Справа № 420/27612/24
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповного виконання обов`язку, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, з нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за періоди 28.03.2022, 30.03.2022, 24.04.2022, 27.04.2022, з 14.06.2022 по 25.06.2022, з 03.08.2022 по 31.08.2022, з 19.09.2022 по 25.09.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 28.02.2023, з 02.03.2023 по 22.03.2023, з 24.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 04.04.2023, з 06.04.2023 по 27.04.2023, з 29.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 21.05.2023, з 23.05.2023 по 24.05.2023, з 26.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 17.07.2023, з 19.07.2023 по 20.07.2023, з 22.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, з 25.09.2023 по 30.09.2023, з 02.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 21.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 31.12.2023.

Ухвалою суду від 26.09.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Ухвалою суду від 22.01.2025 витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_1 належним чином засвідчені журнали бойових дій за вересень 2023 грудень 2023 та рапорт на виплату бойових завдань за грудень 2023 відносно ОСОБА_2 ; довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за період квітень 2022 року по грудень 2023 року, із зазначенням сум нарахування та виплати додаткової винагороди, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168, витребувані матеріали надати до Одеського окружного адміністративного суду у строк до 20.02.2025; зупинено провадження по справі до надання витребуваних судом документів.

Ухвалою суду від 05.06.2025 поновлено провадження по справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача, у позовній заяві вказав, що має право на нарахування та виплату ОСОБА_1 додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за періоди 28.03.2022, 30.03.2022, 24.04.2022, 27.04.2022, з 14.06.2022 по 25.06.2022, з 03.08.2022 по 31.08.2022, з 19.09.2022 по 25.09.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 28.02.2023, з 02.03.2023 по 22.03.2023, з 24.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 04.04.2023, з 06.04.2023 по 27.04.2023, з 29.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 21.05.2023, з 23.05.2023 по 24.05.2023, з 26.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 17.07.2023, з 19.07.2023 по 20.07.2023, з 22.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, з 25.09.2023 по 30.09.2023, з 02.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 21.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 31.12.2023, чого відповідачем здійснено не було. Позивач, посилаючись на норми діючого законодавства та те, що відповідачем порушено його право на отримання вказаної додаткової грошової винагороди, просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

14.10.2024 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що доводи позивача, щодо ненарахування та не виплати додаткової грошової винагороди дійсності в розмірі 30000 гривень щомісячно та у збільшеному до 100000 грн. розмірі з розрахунку на місяць пропорційно від часу безпосередньої участі у забезпечуванні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії при виконанні бойових спеціальних завдань - повністю не відповідає дійсності, оскільки за вказаний вище період на постійній основі нараховувалась та виплачувалось додаткова грошова винагорода на підставі наступних наказів начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 від 10.03.22 №5; від 04.04.22 №24; від 03.05.22 №56; від 01.06.22 №78; від 01.07.22 №108; від 01.07.22 №108; від 01.08.22 №141; від 01.09.22 №180; від 01.10.22 №215; від 01.10.22 №216; від 01.11.22 №252; від 01.11.22 №253; від 01.12.22 №281; від 03.01.23 №4; від 01.02.23 №40; від 03.02.23 №46; від 06.03.23 №63; від 06.04.23 №93; від 06.05.23 №124; від 05.06.23 №152; від 20.07.23 №201; від 08.08.23 №228, від 05.10.23 №284, від 05.11.23 №312, від 13.12.23 №357, від 09.01.24 №8. При цьому, за період з 29.03.2022 року до 01.02.2023 року додаткова грошова винагорода у розмірі 30 тис. позивачу нараховувалась та виплачувалась на підставі дії редакцій (№ 217 від 07.03.2022; № 350 від 22.03.2022; № 400 від 01.04.2022; № 754 від 01.07.2022; № 793 від 07.07.2022; № 1066 від 27.09.2022; № 1146 від 08.10.2022) постанови КМ України від 28 лютого 2022 р. № 168, а саме за період з 24.02.2022 року до 01.02.2023 року. Також, як вказав відповідач, з 01.02.2023 року до постанови КМ України від 28.02.2022 р. № 168 були внесені відповідні зміни, а саме сума додаткової грошової винагороди у розмірі 30 тис. виплачувалось виключно за виконання (бойових) спеціальних завдань. Щодо додаткової грошової винагорода з розрахунку 100 тис, у період з 24.04.2022 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно позивача видавались наступні бойові розпорядження 02.04.2022 №18/шт/дск, 04.04.2022 №22/ шт/дск, 07.04.2022 №26/шт/дск, 09.04.2022 №28/шт/дск, 11.04.2022 № 31/шт/дск, 13.04.2022 №33/шт/дск, 15.04.2024 №37/шт/дск, 18.04.2022 №40/шт/дск, 20.04.2022 №46/шт/дск, 23.04.2022 №52/шт/дск, 04.05.2022 №86/шт/дск, 15.05.2022 №126/шт/дск, 19.05.2024 №141/шт/дск, 20.05.2022 №144/шт/дск, 23.05.2022 №150/шт/дск (з 23.05.2022 по 25.05.2022), 18.06.2022 №232/шт/дск (з 18.06.2022 по 24.06.2022), 24.06.2022 №253/шт/дск (з 26.06.2022 по 30.06.2022), 05.07.2022 №285/шт/дск (з 06.07.2022 по 14.07.2022), 14.07.2022 №314/шт/дск (з 15.07.2022 по 31.07.2022), 04.08.2022 №388/шт/дск ( з 06.08.2022 по 31.08.2022), 02.09.2022 №377/ шт/дск (з 03.09.2022 по 30.09.2022), 30.09.2022 №565/шт/дск (з 01.10.2022 по 31.10.2022), проте факт фактичного виконання вказаних завдань відсутні, а саме рапорти командира підрозділу про виконання позивачем завдань не обліковувались, в тому числі й відсутні й відмітки у журналах бойових дій. Водночас, як вказав відповідач, у період з 01.01.2023 року з урахуванням наказів Головнокомандувача ЗС України від 02.02.23 №25 та від 14.02.23 №35 - ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває в районі ведення воєнних (бойових) дій та не виконує завдання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та на територіях між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у зв`язку із чим додаткова грошова винагорода у збільшеному розмірі з розрахунку 100 тис. для особового складу не передбачена.

14.10.2024 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник вказав, що не погоджується із відзивом відповідача, вказавши, що згідно наказів Головнокомандувача ЗСУ Херсонська область, де здійснює свою діяльність відповідач, віднесена до зони бойових дій. Крім того, до позовного періоду також включено період виконання позивачем бойових завдань у 2022 році, а саме: 02.04.2022, 04.04.2022, 07.04.2022, 09.04.2022, 11.04.2022, 13.04.2022, 15.04.2024, 18.04.2022, 20.04.2022, 23.04.2022, 04.05.2022, 15.05.2022, 19.05.2024, 20.05.2022, з 23.05.2022 по 25.05.2022, з 18.06.2022 по 24.06.2022, з 26.06.2022 по 30.06.2022, з 06.07.2022 по 31.07.2022, з 06.08.2022 по 31.08.2022, з 03.09.2022 по 30.09.2022, з 01.10.2022 по 31.10.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022 з приводу якого відповідачем на надано жодних спростувань в аспекті територіального критерію. У свою чергу, згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 (зареєстровано в Мінюсті 23.12.2022 за № 1668/39004), котрим затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією в редакціях чинних у позовному періоді до такого переліку відповідна Херсонська територіальна громада є включеною. Поряд з цим, відсутність, наприклад, журналу бойових дій за певні періоди в розрізі відсутності права позивача на додаткову винагороду, свідчить лише про халатність позивача, котрими не було належним чином обліковано факт виконання бойових завдань, а в іншому ж разі, невиконання бойових завдань є дисциплінарним проступком у розумінні Дисциплінарного статуту ЗСУ, за який передбачена дисциплінарна відповідальність. Представник позивача наголосив, що чинне законодавство до 01.02.2023 року не вимагало наявності відповідних рапортів та журналу бойових дій для сплати додаткової винагороди та, що невиконання бойових завдань є дисциплінарним проступком у розумінні Дисциплінарного статуту ЗСУ, до якої позивач не притягався. При цьому, позивач відповідає умовам для сплати додаткової винагороди у розмірі до 100000 грн., пропорційно часу залучення до виконання бойових завдань та жодних доказів сплати як додаткової винагороди у розмірі 30000 грн., так і у збільшеному еквіваленті за позовний період відповідач не надає, посилаючись лише у тексті відзиву на позов на низку наказів про виплату, у свою чергу, з банківської виписки, котра надана позивачем, вбачається облікованість дійсності надходження позивачеві платежів з ознакою «додаткова винагорода» починаючи лише у лютому 2024 за січень 2024 та надалі (2024 рік не заявлено у позові). Решта періодів, як вказав позивач, не оплачено, а наявність певних наказів про виплату, лише свідчить про можливе нарахування сум додаткової винагороди, але, не сплату. Поряд з цим, як вказав представник, позивачем надано банківську виписку, яка не містить у собі напротязі 2022 -2023 років жодного платежу за призначенням «ДОДАТКОВА ВИНАГОРОДА» та вперше, за час служби позивача у відповідача, такий платіж за відповідним призначенням відповідачем вчинено лише у лютому 2024 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 проходить військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 17.01.2020 по теперішній час, що вбачається з довідки відповідача №182 від 21.03.2024.

У березні 2022, квітні 2022, червні 2022, серпні 2022, вересні 2022 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження: 28.03.2022 №12/шт/дск,30.03.2022 №14/шт/ дск,24.04.2022 №58/шт/дск,27.04.2022 №63/шт/дск,14.06.2022 №222/шт/дск (з 14.06.2022 по 19.06.2022),20.06.2022 №236/шт/дск (з 20.06.2022 по 23.06.2022),23.06.2022 №248/шт/дск (з24.06.2022 по 25.06.2022),02.08.2022 №379/шт/ дск ( з 03.08.2022 по 05.08.2022),06.08.2022 № 394/шт/дск (з 06.08.2022 по 18.08.2022),19.08.2022 №425/шт/дск (з 19.08.2022 по 31.08.2022),15.09.2022 №151/шт/ дск (з 19.09.2022 по 21.09.2022),22.09.2022 №537/шт/дск (з 22.09.2022 по 25.09.2022).

Також, Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 у відношенні до позивача видано наступні бойові розпорядження:

-у листопаді 2022 - 20.11.2022 №1/дск,21.11.2022 №2/дск,22.11.2022 №3/ дск,23.11.2022 №4/дск,24.11.2022 №5/дск,25.11.2022 №6/дск,26.11.2022 №7/ дск,27.11.2022 №8/дск,28.11.2022 №9/дск,29.11.2022 №10/дск,30.11.2022 №11/дск, які позивач виконував з 20.11.2022 по 30.11.2022;

-у грудні 2022 - 01.12.2022 № 12/дск;

- у січні 2023 01.01.2023 №43/дск, ( з 01.01.2023 по 31.01.2023) 14.01.2023 №56/ дск,15.01.2023 №57/дск,16.01.2023 №58/дск,17.01.2023 №59/дск,18.01.2023 №60/ дск,19.01.2023 №61/дск,20.01.2023 №62/дск,21.01.2023 №63/дск,22.01.2023 №64/ дск,23.01.2023 №65/дск,24.01.2023 №66/дск,25.01.2023 №67/дск,26.01.2023 №68/ дск,27.01.2023 №69/дск,28.01.2023 №70/дск,29.01.2023 №71/дск,30.01.2023 №72/ дск,31.01.2023 №73/дск;

- у лютому 2023 01.02.2023 № 74/дск ( з 01.02.2023 по 28.02.2023),02.02.2023 №75/ дск,04.02.2023 №77/дск,05.02.2023 №78/дск,06.02.2023 №79/дск,07.02.2023 № 80/ дск,08.02.2023 №81/дск,09.02.2023 №82/дск,10.02.2023 №83/дск,11.02.2023 №84/ дск,12.02.2023 №85/дск,13.02.2023 №86/дск,14.02.2023 №87/дск,15.02.2023 №88/ дск,16.02.2023 №89/дск,17.02.2023 №90/дск,18.02.2023 №91/дск,19.02.2023 №92/ дск,20.02.2023 №93/дск,21.02.2023 №94/дск,22.02.2023 №95/дск,23.02.2023 №96/ дск,24.02.2023 №97/дск,25.02.2023 № 98/дск, 26.02.2023 №99/дск;

-у березні 2023 02.03.2023 №103/дск,03.03.2023 №104/дск,04.03.2023 №105/ дск,05.03.2023 №106/дск,06.03.2023 №107/дск,07.03.2023 №108/дск,08.03.2023 №109/ дск,09.03.2023 №110/дск,10.03.2023 № 111/дск,11.03.2023 №112/дск,12.03.2023 №113/ дск,13.03.2023 №114/дск,14.03.2023 №115/дск,15.03.2023 №116/дск,16.03.2023 №117/ дск,17.03.2023 №118/дск,18.03.2023 №119/дск,19.03.2023 №120/дск,20.03.2023 №121/ дск,21.03.2023 №122/дск,22.03.2023 №123/дск,24.03.2023 №125/дск,25.03.2023 №126/ дск,26.03.2023 №128/дск,27.03.2023 №129/дск,28.03.2023 №130/дск,29.03.2023 №131/ дск,30.03.2023 №132/дск,31.03.2023 №133/дск;

-у квітні 2023 01.04.2023 №134/дск,02.04.2023 №135/дск,03.04.2023№136/ дск,04.04.2023 №137/дск,06.04.2023 №139/дск,07.04.2023 №140/дск,08.04.2023 № 141/ дск,09.04.2023 №142/дск,10.04.2023 №143/дск,11.04.2023 №145/дск, 12.04.2023 №145/ дск,13.04.2023 №146/дск,14.04.2023 №147/дск,15.04.2023 №148/дск,16.04.2023 №149/ дск,17.04.2023 №150/дск,18.04.2023 №152/дск,19.04.2023 №153/дск,20.04.2023 №154/ дск,21.04.2023 №155/дск,22.04.2023 № 156/дск,23.04.2023 № 157/дск,24.04.2023 №158/ дск,25.04.2023 №159/дск,26.04.2023 №160/дск,27.04.2023 №162/дск,29.04.2023 №164/ дск,30.04.2023 № 165/дск;

- у травні 2023 - від 01.05.2023 №166/дск; від 02.05.2023 №167/дск; від 03.05.2023 №169/дск; від 04.05.2023 №170/дск; від 05.05.2023 №171/дск; від 06.05.2023 №172/дск; від 07.05.2023 №173/дск; від 08.05.2023 №174/дск; від 09.05.2023 №175/дск; від 10.05.2023 №176/дск; від 11.05.2023 №177/дск; від 12.05.2023 №178/дск; від 13.05.2023 №179/дск; від 14.05.2023 №180/дск; від 15.05.2023 №181/дск; від 16.05.2023 №182/дск; від 17.05.2023 №183/дск; від 18.05.2023 №184/дск; від 19.05.2023 №185/дск; від 20.05.2023 №186/дск; від 21.05.2023 №187/дск; від 23.05.2023 №189/дск; від 24.05.2023 №190/дск; від 26.05.2023 №192/дск; від 27.05.2023 №193/дск; від 28.05.2023 №194/дск; від 29.05.2023 №195/дск; від 30.05.2023 №196/дск; від 31.05.2023 №197/дск;

- у червні 2023 від 01.06.2023 №198/дск; від 02.06.2023 №199/дск; від 03.06.2023 №200/дск; від 04.06.2023 №201/дск; від 05.06.2023 №202/дск; від 06.06.2023 №203/дск; від 07.06.2023 №204/дск; від 08.06.2023 №205/дск; від 09.06.2023 №206/дск; від 10.06.2023 №207/дск; від 11.06.2023 №208/дск; від 12.06.2023 №209/дск; від 13.06.2023 №210/дск; від 14.06.2023 №211/дск; від 15.06.2023 №212/дск; від 17.06.2023 №214/дск; від 18.06.2023 №215/дск; від 19.06.2023 №216/дск; від 20.06.2023 №217/дск; від 21.06.2023 №218/дск; від 22.06.2023 №219/дск; від 23.06.2023 №220/дск; від 24.06.2023 №221/дск; від 25.06.2023 №222/дск; від 26.06.2023 №223/дск; від 27.06.2023 №224/дск; від 28.06.2023 №225/дск; від 29.06.2023 №227/дск; від 30.06.2023 №228/дск;

-у липні 2023 від 01.07.2023 №229/дск; від 02.07.2023 №230/дск; від 03.07.2023 №231/дск; від 04.07.2023 №233/дск; від 05.07.2023 №235/дск; від 06.07.2023 №237/дск; від 07.07.2023 №238/дск; від 08.07.2023 №239/дск; від 09.07.2023 №241/дск; від 10.07.2023 №243/дск; від 11.07.2023 №244/дск; від 12.07.2023 №245/дск; від 13.07.2023 №246/дск; від 14.07.2023 №247/дск; від 15.07.2023 №248/дск; від 16.07.2023 №250/дск; від 17.07.2023 №252/дск; від 19.07.2023 №255/дск; від 20.07.2023 №256/дск; від 22.07.2023 №258/дск; від 23.07.2023 №259/дск; від 24.07.2023 №260/дск; від 25.07.2023 №261/дск; від 26.07.2023 №262/дск; від 27.07.2023 №263/дск; від 28.07.2023 №264/дск; від 29.07.2023 №265/дск; від 30.07.2023 №266/дск; від 31.07.2023 №267/дск;

-у серпні 2023 від 01.08.2023 №268/дск; від 02.08.2023 №269/дск; від 03.08.2023 №270/дск; від 04.08.2023 №271/дск; від 05.08.2023 №273/дск; від 06.08.2023 №275/дск; від 07.08.2023 №276/дск; від 08.08.2023 №278/дск; від 09.08.2023 №279/дск; від 10.08.2023 №281/дск; від 11.08.2023 №283/дск; від 12.08.2023 №284/дск; від 13.08.2023 №285/дск; від 14.08.2023 №286/дск; від 15.08.2023 №288/дск; від 16.08.2023 №289/дск; від 17.08.2023 №290/дск; від 18.08.2023 №291/дск; від 19.08.2023 №292/дск; від 20.08.2023 №294/дск; від 21.08.2023 №295/дск; від 22.08.2023 №297/дск;від 23.08.2023 №299/дск; від 24.08.2023 №300/дск; від 25.08.2023 №301/дск; від 26.08.2023 №302/дск; від 27.08.2023 №303/дск; від 28.08.2023 №304/дск; від 29.08.2023 №305/дск; від 30.08.2023 №306/дск; від 31.08.2023 №308/дск;

-у вересні 2023 №309/дск від 01.09.2023, №310/дск від 02.09.2023, №311/дск від 03.09.2023, №312/дск від 04.09.2023, №313/дск від 05.09.2023, №314/дск від 06.09.2023, №315/дск від 07.09.2023, №316/дск від 08.09.2023, №317/дск від 09.09.2023, №318/дск від 10.09.2023, №319/дск від 11.09.2023, №320/дск від 12.09.2023, №335/дск від 25.09.2023, №336/дск від 26.09.2023, №337/дск від 27.09.2023, №338/дск від 28.09.2023, №339/дск від 29.09.2023, №340/дск від 30.09.2023, які позивач виконував з 01.09.2023 по 12.09.2023, з 25.09.2023 по 30.09.2023;

-у жовтні 2023 №342/дск від 02.10.2023, №344/дск від 03.10.2023, №346/дск від 04.10.2023, №348/дск від 05.10.2023, №349/дск від 06.10.2023, №351/дск від 07.10.2023, №352/дск від 08.10.2023, №353/дск від 09.10.2023, №354/дск від 10.10.2023, №356/дск від 11.10.2023, №357/дск від 12.10.2023, №359/дск від 13.10.2023, №361/дск від 14.10.2023, №362/дск від 15.10.2023, №363/дск від 16.10.2023, №364/дск від 17.10.2023, №368/дск від 18.10.2023, №369/дск від 19.10.2023, №371/дск від 20.10.2023, №372/дск від 21.10.2023, №373/дск від 22.10.2023, №374/дск від 23.10.2023, №376/дск від 24.10.2023, №377/дск від 25.10.2023, №378/дск від 26.10.2023, №380/дск від 27.10.2023, №381/дск від 28.10.2023, №383/дск від 29.10.2023, №384/дск від 30.10.2023, №386/дск від 31.10.2023;

-у листопаді 2023 №387/дск від 01.11.2023, №388/дск від 02.11.2023, №389/дск від 03.11.2023, №390/дск від 04.11.2023, №391/дск від 05.11.2023, №392/дск від 06.11.2023, №393/дск від 07.11.2023, №394/дск від 08.11.2023, №395/дск від 09.11.2023, №396/дск від 10.11.2023, №397/дск від 11.11.2023, №398/дск від 12.11.2023, № 399/дск від 13.11.2023, №400/дск від 14.11.2023, №401/дск від 15.11.2023, №402/дск від 16.11.2023, №403/дск від 17.11.2023, №404/дск від 18.11.2023, №405/дск від 19.11.2023, №406/дск від 20.11.2023, №407/дск від 21.11.2023,

