Справа № 669/401/25
Суддя: Вишневський В. О.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 669/401/25
Провадження № 2-а/669/8/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Вишневського В.О.,

з участю: секретаря судового засідання Валігури А.В.,

представника позивача - Каруна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Білогір`я в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Каруна В.П. звернувся в суд з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови № 477 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП від 08 квітня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

У обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що 08 квітня 2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 полковником ОСОБА_2 було винесено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП із накладенням штрафу у розмірі 17 000 грн. Вказану постанову позивач отримав 29 квітня 2025 року.

Згідно з її змістом, ОСОБА_1 було визнано винним у неприбутті за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак позивач вказує, що 31 січня 2025 року він з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по розпорядженню № 4/696 від 29 січня 2025 року. Зі змісту оскаржуваної постанови також слідує, що позивач 31 січня 2025 року з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 по розпорядженню № 4/696 від 29 січня 2025 року. Будь-яких обґрунтувань щодо його виклику на інші дати оскаржувана постанова не містить. Також дана постанова не містить відомостей про те, коли саме ОСОБА_1 був зобов`язаний з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак не з`явився. Окрім того, постанова не містить будь-якого опису обставин, які б вказували на вчинення позивачем конкретного адміністративного правопорушення, а лише узагальнююче покликання на порушення ним ряду НПА без конкретизації правопорушення.

Позивач не погоджується з оскаржуваною постановою, вказуючи на те, він не вчиняв жодних дій, які б могли бути кваліфіковані як порушення ним законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, разом з тим стверджує про відсутність фактів його неявки до центру комплектування та соціальної підтримки за їх викликами.

Ухвалою Білогірського районного суду Хмельницької області від 05 травня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, проте його представник подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів.

В судовому засіданні представник позивача Карун В.П. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_2 відзив на позов не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник в судове засідання не з`явився.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Із змісту оскаржуваної постанови від 08 квітня 2025 року № 477 встановлено, що 31 січня 2025 року о 09 год 00 хв військовозобов`язаний ОСОБА_1 з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 по повістці № 108 від 30 січня 2025 року, яку було надіслано шляхом надання розпорядження № 4/696 від 29 січня 2025 року до Білогірської селищної ради Хмельницької області. Згідно відповіді на вказане розпорядження № 9 від 30 січня 2025 року ОСОБА_1 вказану повістку було вручено вказану повістку під його особистий підпис.

Згідно з трекінгом поштового відправлення № 755, ОСОБА_1 вручено конверт з повісткою про виклик від 29 квітня 2025 року.

В постанові зазначається, що у зв`язку із неприбуттям військовозобов`язаного ОСОБА_1 за повісткою, ІНФОРМАЦІЯ_5 04 березня 2025 року звернувся до СПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області (електронне звернення № Е1504450) щодо примусового доставлення ОСОБА_1 як особи, що вчинила адміністративне правопорушення за ч . 3 ст. 210-1 КУпАП.

В постанові міститься покликання на порушення вимог частини 2 статті 17 Закону України « Про оборону України», частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 ч. 1 дод. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів»,

В резолютивній частині постанови зазначено про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000 грн.

Окрім того судом встановлено, що у військовому квитку серії НОМЕР_1 , виданому 25 листопада 1991 року зазначено, що рішенням військово-лікарської комісії від 27 квітня 1993 року ОСОБА_1 був визнаний непридатним до військової служби в мирний час, придатним до нестройової служби у військовий час. Також у військовому квитку міститься відмітка про звірку даних при особистій явці датована 11.07.2024 року.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання, з 01 червня 1993 року позивач постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

31 січня 2025 року, ОСОБА_1 пройшов черговий медичний огляд, за результатами якого йому була видана довідка № 490, згідно з якою він на підставі статей 38а, 39б, 13б графи ІІ розкладу хвороб непридатний до військової служби.

Відповідно довідки № 366 від 09 травня 2025 року № 4/1684 на підставі медичного огляду, проведеного 07 травня 2024 року, військово-лікарською комісією було визнано ОСОБА_1 на підставі статей 38а, 39б, 13б графи ІІ розкладу хвороб непридатним до військової служби з відповідним виключенням з військового обліку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд звертає увагу на таке.

Згідно з ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Частина 3 статті 210-1 КУпАП передбачає порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період.

Відповідно до вимог статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до Закону України «Про оборону України»: - особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; - воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, постановлено ввести в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнний стан, який триває і по теперішній час.

Указом Президента України № 65/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» (затв. Законом України № 2105-ІХ від 03 березня 2022 року) на території України оголошено загальну мобілізацію, строк якої неодноразово продовжувався.

Згідно із абз. 1 ч. 1ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Частина 2 статті 17 Закону України « Про оборону України» передбачає, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України « Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані зокрема: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Правила військового обліку визначені у додатку № 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року № 1487.

Зокрема, пунктом 2 частини 1 додатку № 2 вказаних вище Правил закріплено, що призовники і військовозобов`язані повинні, зокрема, прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки на збірні пункти, призовні дільниці, до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях) районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів СБУ, підрозділів Служби зовнішньої розвідки для взяття на військовий облік та визначення призначення на особливий період, оформлення військово-облікових документів, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на навчальні (перевірочні) та спеціальні збори військовозобов`язаних та резервістів.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивачем порушено положення перелічених вище нормативно-правових актів в сфері оборони та мобілізації.

Разом з тим, в постанові зазначено, що позивач з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 31 січня 2025 року о 09 год 00 хв по повістці № 108 від 30 січня 2025 року, яку було надіслано шляхом надання розпорядження № 4/696 від 29 січня 2025 року до Білогірської селищної ради, яку згідно відповіді на вказане розпорядження № 9 від 30 січня 2025 року йому було вручено під особистий підпис.

Як зазначено самим позивачем, цього дня він дійсно прибув по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де знову був направлений на проходження військово-лікарської комісії, за наслідками проходження якої повторно був визнаний непридатним до військової служби, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії № 490.

Зазначене підтверджує про відсутність фактів неявки Позивача центру комплектування та соціальної підтримки за їх викликом а також порушень з його боку вимог частини 2 статті 17 Закону України « Про оборону України», частини 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» абзацу 1 частини 1 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п. 2 ч. 1 дод. 2 «Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» визначених Постановою КМУ № 1487 від 30 грудня 2022 року «Про затвердження порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів», що згідно оскаржуваної постанови мало наслідком притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Вказані обставини є свідченням відсутності самої події адміністративного правопорушення , передбаченого ч. 3 ст. 201-1 КУпАП.

Таким чином, будь-які правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови відповідачем були відсутні.

Положеннями ч. 1ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її позовні вимоги та заперечення.

За нормою ч. 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач не скористався своїм правом спростувати зазначені доводи та надати відповідні докази.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що оскаржувану постанову слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 9, 72-77, 229, 242, 244-246, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_6 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову за справою про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2025 року № 477, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, та провадження у даній справі закрити.

Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_6 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги у десяти денний строк з дня проголошення рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 (ЄДРПОУ: НОМЕР_3 ) місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя:Василь ВИШНЕВСЬКИЙ