Справа № 520/14038/25
Суддя: Волошин Д.А.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 червня 2025 р. № 520/14038/25

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Дмитро Волошин, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Лозівської міської ради Харківської області про скасування рішення

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд скасувати повністю акт індивідуальної дії - Рішення Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №226 від 25 лютого 2025 року «Про надання згоди ОСОБА_2 на розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності - чотирьох торговельних павільйонів з реалізації промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1 ».

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд встановив, що вона не відповідає вимогам статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Частиною 3 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, встановлюється ставка судового збору у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3 028,00 грн.

Як вбачається з позовних вимог, предметом позову у даній справі є вимога немайнового характеру, а отже ставка судового збору за подання даного позову становить 1211,20 грн.

У матеріалах справи докази сплати судового збору відсутні.

Позивач у позовній заяві просить суд звільнити його від сплати судового збору, оскільки він має пільгу, передбачену п.9 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Окрім того, позивач вказує, що рівень встановленого залишку працездатності відповідає 2 групі інвалідності в Україні, що визначається відповідно до наказу МОЗ України №2067 від 10.12.2024 "Деякі питання забезпечення проведення оцінювання повсякденного функціонування особи".

До матеріалів позовної заяви позивачем було долучено посвідчення особи з інвалідністю серії НОМЕР_1 від 17.12.2024.

З цього приводу суд зазначає таке.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Суд зазначає, що на момент видачі позивачу вказаного посвідчення (17.12.2024) діяв Порядок встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності в рамках проведення оцінювання повсякденного функціонування особи від 17.12.2024, затверджений Наказом Міністерства охорони здоров`я України 05 червня 2012 року № 420 (в редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 10 грудня 2024 року № 2067).

Частиною 10 розділу І вказаного Порядку передбачено, що за наявності у особи наслідків, спричинених двома або більше випадками, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється:

1) при I групі інвалідності не вище 100%;

2) при II групі інвалідності не вище 85%;

3) при III групі інвалідності не вище 65%.

У випадках не встановлення інвалідності особі сумарний відсоток втрати професійної працездатності не повинен перевищувати 40%.

Частиною 12 розділу ІІ передбачено визначення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках.

Встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках здійснюється відповідно до принципів, наведених у пункті 2 цього розділу.

При повній втраті здатності особи до самообслуговування та потреби у постійному догляді чи допомозі (I група інвалідності) встановлюються 85 100 відсотків втрати професійної працездатності.

При виражених порушеннях функцій організму, що призводять до значного обмеження життєдіяльності за умови збереження здатності до самообслуговування, та відсутності потреби в постійному догляді чи допомозі (II група інвалідності) і можливості виконання професійної діяльності лише у спеціально створених виробничих умовах ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється в межах 65 80 відсотків.

При помірно виражених порушеннях функцій організму (III група інвалідності), якщо особа може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з вираженим зниженням кваліфікації або із зменшенням обсягу виконуваної роботи або якщо він втратив здатність продовжувати професійну діяльність внаслідок помірного порушення функцій організму, але може у звичайних виробничих умовах продовжувати професійну діяльність нижчої кваліфікації, ступінь стійкої втрати професійної працездатності встановлюється в межах 30 60 відсотків.

У разі невстановлення інвалідності особі, якщо вона може у звичайних виробничих умовах виконувати професійну працю з помірним або незначним зниженням складності робіт, або із зменшенням обсягу виконуваної роботи, або при зміні умов праці, що призводять до зниження заробітку, або якщо виконання її професійної діяльності вимагає більшого навантаження, ніж раніше, відсотки втрати професійної працездатності не повинні перевищувати 25 відсотків, а при поєднанні декількох випадків 40 відсотків.

Із посвідчення, наданого позивачем до матеріалів справи, судом установлено, що рівень участі позивача становить 40% (відповідно до примітки вказаного посвідчення, рівень участі - це оцінена та визначена здатність людини брати участь у житті суспільства, беручи до уваги інвалідність та фактори навколишнього середовища). У графі "рівень інвалідності" дані відсутні.

Тобто, з даних із вказаного посвідчення убачається, що позивачу не встановлено рівень інвалідності, а визначено лише рівень участі.

Дослідивши через пошуковий сервіс "Google" інформацію щодо оформлення інвалідності для українців у Литві (посилання №1: https://www.enableme.com.ua/ua/article/oformlenna-invalidnosti-dla-ukrainciv-u-litvi-9434 та посилання №2: https://dopomoha-info.org.ua/za-kordonom/umovy-perebuvannya-za-kordonom/lytva/), судом установлено наступне: "Тим українцям, яким у Литві було надано тимчасовий захист, а в Україні встановлено групу недуги, яка на підставі українських правових актів іменується «групою інвалідності», така група прирівнюватиметься до ступеня недуги, рівня працездатності та спеціальних потреб за таким принципом:

Особи старші 18 років, які не досягли віку отримання пенсії за старістю: I група недуги (інвалідності) прирівнюється до рівня працездатності 20 %, II група недуги (інвалідності) прирівнюється до рівня працездатності 35 %, III група недуги (інвалідності) прирівнюється до рівня працездатності 45 %.

Особи, які досягли віку отримання пенсії за старістю; I група недуги (інвалідності) прирівнюється до високого рівня спеціальних потреб, ІІ та ІІІ групи недуги (інвалідності) прирівнюються до середнього рівня спеціальних потреб.

Якщо в українця є документ, що підтверджує встановлену щодо нього в країні групу недуги (інвалідності), у такому разі встановлена щодо нього в Україні група недуги (інвалідності) може бути прирівняна до ступеня недуги, рівня працездатності та спеціальних потреб у Литві. Особа до Служби встановлення недуги та працездатності повинна надати видану консульською установою України в Литві довідку про встановлену щодо нього групу недуги (інвалідності)".

Суд зазначає, що жодних документів наявності у позивача ІІ групи інвалідності (встановленої в Україні або встановленої у Литві в загальному порядку) до суду не подано.

Таким чином, усуваючи недоліки позовної заяви позивачу необхідно надати до суду документ про сплату судового збору у розмірі 1211,20 грн за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою, за наступними реквізитами: отримувач коштів ГУК Харків обл/мХар Основ"ян/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA4020661; код класифікації доходів бюджету 22030101, призначення платежу - "*;101; (код платника); судовий збір за позовом (ім`я/назва платника), Харківський окружний адміністративний суд"; або докази, на підставі яких суд може звільнити позивача від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до пункту частини 1 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись статтями 160, 161, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Лозівської міської ради Харківської області про скасування рішення - залишити без руху.

Надати позивачу термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 1211,20 грн; або доказів, на підставі яких суд може звільнити позивача від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що у разі невиконання вимог ухвали позовна заява підлягає поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро ВОЛОШИН