Справа № 148/1096/25
Суддя: Ковганич С. В.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 148/1096/25
Провадження №2-а/148/55/25
04 червня 2025 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.
при секретарі Ліванчук А.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині в порядку письмового спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , представника позивача Зільберта Олега Євгенійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Також просить поновити строки на оскарження постанови № 24/2782 від 31.10.2024 у зв`язку із тим, що дана постанова була отримана лише 23.04.2025 після того як державна виконавча служба заблокувала рахунки у фінансових установах.
В судове засідання сторони не викликалися, у зв`язку з чим у відповідності з ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
Відповідач - представник ІНФОРМАЦІЯ_1 до суду направив відзив на позов (а.с.26-28), в якому останній вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови № 24/2782 від 31.10.2024 є безпідставним та необґрунтованим. Оскільки своєю бездіяльністю ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 210 ч.3 КУпАП.
Свою позицію представник ІНФОРМАЦІЯ_2 мотивував тим, що 28.10.2024 під час здійснення оповіщення громадян групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 відсутній при собі військово-обліковий документ. З метою притягнення до адміністративної відповідальності, 28.10.2024 офіцером групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 , лейтенантом ОСОБА_3 , було складено адміністративний протокол № Т/24/1658 про адміністративне правопорушення. ОСОБА_1 був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується підписом у протоколі №Т/24/1658 від 28.10.2024. Крім цього, ОСОБА_1 отримав копію протоколу №Т/24/1658, а також йому було роз`яснено його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, що також підтверджується його підписом у протоколі. На розгляд справи ОСОБА_1 не прибув, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуюче вищевикладене, 31.10.2024, повно та всебічно дослідивши матеріали справи № Т/24/1658 від 28.10.2024, з`ясувавши всі фактичні обставини та об`єктивно надавши оцінку доказам, відповідно до постанови №24/2782, начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 було прийнято рішення накласти на громадянина ОСОБА_1 штраф у розмірі 17 000, 00 грн.
Враховуючи вищенаведене, представник вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 28.10.2024 містить всі необхідні відомості, що передбачені ст. 256 КУпАП, постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 24/2782 від 31.10.2024 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 210 ч. 3 КУпАП є законною та обґрунтованою, тобто прийнятою за результатами всебічного, повного і об`єктивного дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Дослідивши усі докази по справі і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд дійшов наступного висновку.
Згідно із ст. 5 ч.1 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
В силу ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
28.10.2024 під час здійснення оповіщення громадян групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 відсутній військово-обліковий документ, що підтверджується рапортом старшого групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , відеозаписом нагрудної бодікамери старшого групи оповіщення.
З метою притягнення до адміністративної відповідальності 28.10.2024 офіцером групи персоналу ІНФОРМАЦІЯ_2 лейтенантом ОСОБА_3 складено адміністративний протокол № Т/24/1658 про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП (а.с.29,30).
Про те, що розгляд справи про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210 ч.3 КУпАП відбудеться 31 жовтня 2024 року о 12 год. в кабінеті № 21 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 був належним чином повідомлений, що підтверджується його підписом у протоколі №Т/24/1658. Окрім цього, ОСОБА_1 був вручений примірник протоколу, а також роз`яснені права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені в ст. 268 КУпАП та статті 63 Конституції України, що підтверджується його підписом у протоколі № Т/24/1658.
На розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 не прибув, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відсутність при собі або відмова пред`явити військово-обліковий документ за вимогою уповноваженого представника районного(міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки під час дії воєнного стану являється невиконанням обов`язків, передбачених Правилами військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів У країни від 30.12.2022 року № 1487.
Той факт, що ОСОБА_1 не мав при собі військово-облікового документу під час дії воєнного стану, підтверджуються рапортом старшого групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , відеозаписом нагрудної бодікамери старшого групи оповіщення.
Не маючи при собі військово-облікового документа, громадянин ОСОБА_1 не виконав свої обов`язки, які передбачені в абз. 3 пп. 10-1 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210 ч.3 КУпАП (а.с. 10).
Згідно супровідного листа №6988 за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 , копію постанови від 31.10.2024 №24/2782 ОСОБА_1 надіслано 01.11.2024 (а.с. 30).
