Справа № 160/29090/24
Суддя: Чепурнов Д.В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 червня 2025 року м. Дніпросправа № 160/29090/24
Суддя І інстанції Маковська О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Чепурнова Д.В. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Коршуна А.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма Р), прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області №039249/2411 від 17.06.2024;

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку №45638/6/04-36-24-11-14 від 24.06.2024

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку та включити його до реєстру платників єдиного податку.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що станом на день набрання Законом України №3219 від 30.06.2023 чинності, позивач правомірно перебував у статусі платника єдиного податку II групи, набув такого статусу до дня набрання чинності Законом, а отже, поширення його дії на позивача суперечить положенням статті 58 Конституції України. Вказує, що пункт 9 підрозділу 8 розділу XX Перехідні положення, який набрав законної сили 01.08.2023, визначав особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему, оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу саме з 01.08.2023. За пунктом 9-1.4 (в редакції згаданого Закону №3219 від 30.06.2023) визначено сферу правовідносин та коло платників податку, на які поширюється даний пункт, та прямо передбачено особливості справляння єдиного податку платниками, які до 01.08.2023 використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, і до вказаного періоду не перейшли самостійно на іншу систему оподаткування. Підпункт 9-1.4.3, який є складовою частиною пункту, поширюється лише на правовідносини, коло яких визначено вказаним пунктом, та на суб`єктів, які станом на 01.08.2023 продовжували перебувати у статусі платників єдиного податку III групи із ставкою податку 2%. Станом на 01.08.2023, тобто на день початку дії підпункту 9-1.4.3. п. 9-1.4 п. 9-1 розділу XX Перехідні положення, позивач не був учасником врегульованих правовідносин, та не використовував особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу отже, вказані норми не здійснювали праворегуляторний вплив на його діяльність як фізичної особи-підприємця. Зазначає, що положеннями пункту 291.4 статті 291 та підпункту 1 підпункту 298.2.3. пункту 298.2 ПК України прямо визначено порушення, вчинення якого є підставою для позбавлення статусу платника єдиного податку II групи, таким порушенням є саме: перевищення рівня доходу розміром 870 мінімальних заробітних плат, відсутнє в даному випадку, та тим більше відсутні в даному випадку і підстави застосовувати до позивача як платника податків в 2023 році зменшений розмір граничного обсягу доходу, оскільки він не перевищив розмір граничного обсягу доходу, встановлений пунктом 291.4 статті 291 ПК України, а відповідно, у позивача був відсутній обов`язок з переходу на застосування іншої ставки. Крім того вказує, що такі обставини, як дотримання умов застосування спрощеної системи оподаткування для фізичної особи-підприємця не може охоплюватися предметом камеральної перевірки, оскільки таке рішення може бути прийнято лише за наслідками документальної перевірки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням ФОП ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі зазначає, що станом на 01 січня 2023 року розмір мінімальної заробітної плати складав 6700 гривень, а граничний обсяг доходу для платника єдиного податку складав 5 587 800,00 гривень, в той час як отриманий дохід позивача за 2023 рік склав 5 501 644,93 гривень, і не перевищив граничний розмір, визначений пунктом 291.4 статті 291 ПК України, а положення пункту 91.4.3. підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень ПК України не підлягають застосуванню до позивача та не скасовують або не змінюють положень пункту 291.4 статті 291 ПК України. Суд першої інстанції не враховував пряме формулювання підпункту 91.4.3. підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень ПК України, який вказує на період, протягом якого платник податків «не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу», та не враховує, що особливостями було визначене саме право оподаткування не обмеженого доходу пільговою ставкою єдиного податку 2%, тоді як ці особливості позивачем не використовувались взагалі. Станом на 01 серпня 2023 року, тобто на день початку дії підпункту 91.4.3. п. 91.4 п. 91. розділу XX «Перехідні положення», позивач не був учасником врегульованих правовідносин, та не використовував особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу, а отже, вказані норми не здійснювали праворегуляторний вплив на її діяльність як фізичної особи-підприємця. Вказує, що ані судом, ані відповідачем не було встановлено факту отримання доходу позивачем саме в період з 01 серпня 2023 року, тобто з дати набрання законної сили підпункту 91.4.3. п. 91.4 п. 91. розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а відповідно, до позивача застосовано обмеження та штрафні санкції на підставі припущень, а доводи про неможливість встановлення обґрунтованості висновків про порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування в рамках камеральної перевірки залишились без уваги суду. В результаті проведення камеральної перевірки та як наслідок - прийняття оскаржуваних рішень податковим органом не враховано того факту, що позивач в період 2023 року перебував у статусі платника єдиного податку (2 група) в період з 01 липня 2023 року по 31 грудня 2023 року, тобто в тому числі у період до набрання чинності положеннями пункту 91.4.3. підрозділу 8 розділу XX Перехідних положень ПК України, за відсутності будь-яких додаткових обмежень щодо сум доходу крім граничного розміру доходів, передбаченого статтею 291 ПК України, а відповідачем не встановлено факту перевищення розміру допустимого доходу після 01 серпня 2023 року. Положеннями пункту 291.4 статті 291 та підпункту 1 підпункту 298.2.3. пункту 298.2 ПК України прямо визначено порушення, вчинення якого є підставою для позбавлення статусу платника єдиного податку II групи, і таким порушенням є саме перевищення рівня доходу розміром 870 мінімальних заробітних плат, відсутнє в даному випадку, та тим більше відсутні в даному випадку і підстави застосовувати до позивача як платника податків в 2023 році зменшений розмір граничного обсягу доходу та ставку єдиного податку у розмірі 15%, оскільки позивач не перевищив розмір граничного обсягу доходу, встановлений пунктом 291.4 статті 291 ПК України. Вказує, що питання дотримання платником податку положень пункту 291.4 статті 291 ПК України не охоплюється предметом камеральної перевірки, який вичерпно визначений вказаними вище положеннями ПК України.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно даних інформаційної системи ДПС України ОСОБА_1 перебуває на обліку в Правобережній ДПІ (Новокадацький район) ГУ ДПС у Дніпропетровській області. Стан платника « 0» - платник податків за основним місцем обліку. Основний вид діяльності: 47.22 - Роздрібна торгівля м??ясом і м?ясними продуктами в спеціалізованих магазинах.

ФОП ОСОБА_1 зареєстрований платником єдиного податку з 17.09.2021. В період з 01.10.2021 по 30.09.2022 - 2 група - 20%, з 26.01.2023 по 30.06.2023 - 3 група - 2%, з 01.07.2023 по теперішній час 2 група - 20%.

ФОП ОСОБА_1 23.02.2024 надана Податкова декларація платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця за 2023рік за № із задекларованою сумою доходу 5 565 661,05 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ГУ ДПС у Дніпропетровській області 16.04.2024 проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1 предметом якої було питання заниження суми грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця від 23.02.2024 за № та порушення умов застосування спрощеної системи оподаткування платника 2 групи внаслідок завищення доходу, отриманого протягом 2023 року.

За результатом камеральної перевірки ГУ ДПС у Дніпропетровській області складено акт про результати камеральної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питання заниження податкових зобов`язань по єдиному податку та умов застосування спрощеної системи оподаткування від 16.04.2024 №22943/04-36-24-11/ НОМЕР_1 , який направлено платнику засобами поштового зв`язку 19.04.2024 в порядку визначеному статтею 42 ПКУ та повернуто поштою з відміткою за закінченням терміну зберігання.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято податкове повідомлення - рішення від 17.06.2024 №039249/2411 яким донараховано грошове зобов?язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 415 764,16 грн., (основний платіж 415 864,16 грн., штрафна санкція - 41576,42 грн.).

Крім того, ГУ ДПС у Дніпропетровській області прийнято рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку від 24.06.2024 №45638/6//04-36-24-11-14 з 31.12.2024.

З матеріалів справи вбачається, що Рішення та ППР направлено платнику засобами поштового зв`язку та повернуто поштою з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Вважаючи такі рішення відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що норми підпункту 9-1.4.3. пунктом 9-1 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, щодо обсягу доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається саме на 2023 звітний рік, а позивач був зареєстрований платником єдиного податку 2 групи з 01.07.2023. При заповненні податкової декларації платника єдиного податку за 2023 рік, позивач повинен був врахувати зміни внесені до ПК України, які були чинними на час перебування його на спрощеній системі оподаткування 2 групи та на час заповнення декларації. Положеннями п.299.11 ст.299 ПК України не передбачено проведення саме документальної перевірки платників єдиного податку першої - третьої груп з метою встановлення правомірності перебування на спрощеній системі оподаткування.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно з пунктом 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Приписами підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України визначено, що до другої групи спрощеної системи оподаткування належать фізичні особи-підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 834 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку встановлений статтею 299 Податкового кодексу України, відповідно до пункту 299.1 якої, реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку (пункт 299.2 статті 299 Податкового кодексу України).

Відповідно до абзацу 3 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки: у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку третьої групи (крім платників єдиного податку третьої групи - електронних резидентів (е-резидентів), - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення.

Водночас, положеннями абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Підставою для прийняття оскарженого рішення слугували висновки контролюючого органу щодо перевищення платником протягом календарного року встановленого обсягу доходу платника єдиного податку третьої групи абз. 3 п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

При цьому, згідно з підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України обсяг доходу платника єдиного податку другої групи не повинен перевищувати 834 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, що становить 5 587 800 гривень.

У акті №22943/04-36-24-11/ від 16.04.2024 року контролюючий орган при обрахунку доходу платника єдиного податку другої групи в 2023 році посилається на підпункт 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України та розраховує, що граничний обсяг доходу позивача не повинен перевищувати 2793900,00 гривень.

Згідно з підпунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України у 2023 звітному році обсяг доходу для відповідної групи платників єдиного податку, встановлений пунктом 291.4 статті 291 цього Кодексу, визначається пропорційно до кількості календарних місяців поточного календарного року, протягом яких платник єдиного податку не застосовував особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу.

