Справа № 240/1469/25
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/1469/25

категорія 106030000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Адміністрації Державної прикордонної служби України яка полягає у не здійсненні призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності на підставі довідки МСЕК серія 12ААГ № 633948 у розмірі різниці між 250 та 70 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2024 року;

- зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 231500,00 грн. недоплаченої одноразової грошової допомоги, належної у зв`язку із встановленням III групи інвалідності на підставі довідки МСЕК серія 12ААГ № 633948 у розмірі різниці між 250 та 70 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2024 року, з урахуванням проведеної раніше виплати.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем протиправно здійснено розрахунок грошової допомоги із застосуванням прожиткового мінімуму, встановленого законом на 2020 рік, оскільки позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності пов`язану з захистом Батьківщини вперше в 2024 році, тому при розрахунку грошової допомоги застосуванню підлягає розмір прожиткового мінімуму, встановленого законом на 01.01.2024.

Ухвалою від 27.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що відповідачу вперше інвалідність була встановлена в 2020 році, тому одноразова грошова допомога обрахована виходячи з прожиткового мінімуму станом на 01.01.2020.

Позивач відповіді на відзив не надав.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ НОМЕР_1 ) та виключений зі списків особового складу з 13.11.2023 (а.с. 13).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_2 №2 серія 12 ААВ №294248 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності з 16.12.2020, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби (а.с. 29-30).

У зв`язку із встановленням третьої групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, на підставі довідки МСЕК серія 12 ААВ №294248 позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня поточного року в сумі 147140 грн (а.с. 31-32).

15.05.2024 Житомирською обласною медико-соціальною експертною комісією №2 ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено ІІІ групу інвалідності з 22.03.2024, яка настала внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини (довідка Житомирського обласного МСЕК №2 серія 12 ААГ №633948) (а.с. 19-20).

Згідно рішення № 869 (а.с. 33-34), позивачу призначено одноразову грошову допомогу у розмірі різниці між 250 та 70 кратним розміром прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність (2020) в сумі 378360 грн.

Не погоджуючись з рішенням відповідача у частині визначення розміру одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі Закон №2011-XII в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною 1 ст. 16 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі одноразова грошова допомога), гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті (пп 4 п. 2 ст. 16 Закону №2011-XII).

Згідно із п. «б» п. 1 ст. 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

За правилами п. 4 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Відповідно до п. 9 ст. 16-3 Закону №2011-ХІІ порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 ст. 16-2 Закону №2011-ХІІ встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України.

На виконання п. 2 ст. 16-2 та п. 9 ст. 16-3 Закону №2011-XII, постановою Кабінету Міністрів від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок №975, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - одноразова грошова допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст).

Пунктом 3 Порядку №975 встановлено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності; у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Підпунктом 1 п. 6 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи; 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи; 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. (п. 8 Порядку №975).

Ключовим правовим питанням у справі, що розглядається, є правомірність визначення відповідачем розміру одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням вищої групи інвалідності.

Верховний Суд вже розглядав справи, в яких поставало аналогічне питання.

Зокрема у постанові від 08.04.2024 у справі №240/512/22 Верховний Суд дійшов наступних висновків:

«…Порядком № 975 чітко визначено, що у разі зміни групи інвалідності під час повторного огляду, днем встановлення інвалідності є дата, коли інвалідність було встановлено вперше. Розмір одноразової грошової допомоги, у разі встановлення інвалідності II групи, визначається з прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше.

34. Наведені правові норми встановлюють, що розмір одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України і такий розмір одноразової грошової допомоги безпосередньо пов`язаний з днем встановлення інвалідності вперше.

35. Оскільки, як установлено судовими інстанціями, позивачу вперше встановлено ІІІ групу інвалідності з 26.12.2019, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, колегія суддів вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій, що одноразова грошова допомога у зв`язку із встановленням позивачу вищої групи інвалідності (ІІ групи) 17.03.2021 повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01.01.2019.»

У постанові від 08.05.2024 у справі №240/17749/20 Верховний Суд виснував, що:

«…пункт 6 Порядку № 975 визначає кратність розміру одноразової грошової допомоги в залежності від ступеня втрати працездатності та у сукупності із пунктом 3 цього Порядку передбачає, що розрахункова величина прожиткового мінімуму визначається відповідним законом для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність.

…

Колегія суддів наголошує, що однакове визначення розрахункової величини прожиткового мінімуму на момент первинного встановлення групи інвалідності та зміни групи інвалідності законодавець пов`язує з однією подією первинне встановлення інвалідності.

За такої правової конструкції, визначення вищої групи інвалідності при повторному (черговому) огляді не змінює розрахункову величину прожиткового мінімуму.

….

Отже, за такого правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відповідачем правомірно нараховано та здійснено виплату одноразової грошової допомоги позивачу в розмірі 96 050 грн (одноразова грошова допомога за підвищене кратне число між третьою та другою групами інвалідності) з розрахунку 50-ти кратної різниці кількості прожиткових мінімумів між третьою та другою групами інвалідності та розміру прожиткового мінімуму на момент первинного встановлення інвалідності.»

Судом встановлено, що вперше ІІІ групу інвалідності встановлено позивачу у 2020 році, а 22.03.2024, під час повторного огляду, позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності зі зміною підстав інвалідності.

За таких обставин, враховуючи сформовану практику Верховного Суду, суд приходить до висновку, що одноразова грошова допомога у зв`язку із зміною позивачу 22.03.2024 причин інвалідності повинна бути визначена (обрахована), виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який був встановлений на 01 січня календарного року, в якому інвалідність встановлено вперше, а саме на 01.01.2020, та ухвалили рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.06.2024 № 240/20065/20.

Посилання представника позивача на висновки Верховного Суду у постанові від 15.07.2020 у справі №240/10153/19, є безпідставними з огляду на різні фактичні обставини у цій справі та справі, що розглядається.

Зокрема, спірним у справі №240/10153/19 було застосування положень пункту 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, а саме обмеження часовими рамками (строком у два роки) настання причинно-наслідкового зв`язку між пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим особою під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням нею обов`язків військової служби, та динамікою стану здоров`я.

Натомість у справі, що розглядається, спірним є розмір прожиткового мінімуму, який підлягає застосуванню при обчисленні розміру одноразової грошової допомоги у разі встановлення вищої групи інвалідності.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволенні позову у зв`язку з його безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 КАС України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер НОМЕР_2 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, 26, м. Київ, 01001, код 00034039) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк