Справа № 560/18938/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/18938/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Моніч Б.С.

04 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У грудні 2024 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області звернулося до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просило скасувати постанову від 06.11.2024 ВП №75227237 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Хмельницький окружний адміністративний суд відповідно до ухвали від 08.01.2025 року повернув позовну заяву позивачеві у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

З матеріалів справи встановлено, що 06.11.2024 року Управлінням забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відносно позивача прийнято постанову про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн.

18.11.2024 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову від 06.11.2024 ВП №75227237 про накладення штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою суду від 02.12.2024 року позовну заяву повернуто позивачеві у зв`язку з несплатою судового збору.

18.12.2024 року позивач повторно звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою від 23.12.2024 суд залишив позовну заяву без руху з мотивів пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом. Наведені у позові причини пропуску/обставини пропуску строку звернення до суду суд визнав неповажними, зазначивши, що позивачу слід звернутись з заявою про поновлення пропущеного строку з інших поважних причин, до якої необхідно надати належні докази, які обґрунтовують поважність таких причин.

26.12.2024 року позивач подав заяву, в якій просив поновити строк звернення до суду, посилаючись на те, що 18.11.2024 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в межах строку встановленого ст. 287 КАС України, подано до Хмельницького окружного адміністративного суду позовну заяву про скасування постанови державного виконавця від 06.11.2024 ВП № 75227237 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн за невиконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 03.10.2023 у справі №560/15563/23. Проте ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду 02.12.2024 позовну заяву повернуто позивачеві. Тобто позивач діяв швидко та вчасно, без невиправданих зволікань.

Суд першої інстанції визнав неповажними обставини якими позивач обґрунтовує поважність пропуску строку звернення до суду за захистом своїх прав та повернув позовну заяву у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не усунуто недоліків позовної заяви, та не у повному обсязі виконано вимоги ухвали суду від 23.12.2024.

Крім того, суд звернув увагу, що після повернення позовної заяви при первісному звернені до суду, та до моменту повторного звернення, позивач тривалий проміжок часу для цієї категорії справ зволікав з подачею апеляційної скарги.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено про те, що позивач вперше позовну заяву подав 18.11.2024 року, тобто протягом десяти днів з моменту коли він дізнався (день отримання 08.11.2024) про прийняту постанову про накладення штрафу. Судом позовна заява була повернута в зв`язку з не сплатою судового збору 02.12.2024 року. Повторно позивачем подано позов 18.12.2024 року за наявності коштів на сплату судового збору. Позивач вважає, що право на звернення до суду про оскарження постанови було використано добросовісно та вчасно без невиправданих зволікань та з урахуванням положень ст. 120 КАС України.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу відповідно до ст. 304 КАС України.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені положеннями ст. 287 КАС України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Таким чином, законодавець чітко визначив алгоритм дій суду першої інстанції щодо вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Суд отримавши позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області встановив, що вона подана понад 10 днів з часу отримання оскаржуваної постанови позивачем, тобто з пропуском строку звернення до суду.

Щодо поважності причин такого пропуску суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Строк звернення до суду, як одна із складових гарантії права на суд, може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Суд звертає увагу скаржника, що за змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

В даному випадку підставою для повернення позовної заяви стало те, що наведені скаржником причини пропуску строку є неповажними, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі позивач посилається на дотримання ним строку звернення до суду при поданні первинного позову та вказує про застосування статті 120 КАС України.

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця встановлені статтею 287 КАС України, яка передбачає десятиденний строк звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з моменту отримання копії ухвали від 02.12.2024, до моменту повторного звернення з позовною заявою 18.12.2024 пройшло більше двох тижнів, що не може вважатись незначним строком пропуску на звернення до суду.

Крім того строк звернення до суду, не зупиняється у зв`язку із залишенням без руху чи поверненням позову, а також його відлік не підлягає обрахуванню від дати вручення копій ухвал про залишення без руху та повернення первинного позову.

Посилаючись на введення на території України воєнного стану скаржник не зазначив яким саме чином введення воєнного стану вплинуло на роботу пенсійного органу в Хмельницькій області, що позбавило його можливості вчасно звернутися до суду із позовом відповідно до КАС України.

Сам лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для поновлення строку на подання позовної заяви для органу державної влади за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, з урахуванням тієї обставини, що позивач не забезпечує заходів правового режиму воєнного стану в Україні, вплинуло на роботу цього державного органу, що в свою чергу обумовило пропуск строку на подання позовної заяви.

Разом з тим, судом встановлено, що при повторному звернені до суду з позовною заявою від 18.12.2024, апелянт надав докази сплати судового збору, а саме: платіжна інструкція №4654 від 15.11.2024 року.

Враховуючи, що первісний позов був поданий 18.11.2024 року, а платіжна інструкція датується 15.11.2024 року, колегія суддів дійшла до висновку, що скаржник мав змогу надати докази сплати судового збору, при звернені до суду з адміністративним позовом вперше, однак такі докази були надані суду при звернені з позовною заявою вдруге 18.12.2024 року.

Таким чином, доводи апеляційної скарги, що право на звернення до суду про оскарження постанови, скаржником було використано добросовісно та вчасно без невиправданих зволікань та з урахуванням положень ст. 120 КАС України спростовуються.

З огляду на викладені обставини, за наслідком розгляду апеляційної скарги, враховуючи наведені норми права, колегія суддів вважає, що оскільки позивачем не наведено обставин, які б свідчили про поважність пропуску ним строку звернення до суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність повернення позовної заяви на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування не вбачається.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

З огляду на викладене, колегія суддів уважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Згідно з частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права та підстав для його скасування не вбачається, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а ухвалу Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.