- у грудні 2023 №418/шт/дск від 01.12.2023, №419/шт/дск від 02.12.2023, №421/шт/ дск від 04.12.2023, №422/шт/дск від 05.12.2023, №423/шт/дск від 06.12.2023, №424/шт/ дск від 07.12.2023, №425/шт/дск від 08.12.2023, №426/шт/дск від 09.12.2023, №427/шт/ дск від 10.12.2023, №430/шт/дск від 11.12.2023, №431/шт/дск від 12.12.2023, №432/шт/ дск від 13.12.2023, №433/шт/дск від 14.12.2023, №434/шт/дск від 15.12.2023, №435/шт/ дск від 16.12.2023, №436/шт/дск від 17.12.2023, №437/шт/дск від 18.12.2023 , №439/шт/ дск від 19.12.2023, №440/шт/дск від 20.12.2023, №441/шт/дск від 21.12.2023, №442/шт/ дск від 22.12.2023, №443/шт/дск від 23.12.2023, №444/шт/дск від 24.12.2023, №447/шт/ дск від 25.12.2023, №449/шт/дск від 26.12.2023, №450/шт/дск від 27.12.2023, №452/дск від 28.12.2023, №453/дск від 29.12.2023, №454/дск від 30.12.2023, №455/дск від 31.12.2023,

Спірними у справі є періоди виконання позивачем бойових завдань, які не оплачені додатковою винагородою, а саме: 28.03.2022, 30.03.2022, 24.04.2022, 27.04.2022, з 14.06.2022 по 25.06.2022, з 03.08.2022 по 31.08.2022, з 19.09.2022 по 25.09.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 28.02.2023, з 02.03.2023 по 22.03.2023, з 24.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 04.04.2023, з 06.04.2023 по 27.04.2023, з 29.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 21.05.2023, з 23.05.2023 по 24.05.2023, з 26.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 17.07.2023, з 19.07.2023 по 20.07.2023, з 22.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, з 25.09.2023 по 30.09.2023, з 02.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 21.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 31.12.2023.

Між сторонами виник спір відносно ненарахування та невиплати відповідачем позивачу додаткової грошової винагороди відповідно до ПКМУ від 28.02.2022 № 168 за вищевказані періоди.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.

Згідно з приписами ст. 2 Закону № 2232-XII, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Положеннями статті 3 Закону № 2232-XII передбачено, що правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України", "Про Збройні Сили України", "Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як передбачено статтею 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, та передбачає надання відповідним органам влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відведення загрози, відсічі збройній агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ст.1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20 грудня 1991 року N 2011-XII (далі Закон № 2011-XII), соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з положенням ч. 4 ст. 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, визначений Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197 (далі - Порядок № 260).

Згідно з пунктом 2 вказаного Порядку № 260, грошове забезпечення військовослужбовця включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.

До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.

До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.

Пунктом 3 Порядку № 260 встановлено, що підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та триває по сьогодні.

Згідно п. 2 вищевказаного Указу, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію", Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" (далі - Постанова № 168).

Пунктом 1 Постанови №168 в первинній редакції встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 1 Постанови № 168 (із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2022 № 1146, яка застосовується з 01.09.2022) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Пунктом 5 Постанови № 168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Відповідно до пункту 2-1 Постанови № 168, порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.

25.03.2022 Міністром оборони України прийнято рішення про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, яке того ж дня телеграмою № 248/1298 доведено до відома, в тому числі, командирів (начальників) військових частин, установ.

Пунктом 2 цієї телеграми, яка застосовувалась до 01.06.2022, передбачено на період дії воєнного стану військовослужбовцям встановлювати виплату щомісячної додаткової винагороди (пропорційно із розрахунку на місяць) в розмірах:

100 000 грн військовослужбовцям, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (пропорційно часу участі у таких діях або заходах);

30 000 грн іншим військовослужбовцям (із дня призову (прийняття) на військову службу до дня виключення із списків особового складу військової частини у зв`язку зі звільненням з військової служби).