З копії військового квитка серії НОМЕР_2 встановлено, що 16.05.2014 ОСОБА_1 взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 28.10.2024 визнаний придатним до служби в ЗСУ, ІНФОРМАЦІЯ_2 . Знято з військового обліку 28.10.2024. 28.10.2024 призваний до Збройних сил України в склад в/ч НОМЕР_1 (а.с. 7-9).
Відповідно до довідки тимчасово виконуючого обов`язки командира ВЧ НОМЕР_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_1 на даний час перебуває на військовій службі під час мобілізації на особливий період у військовій частини НОМЕР_3 (а.с. 11).
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору у даній справі.
Відповідно до ст. 287 КУпАП, постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Згідно з ст. 2 ч.1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ст. 2 ч.3 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку. Також рішення суб`єкта владних повноважень не може ґрунтуватися на припущеннях.
Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон від 25.03.1992 року №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно ст. 1 п.1 п.10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
Пунктом 1 ст. 33 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий облік громадян України поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до абз.2 пп.10-1 п.1. Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України віл 30.12.2022 року № 1487, - призовники, військовозобов`язані та резервісти повинні мати при собі військово-обліковий документ разом з документом, що посвідчує особу, та пред`являти їх за вимогою уповноваженого представника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Держприкордонслужби у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон; Адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена ст. 210 КУпАП.
Частина 1ст. 210 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частина 3 ст. 210 КУпАП передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
За змістом оскаржуваної постанови кваліфікуючою ознакою вчиненого адміністративного правопорушення є порушення правил військового обліку в особливий період.
Згідно ст. 1 абз. 11 Закону України «Про оборону України», особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указами Президента України №64/2022 та №69/2022 від 24.02.2022 в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, які діють і по цей час. Тобто, на дату винесення оскаржуваної постанови в Україні діяв особливий період.
Відповідно до ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Тобто, законодавцем імперативно визначено чітку та послідовну процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, порушення якої є підставою для визнання дій суб`єкта владних повноважень неправомірними, а відтак й для скасування його рішення про притягнення до відповідальності.
Вказані положення не є формальною вимогою, це важлива законодавча гарантія об`єктивного та справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, надана, зокрема, військовозобов`язаному для захисту свої прав та інтересів від безпідставного притягнення до відповідальності.
Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації передбачені статтею 22 Закону України № 3543 «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543).
Так, частина 6 статті 22 Закону № 3543 передбачає, що у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Під час перевірки документів уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський здійснює фото- і відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, а також може використовувати технічні прилади, засоби та спеціалізоване програмне забезпечення з доступом до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
При цьому, в даній статті унормовано, що вимоги, зазначені у частині 6 статті 22, стосовно проведення уповноваженими представниками територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи поліцейським фото- і відеофіксації процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації, застосовуються з 17 липня 2024 року, згідно із Законом «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX.
З досліджених в судовому засіданні доказів та встановлених обставин, суд доходить висновку, що при притягненні позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 210 ст.3 КУпАП встановлених законодавством вимог не дотримано.
Так, як зазначено в оскаржуваній постанові №24/2782 від 31.10.2024, 28.10.2024 під час здійснення оповіщення громадян групою оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 було встановлено, що у військовозобов`язаного громадянина України ОСОБА_1 відсутній військово-обліковий документ, що підтверджується рапортом старшого групи оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 , відеозаписом нагрудної бодікамери старшого групи оповіщення. Разом з тим, відповідачем вказаного відеозапису в якості доказу для з`ясування правомірності його дій суду не представлено.
Таким чином, відповідачем не були спростовані обставини, що 28.10.2024 ОСОБА_1 не пред`явив представнику ІНФОРМАЦІЯ_2 військово-обліковий документ, адже уповноважений представник територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейський зобов`язані з 17 липня 2024 року здійснювати фото- та відеофіксацію процесу пред`явлення та перевірки документів із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами (фото або відеозаписом правопорушення).
З копії військового квитка серії НОМЕР_2 встановлено, що 16.05.2014 ОСОБА_1 взято на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_5 , а медичною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 28.10.2024 визнаний придатним до служби в ІНФОРМАЦІЯ_6 . Знято з військового обліку 28.10.2024. 28.10.2024 призваний до Збройних сил України в склад в/ч НОМЕР_1 .
