Справа № 337/2387/25
Суддя: Завгородній Є. В.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 337/2387/25
Номер провадження 2-а/337/40/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд м. Запоріжжя у cкладі головуючого судді Завгороднього Є.В., за участю секретаря судового засідання Лемонджави А.В., розглянувши за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 13.05.2025 поліцейським УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Бєльським Глібом Андрійовичем винесено відносно нього постанову про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. В постанові зазначено, що позивач, керуючи транспортним засобом по вул. Прибережна автомагістраль, перевищив встановлені обмеження руху у населеному пункті більше як на 20 км/год, а саме, рухався зі швидкістю 73 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Позивач вважає, що постанову відносно нього винесено протиправно та вона підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Зокрема, дорога («Прибережна автомагістраль) була позначена знаком 5.51 і мала по три окремі проїзні частини, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою, а тому допустима швидкість на даній ділянці становила 110 км/год; він їхав зі швидкістю 68 км/год, а тому не перевищував гранично допустиму швидкість; пристрій Trucam для вимірювання швидкості знаходився в руках поліцейського, а тому його показання не можуть вважатися достовірними та допустимими; допустима похибка вимірювання швидкості становить +/-2 км/год, а тому фактична швидкість могла становити 71 км/год або менше; вимірювання швидкості руху працівниками поліції здійснювалося не в межах дії знаку 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», а тому дії відповідача щодо вимірювання швидкості суперечать закону; у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували факт керування транспортним засобом у момент вчинення правопорушення.

З наведених підстав позивач просив задовольнити його позов та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, а провадження в адміністративній справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. Також позивач клопотав про розгляд справи за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 21.05.2025 було відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного письмового провадження без виклику сторін, встановлено п`ятиденний строк для подання відзиву.

26.05.2025 відповідачем надано відзив, у якому він заперечив проти позовних вимог позивача, вважаючи їх необгрунтованим. Зазначив, що під час оформлення матеріалів не було встановлено порушень з боку поліцейських, постанова про адміністративне правопорушення є законною. Місце, де було зупинено автомобіль позивача, перебуває в межах населеного пункту, а відтак, відповідно до п. 12.4 Правил дорожнього руху у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Щодо способу використання приладу Trucam для вимірювання швидкості (тримання в руках) відповідач зазначив, що лазерний вимірювач Trucam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, відповідно до відповіді ДП «»Укрметртестстандарт» конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювання, сам вимірювач швидкості Trucam LTI 20/20 може використовуватися як в мобільному, так і в статичному положенні. Також відповідачем надано диск з матеріалами відео/фотофіксації адміністративного правопорушення, а також з доказами встановлення дорожнього знаку 5.76 Правил дорожнього руху.

03.06.2025 позивачем надано відповідь на відзив, у якому він зазначив, що відповідач не спростував жодних наведених позивачем обставин, не навів доказів того, що місце вчинення правопорушення знаходиться в межах населеного пункту, позивач натомість посилається, що ця дорога відноситься до автомобільних доріг, де дозволяється швидкість до 110 км/год відповідно до п. 12.6.ґ Правил дорожнього руху. Відповідачем не надано доказів фактичного керування автомобілем позивачем. Крім того, позивач послався на ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», яка забороняє ручне використання приладу Trucam. Похибка при використанні приладу Trucam свідчить, що реальна швидкість могла становити також 68 км/год, а відтак в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. Позивач також повторно посилається на ту обставину, що ділянка дороги не була позначена знаком 5.76 Правил дорожнього руху, а надані відповідачем докази є недостовірними, оскільки на момент поїздки дорожні знаки були відсутні, і можливо їх встановили пізніше. Наполягав на задоволенні позову.

Дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову з таких мотивів.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у визначений законом спосіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, може бути подано протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Частинами 1, 2 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так, згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови (ст. 245 КупАП).

Згідно зі ст. 251 КУпАП, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зокрема, згідно з ч.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення, у тому числі фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Стаття 280 КУпАП вимагає від органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка, зокрема, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи, прийняте у справі рішення.

Аналізуючи наведені положення законодавства, слід дійти висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, оцінити наявні докази. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в т.ч. вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

При цьому, суд враховує, що особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України)

У зв`язку із застосуванням даного принципу саме відповідач, як особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинен довести наявність події і складу адміністративного правопорушення та винуватість особи, тобто наявність законних підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Крім того, відповідно до вимог статей 9, 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. При цьому, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Суд встановив, що 13.05.2025 поліцейським 2 взводу 2 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області сержантом поліції Бєльським Глібом Андрійовичем було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень, у зв`язку з тим, що останній 13.05.2025, керуючи транспортним засобом по вул. Прибережна автомагістраль перевищив встановлені обмеження руху у населеному пункті більше як на 20 км/год, а саме рухався зі швидкістю 73 км/год, чим порушив п. 12.4 Правил дорожнього руху.

Пунктом 12.4 Правил дорожнього руху встановлено, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.1, 1.3 ПДР ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Пунктом 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Частина 1 статті 122 КУпАП встановлює адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 340 гривень.

Суд критично ставиться до доводів позивача щодо протиправності винесення відповідачем постанови з огляду на такі міркування.

Щодо посилання позивача на відсутність обмеження у 50 км/год, оскільки на вказаній дорога через наявність розділювальних смуг дозволено рух зі швидкістю не більше 110 км/год відповідно до вимог пункту 12.6.ґ Правил дорожнього руху.

Позивач посилається на пункт 12.6.ґ Правил дорожнього руху, відповідно до положень якого поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51, дозволяється рух із швидкістю: на автомобільній дорозі з окремими проїзними частинами, що відокремлені одна від одної розділювальною смугою - не більше 110 км/год.