Відповідно до п. 3 телеграми документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку командира військової частини (установи), до якої відряджений військовослужбовець.

Відповідно до п.4 телеграми командирам військових частин (установ), до яких відряджені військовослужбовці інших органів військового управління та військових частин (установ), щомісячно до 5 числа повідомляти військові частини(установи) за місцем штатної служби військовослужбовців про підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку № 1 до цієї телеграми.

Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (п.6 телеграми).

З 01.06.2022 застосовується порядок і умови виплати вищенаведеної додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України визначено Міністром оборони України в Окремому дорученні № 912/з/29 від 23.06.2022, яке є обов`язковим для виконання посадовими особами військових частин Збройних Сил України.

Пунктом 3 Окремого доручення передбачено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів:

бойовий наказ (розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надавати довідку керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.

За приписами п. 4 Окремого доручення у підставах про видання таких довідок (додаток №1 або додаток №2) обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.

Згідно п. 5 Окремого доручення виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. або 30000 грн. здійснювати на підставі наказів, зокрема, командирів (начальників) військових частин особовому складу військової частини.

В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 грн. за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо (зразок наведено в додатку №3 до цього доручення).

Аналіз наведених норми дає підстави для висновку, що підставою для виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №168, є відповідні накази командирів (начальників) військових частин, в яких проходить службу військовослужбовець, які видаються у разі підтвердження безпосередньої участі військовослужбовця у бойових діях або заходах, що засвідчується Довідкою керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець. У свою чергу, документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів, здійснюється на підставі: бойових наказів, журналів бойових дій, рапортів командира підрозділу.

Визначальним питанням у цій справі є встановлення обставин, які б підтверджували або спростовували твердження позивача щодо допущеної відповідачем протиправної бездіяльності у правовідносинах за спірні періоди.

Суд звертає увагу, що під терміном "безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів" слід розуміти виконання військовослужбовцем: бойових завдань у складі військової частини (підрозділу), яка веде воєнні (бойові) дії у складі діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави в районі ведення воєнних (бойових) дій; виконання бойових завдань з вогневого ураження повітряних цілей; виконання бойових завдань у районах бойових дій з виявлення повітряних цілей та ін.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, його безпосереднього перебування в районах у період здійснення зазначених заходів за спірний період.

При цьому, сам факт виконання позивачем бойових завдань на підставі бойових розпоряджень не є достатньою підставою для нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 гривень, яка передбачена пунктом 1 Постанови № 168, оскільки виконання бойових розпоряджень та участь у бойових діях або забезпечені здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії не є тотожними поняттями.

Документальне підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів, на які посилається позивач, як на підставу для виплати їй додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень є підставою виключно для складення довідки за відповідною формою, яка в свою чергу слугує підставою для виплати такої винагороди. Саме по собі документальне підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів не є безумовною підставою для виплати додаткової винагороди збільшеної до 100000 гривень, оскільки такою підставою є виключно довідка встановленого зразка.

Аналіз правового регулювання виплати додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн можна умовно розділити на два основні періоди: 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року та з 01 лютого 2023 року по 04 серпня 2023 року.

У період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року порядок та умови виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України були визначені Постановою № 168 ( у редакціях від 18 жовтня 2022 року, від 21 січня 2023 року) та окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 № 912/з/29.

У цей період передбачалося, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил України щомісячно виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень. Тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Безпосередня участь визначалася на основі виконання військовослужбовцем конкретного переліку бойових (спеціальних) завдань. Підтвердженням такої участі здійснювалося на підставі таких документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій або журнал ведення оперативної обстановки (підсумкове, термінове, позатермінове) або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

З 01 лютого 2023 року у зв`язку з виданням наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 змінився порядок виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, запровадженої Постановою №168. Було запроваджено новий підхід до виплати додаткової винагороди, який допускав більшу диверсифікацію розміру додаткової грошової винагороди та визначення її виплати залежно від характеру та місця виконання завдань, зокрема:

100 000 грн - тим військовослужбовцям, які брали безпосередню участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів;

50 000 грн - тим військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання у складі органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи до пункту управління оперативно-стратегічного угруповання військ включно;

30 000 грн - тим військовослужбовцям, які виконували бойові (спеціальні) завдання у складі угруповань військ (сил) Сил оборони держави, резерву, пунктів управління; з протиповітряного прикриття та наземної оборони об`єктів критичної інфраструктури; із всебічного забезпечення діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових) дій.