Варто зауважити, що згідно примітки до ст. 210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.
Згідно ст. 77 ч. 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В силу статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує особі право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 ч.1 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ч. 2 ст. 251 КУпАП).
Згідно зі ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Для вирішення питання правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності відповідно до статті 210 КУпАП встановленню підлягають наступні обставини: чи вчинені особою відповідні дії (бездіяльність), що становлять об`єктивну сторону вказаного правопорушення та стали підставою для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності.
У своїх рішеннях, в тому числі і проти України, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності суворого дотримання процедури притягнення особи до відповідальності (як кримінальної, так і адміністративної).
Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідна практика ЄСПЛ вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення вини «поза розумним сумнівом» лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Деталі обвинувачення мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
При цьому, у зв`язку із застосуванням принципу презумпції невинуватості, саме уповноважена посадова особа, що виявила факт адміністративного правопорушення, повинна зібрати докази наявності події і складу адміністративного правопорушення, винуватості особи, тобто «поза розумним сумнівом» довести наявність законних підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Як вбачається із матеріалів справи, вказаним вимогам Кодексу України про адміністративні правопорушення постанова про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в повній мірі не відповідає. Відповідач розглянув справу про адміністративне правопорушення у відсутності ОСОБА_1 , хоча достеменно був обізнаний про об`єктивні та поважні причини неприбуття останнього,оскільки на той час ОСОБА_1 перебував в складі в/ч НОМЕР_1 ЗСУ, куди ж 28.10.2024 був відправлений відповідачем. Тому, відповідач фактично обмежився лише формальним складанням постанови, а відтак постанова за справою про адміністративне правопорушення є неправомірною, прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, оскільки має місце порушення норм процесуального права при винесені оскаржуваної постанови.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Європейський суд неодноразово наголошував, що судочинство у національних судах повинно здійснюватися «згідно із законом».
У п. 44 рішення по справі «Корнєв та Карпенко проти України» від 30 вересня 2010 року Суд наголосив, що суди повинні забезпечувати дотримання матеріальних та процесуальних норм.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
На переконання суду, встановлені в ході розгляду справи обставини, у своїй сукупності свідчать про необґрунтованість та незаконність оскаржуваної постанови.
Згідно ст. 9 ч.1 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Слід зауважити, що вимоги ст. 286 ч.3 КАС України передбачають, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
В свою чергу хоч і відповідач заперечив позовні вимоги, однак його доводи наведені ним у відзиві не спростовують позовні вимоги, суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення посадова особа дотрималася вимог ст. 280 КУпАП та при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача враховано вимоги щодо встановлення всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, тому суд доходить висновку, що при винесенні спірної постанови начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 від 31.10.2024 № 24/2782 неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, прийнята відповідачем не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, основана на припущеннях і в порушення прав позивача, чим порушено норми процесуального права, тому є протиправною та відповідно підлягає скасуванню.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Разом з тим, підстав для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі ст. 247 ч.1 п.1 КУпАП, як просить позивач, суд не знаходить і вважає, що виявлені судом порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача можуть бути усунені під час нового розгляду справи відповідачем, у зв`язку з чим справу про адміністративне правопорушення за ст. 210 ч.3 КУпАП стосовно позивача ОСОБА_1 слід направити на новий розгляд до уповноваженої посадової особи ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст. 139 ч.1 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, який є суб`єктом владних повноважень слід стягнути судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Так як позивачу постанова №24/2782 від 31.10.2024 про адміністративне правопорушення на місці не вручалась, про неї позивач дізнався лише 23.04.2025, а отже він не міг на протязі 10 днів після винесення оскаржуваної постанови, оскаржити дану постанову, то суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду про скасування постанови з поважних причин, а тому він підлягає поновленню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 210, ст. ст. 245, 251, 268, 280 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72, 76-79, 90, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, Законом України «Про оборону України», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд, -
Визнати причину пропуску звернення ОСОБА_1 до суду поважною і поновити строк звернення.
Позов ОСОБА_1 , представника позивача Зільберта Олега Євгенійовича до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.
Постанову №24/2782 від 31.10.2024 винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_4 про накладання адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ст.210 ч.3 КУпАП скасувати і надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жителя АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 - 605,60 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду .

Суддя