Норма, викладена в підпункті 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, внесена Законом України від 30.06.2023 року №3219-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей оподаткування у період дії воєнного стану» (далі - Закон №3219-IX), який набрав чинності з 01.08.2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що позивач з 01.10.2021 по 30.09.2022 перебував у спатусі платника єдиного податку 2 групи зі ставкою 20%, з 26.01.2023 по 30.06.2023 - платника єдиного податку 3 групи зі ставкою 2%, а з 01.07.2023 по теперішній час платника податку 2 групи зі ставкою 20%.

Отриманий дохід позивача за 2023 рік склав 5 565 661,05 гривень.

Згідно з пунктом 9 підрозділу 8 розділу XX «Перехідні положення», який набрав законної сили 01 серпня 2023 року, визначав особливості переходу суб`єктів господарювання, які використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, на систему оподаткування, на якій такі платники податку перебували до обрання особливостей оподаткування, передбачених пунктом 9 цього підрозділу, з 01 серпня 2023 року.

Пунктом 9-1.4, в редакції Закону № 3219-ІХ від 30.06.2023 року визначено сферу правовідносин та коло платників податку, на які поширюється даний пункт, та прямо передбачено особливості справляння єдиного податку платниками, які до 1 серпня 2023 року використовували особливості оподаткування, встановлені пунктом 9 цього підрозділу, здійснюється з урахуванням таких особливостей, і до вказаного періоду не перейшли самостійно на іншу систему оподаткування.

Підпункт 9-1.4.3, який є складовою частиною пункту, поширюється лише на правовідносини, коло яких визначено вказаним пунктом, та на суб`єктів, які станом на 1 серпня 2023 року продовжували перебувати у статусі платників єдиного податку III групи із ставкою податку 2%.

Станом на 01 серпня 2023 року, позивач не використовував особливостей оподаткування у вигляді оподаткування доходу єдиним податком розміром 2% та перевищення обсягу доходу.

Виходячи з викладеного колегія суддів висновує, що до набрання чинності підпунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1 підрозділу 8 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України граничний обсяг доходу за 2023 рік позивача (5 565 661,05 грн.) перебував в межах, визначених підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 Податкового кодексу України (5 587 800 грн). Як наслідок, у позивача не виникло обов`язку згідно з абзацом 1 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України перейти на сплату інших податків і зборів, тощо.

При цьому відповідач не вказує про порушення позивачем податкового законодавства після набрання чинності Законом №3219-IX, зокрема, доповнення підрозділу 8 розділу XX Податкового кодексу України підпунктом 9-1.4.3 підпункту 9-1.4 пункту 9-1.

За таких обставин відсутні підстави для визначення позивачу грошового зобов`язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 415 764,16 грн. визначеного оскарженим податковим повідомленням-рішенням №039249/2411 від 17.06.2024.

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 Податкового кодексу України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.

Оскаржене рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку прийняте на підставі акта камеральної перевірки.

Відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Верховний Суд у постанові від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, вказав на те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. При цьому прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в ході останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку четвертої групи). Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного суду від 06.05.2020 у справі №812/1137/16.

При цьому колегія суддів зауважу, що такі висновки Верховного Суду стосуються саме процедури прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку, а саме за наслідком проведеної документальної перевірки, безвідносно до якої групи відноситься платник єдиного податку.

Виходячи з викладеного колегія суддів доходить до висновку, що відповідач безпідставно, з порушенням процедури анулювання статусу платника єдиного податку, за відсутності доказів наявності у позивача підстав, за яких він не може бути платником єдиного податку фізичних осіб-підприємців виключив позивача з реєстру платників єдиного податку фізичних осіб-підприємців, що є підставою для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку №45638/6/04-36-24-11-14 від 24.06.2024.

Відповідно до пункту 299.13 статті 299 Податкового кодексу України з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку: податковий номер (для юридичної особи); найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи; дату (період) обрання або переходу на спрощену систему оподаткування; ставку єдиного податку; групу платника податку; види господарської діяльності (за наявності відповідних даних); дату виключення з реєстру платників єдиного податку.

У випадку анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного Реєстру.

Встановлення факту протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого суб`єкта обов`язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податку у первинне правове становище, яке існувало до моменту прийняття протиправного рішення, вчинивши дії з поновлення реєстрації суб`єкта господарювання як платника єдиного податку.

Колегія суддів зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Аналізуючи наведені нормативно-правові акти, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог, не надав їм належної оцінки та прийшов до невірних висновків про відмову у задоволенні позовних вимог.

Таким чином, з огляду на викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з помилковим застосуванням норм матеріального права та підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись п.2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 січня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення (форма Р), прийняте Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області №039249/2411 від 17.06.2024.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про анулювання реєстрації платника єдиного податку №45638/6/04-36-24-11-14 від 24.06.2024

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області відновити реєстрацію фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , як платника єдиного податку та включити його до реєстру платників єдиного податку.

Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 19453,52 грн. (дев`ятнадцять тисяч чотириста п`ятдесят три грн. 52 коп.)

Постанова набирає законної сили з дати ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення в повному обсязі.

В повному обсязі постанова складена 03 червня 2025 року.

Головуючий - суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова

суддя А.О. Коршун