У порівнянні з переліком бойових (спеціальних) завдань, визначеним окремим дорученням Міністра оборони України від 23 червня 2022 № 912/з/29, наказ Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 дещо розширив перелік завдань, за виконання яких передбачена виплата додаткової винагороди у розмірі до 100 000 грн. За виконання деяких завдань розмір додаткової винагороди було зменшено до 30 000 грн, деякі завдання змінили своє формулювання.

При цьому перелік документів для підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях та заходах здебільшого залишився незмінним. Таке підтвердження здійснюється на підставі наступних документів:

бойовий наказ (бойове розпорядження);

журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);

рапорт (донесення) командира підрозділу (групи), корабля (судна), катера про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях або заходах, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази безпосередньої участі військовослужбовця саме у бойових діях на відповідних територіях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах ведення бойових дій у періодах: 28.03.2022, 30.03.2022, 24.04.2022, 27.04.2022, з 14.06.2022 по 25.06.2022, з 03.08.2022 по 31.08.2022, з 19.09.2022 по 25.09.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 28.02.2023, з 02.03.2023 по 22.03.2023, з 24.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 04.04.2023, з 06.04.2023 по 27.04.2023, з 29.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 21.05.2023, з 23.05.2023 по 24.05.2023, з 26.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 17.07.2023, з 19.07.2023 по 20.07.2023, з 22.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, з 25.09.2023 по 30.09.2023, з 02.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 21.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 31.12.2023.

Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 12.05.2022 був затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789 (з подальшими змінами).

Під час вирішення справи, суд не ставить під сумнів перебування позивача у спірний період на території ведення бойових дій, однак сам факт перебування позивача на такій території без доведення здійснення заходів та/або бойових дій у цих районах не є достатньою підставою для нарахування та виплати військовослужбовцю додаткової винагороди у розмірі саме 100000 грн на підставі положень постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168.

Крім того, у період з 01.01.2023, з урахуванням наказів Головнокомандувача ЗС України від 02.02.23 № 25 та від 14.02.23 № 35, ІНФОРМАЦІЯ_1 не перебуває в районі ведення воєнних (бойових) дій та не виконує завдання на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України та на територіях між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

При цьому, в інші періоди позивачу нараховувалась додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, та безпосередньо за участь у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів - розмір цієї додаткової винагороди збільшувався до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" та окремого доручення № 912/з/29 від 23.06.2022 про врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022, що підтверджується наданою до суду відповідачем довідкою про виплачене грошове забезпечення позивача від 20.02.2025.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах Проніна проти України (пункт 23) і Серявін та інші проти України (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів і інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо неповного виконання обов`язку, передбаченого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, з нарахування та виплати ОСОБА_1 додаткової винагороди; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану за періоди 28.03.2022, 30.03.2022, 24.04.2022, 27.04.2022, з 14.06.2022 по 25.06.2022, з 03.08.2022 по 31.08.2022, з 19.09.2022 по 25.09.2022, з 20.11.2022 по 30.11.2022, з 01.12.2022 по 31.12.2022, з 01.01.2023 по 31.01.2023, з 01.02.2023 по 28.02.2023, з 02.03.2023 по 22.03.2023, з 24.03.2023 по 31.03.2023, з 01.04.2023 по 04.04.2023, з 06.04.2023 по 27.04.2023, з 29.04.2023 по 30.04.2023, з 01.05.2023 по 21.05.2023, з 23.05.2023 по 24.05.2023, з 26.05.2023 по 31.05.2023, з 01.06.2023 по 30.06.2023, з 01.07.2023 по 17.07.2023, з 19.07.2023 по 20.07.2023, з 22.07.2023 по 31.07.2023, з 01.08.2023 по 31.08.2023, з 01.09.2023 по 12.09.2023, з 25.09.2023 по 30.09.2023, з 02.10.2023 по 31.10.2023, з 01.11.2023 по 21.11.2023, з 01.12.2023 по 02.12.2023, з 04.12.2023 по 31.12.2023.

Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає, що адміністративний позов позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 -відмовити.

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.