стаббігс на інші проти Великобританії, Девеер проти Бельгії).

У пункті 41 рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі Пономарьов проти України Суд визнав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні проміжки часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить, що у процесі прийняття рішень про поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, Суд виходить таких міркувань: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, унаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Відтак, причини пропуску строку звернення до суду, поважність пропуску строку, визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі Іліан проти Туреччини вказано, що правило встановлення обмежень до суду з пропуском строку звернення до суду, повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звернути увагу на обставини справи.

Суд зазначає що матеріали виконавчих проваджень не містять належних доказів надіслання ОСОБА_1 спірних постанов, як і вручення їх під розписку боржнику чи її представнику, враховуючи ознайомлення ними із матеріалами у відповідно встановлений вище судом час. Так, ОСОБА_1 ознайомилась 18.06.2021 із матеріалами ВП №51364045, представник позивача ознайомився із матеріалами двох виконавчих проваджень 15.01.2024.

В свою чергу, суд вважає необхідним зазначити, що ознайомлення позивачем та представником із матеріалами виконавчого провадження у відповідь на заяву чи адвокатський запит не змінює момент, з якого позивач повинна була дізнатись про протиправні, на її думку, дії та рішення виконавця, враховуючи що в межах вказаних вище виконавчих проваджень були також винесені постанови про арешт коштів боржника ОСОБА_1 та стягнуто виконавчий збір у сумі 1774,56 грн. При цьому, позов подано до суду через систему Електронний суд 29.01.2024.

Доводи представника про те, що позивач не має юридичної освіти для застосування такої щодо належного та своєчасного захисту порушених прав, суд вважає такі що не є обґрунтованими та такими що підлягають застосуванню в межах вирішення питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду.

Суд враховує, що позивач дізналась, що її права порушені постановою про стягнення виконавчого збору винесену в межах ВП №51364045 після встановлення15.01.2024 наявності постанов про відкриття виконавчого провадження та стягнення виконавчого збору у ВП № 71100652, що відповідно стало наслідком звернення до суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий суд, що включає, крім іншого, право на розгляд справи.

Відповідні положення Конвенції знайшли своє втілення також у ст. 55 Конституція України, згідно з якою права і свободи людини і громадянина захищає суд; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відтак, враховуючи вищезазначене, задля забезпечення позивачу права доступу до суду, суд вважає можливим визнати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду із даним позовом та поновити такий строк.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 121, 122, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

у х в а л и в:

Задовольнити заяву представника позивача адвоката Савчак Ярослава Олеговича.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду та поновити строк звернення щодо оскарження постанов Оболонського ВДВС у м. Києві ЦМРУ МЮ (м. Київ) № 51364045 від 09.06.2021 про стягнення виконавчого збору та про відкриття виконавчого провадження № 71100652 від 24.02.2023.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Войтович І. І.