Водночас, таке обгрунтування спростовується наданими матеріалами, оскільки вказана автомобільна дорога (Прибережна автомагістраль) розташована в межах населеного пункту (м. Запоріжжя) і не позначена знаком 5.51; факт руху автомобіля в момент вимірювання швидкості на ділянці Прибережна автомагістраль / вул. Козача 1 км підтверджується дослідженими судом відеоматеріалами (файл з назвою «Косолапов розгляд справи») як візуально, так і за допомогою фіксації даних геолокації на бодікамері поліцейського (координати 47.82377 N 35.14771 E, розміщені внизу відеокадру) та не спростовано позивачем. Відтак, максимально дозволена швидкість на вказаній ділянці становить 50 км/год (відповідно до положень пункту 12.4), а не 110 км/год (відповідно до положень пункту 12.6.ґ, на який помилково посилається позивач).

Щодо посилання позивача на неможливість ручного використання приладу Trucam.

Щодо ручного використання приладу «TruCam» суд зазначає, що лазерний вимірювач швидкості «TruCam» здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб та його номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі «TruCam», але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом «TruCam».

Зі змісту поданого відповідачем відзиву вбачається, що замір швидкості транспортного засобу здійснювався лазерним приладом TruCam LTI 20/20 ТС № 008457, зокрема, до відзиву на позовну заяву долучено диск, на якому міститься фотокартка правопорушення з приладу TruCam, з фіксацією руху транспортного засобу Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 , де наявна відмітка про виміряну швидкість 73 км/год., дата та час - 13.05.2025 14:20:31, відстань - 267,5 м, локація: вул. Прибережна Автомагістраль, серійний номер ТС № 008457, а також відеозапис, з якого вбачається момент зупинки транспортного засобу Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 .

Посилання позивача на ту обставину, що фіксація показників швидкості була здійснена в ручному режимі, що могло спотворити фіксацію даних про швидкість автомобіля, суд не бере до уваги, оскільки будь-які належні і допустимі докази, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом вимірювань швидкості, позивачем надано не було.

Щодо посилання позивача на можливу похибку приладу Trucam.

Позивач зазначає, що похибка приладу Trucam, який використовується поліцейськими, дозволяє припустити, що швидкість автомобіля була менша, ніж 70 км/год, водночас, відповідачем надано копію свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 20.11.2024 (чинне до 20.11.2025), а саме вимірювача швидкості Trucam LTI 20/20 ТС № 008457, відповідно до яких зазначено, що максимально допустима похибка при вимірюванні в ручному та автоматичному режимі становить +/- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. Тобто, довірчий інтервал швидкості, яка була виміряна у цій справі для автомобіля Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 , становить від 71 до 75 км/год (+/- 2 км для швидкості 73 км/год), що в будь-якому разі перевищує максимально дозволену швидкість (50 км/год) з урахуванням допустимого перевищення (20 км/год).

Щодо посилання позивача на відсутність знаків 5.76 «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху» на ділянці руху, на якій було зафіксовано подію.

Суд бере до уваги, що відповідачем до відзиву долучено фотоматеріали з доказами наявності знаків 5.76 на ділянці дороги, на якій було зафіксовано рух автомобіля.

Крім того, суд враховує, що посилання позивача на те, що зупинка транспортного засобу поліцейськими мала місце на ділянці проїзної частини, яка не позначено відповідним знаком, на якій може відбуватися фіксація швидкості руху за допомогою спеціальних технічних засобів (прилад Trucam) не має правового обгрунтування, оскільки положення статті 40 Закону України «Про Національну поліцію», уповноважуючи органи національної поліції використовувати технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, не встановлюють обов`язку використання вказаних приладів виключно в межах дії окремих знаків. Дорожній знак 5.76 Правил дорожнього руху відноситься до категорії інформаційно-вказівних, і носить назву «Автоматична відеофіксація порушень Правил дорожнього руху», позначаючи ділянки доріг, де можливе здійснення контролю за порушенням Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та/або електронних засобів.

Щодо посилання позивача на відсутність доказів того, що саме він керував автомобілем в момент зупинки працівниками поліції.

Суд дійшов висновку, що надані відповідачем докази (відеофайл «Косолапов розгляд справи») переконливо доводять, що за кермом автомобіля перебував саме позивач. На матеріалах відеофіксації (хронометраж файлу 0:00:350:00:50) чітко видно, що за кермом автомобіля Kia Sportage, д.н. НОМЕР_1 , в момент зупинки працівниками поліції (13.05.2025, час 14:21:10) перебуває ОСОБА_1 (риси обличчя збігаються з фотокарткою в паспорті позивача, копія якого долучена до матеріалів позову), на питання поліцейського «Як до вас звертатися?» водій автомобіля відповідає «Антон» (хронометраж файлу 0:01:15-0:01:20).

Крім того, суд бере до уваги, що сам позивач, викладаючи обставини події, фактично визнав, що перебував за кермом автомобіля (аркуш 2 позову, розділ І. Фактичні обставини справи»).

Таким чином, дослідивши обставини справи, суд встановив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог щодо протиправності винесеної відповідачем постанови, відповідач правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності, підстави для скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття провадження відсутні.

Стаття 77 КАС України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є безпідставними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.2, 5, 9, 72-79, 90, 242-246, 268, 286 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанову Управління патрульної поліції в Запорізькій області від 13.05.2025 серії ЕНА № 4721585 залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України (місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, б. 3, ).

Суддя Євген ЗАВГОРОДНІЙ