Справа № 701/240/25
Суддя: Костенко А. І.
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №701/240/25
Провадження №2-а/701/6/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -Костенка А. І.
за участю секретаря -Брітан О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-ще Маньківка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , представника позивача: Мельника Василя Володимировича до Кравець Віталія Ігоровича, Головного Управління Національної Поліції в Черкаській області про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

На підставу своїх вимог спирається на те, що у застосунку «ДІЯ» Баранюку Дмитру Васильовичу надійшло повідомлення, що відносно нього 15 лютого 2025 року складено постанову серія ЕНА № 4077456 за вчинене 15 лютого 2025 року адміністративне правопорушення відповідальність за яке передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП. 21.02.2025 року представником позивача як адвокатом на адресу Уманського РУП ГУНП у Черкаській області направлено адвокатський запит із метою отримання належним чином завіреної копії Постанови серії ЕНА № 04077456 від 15 лютого 2025 року, та доказів які стали підставою для її складення. 06.03.2025 року на поштову адресу представника позивача надійшла відповідь на вищевказаний адвокатський запит. Так, у даному листі Уманський РУП ГУНП у Черкаській області повідомило, що направляє на адресу представника позивача копію постанови серія ЕНА № 4077456 від 15.02.2025 року яка винесена поліцейським з реагування патрульної поліції сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП у Черкаській області старшим сержантом поліції Кравцем Віталієм Ігоровичем відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за порушення п. 2.3 в ПДР України, порушення ч. 5 ст. 121 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на суму 510 грн. У додатках до даного листа містилася постанова серія ЕНА № 4077456 від 15.02.2025 року та диск із відеозаписом. Так, ознайомившись із постановою серії ЕНА № 4077456 стало відомо, що 15 лютого 2025 року поліцейський сектору поліцейської діяльності № 1 відділу поліції № 1 Уманського РУП ГУНП у Черкаській області старший сержант поліції Кравець В.І., відносно позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виніс дану постанову відповідно до якої ОСОБА_1 , 15.02.2025 року об 04:08:17 у с. Молодецьке, вул. Центральна, 11, керував ТЗ обладнаним засобами пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, об`єднано згідно ст. 36 КУпАП та не мав поліса обов`язкового страхування чим порушив п. 2.1 г ПДР України ст. 126 ч. 1, чим порушив п 2.3 в ПДР України порушення правил користування ремнями безпеки чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП», та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510,00 грн. У доданому диску містяться два відеозаписи які стали підставою для винесення оскаржуваної постанови. З діями відповідача та прийнятим рішенням про притягнення позивача до адміністративної відповідальності позивач не погоджується оскільки оскаржувана постанова винесена без достатніх на те доказів. Зазначає, що позивач не керував транспортним засобом, автомобіль стояв на узбіччі, в його діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, у зв`язку із вищезазначеним. З вказаних підстав вважає дії інспектора протиправними, а винесену постанову такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому її необхідно скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, що і змусило представник позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

28 березня 2025 року на адерсу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого сторона відповідача вважає, що даний адміністративний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог КУпАП та Інструкції, поліцейським розглянуто справу про адміністративне правопорушення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 283 КУпАП, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, якою, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Так з наявних матеріалів, а саме постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4077456 від 15.02.2025, рапорту поліцейського з РПП СПД № 1 ВП № 1 Уманського РУП ГУНП в Черкаській області В. Кравця від 20.03.2025, а також відеозаписів з нагрудної камери поліцейського вбачається, що 15.02.2025 близько 04 год. 08 хв., працівниками поліції було зупинено автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Під час зупинки транспортного засобу, ОСОБА_1 , не користувався ременем пасивної безпеки. Коли поліцейські підходили до автомобіля, позивач переліз на заднє крісло, інших осіб, що знаходилися поруч або в авто не було. Під час розмови з позивачем працівник Поліції вказав, що причиною зупинки є комендантська година та те, як рухався позивач, повідомив, що відповідно до ст. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» ведеться фото та відеофіксація розмови. Виявлено, що ОСОБА_1 , перебуває в стані алкогольного сп`яніння. Позивач вказував, що він не керував транспортним засобом, однак назвати працівникам поліції особу, що керувала вищевказаним транспортним засобом не зміг. Отже, такі дії ОСОБА_1 , слід вважати такими, що направлені на уникнення відповідальності за свої дії. Окрім того, під час перевірки документів у ОСОБА_1 , було виявлено відсутність поліса обов`язкового страхування. З огляду на вищевикладене працівником поліції складено адміністративну постанову, від підпису в якій ОСОБА_1 , відмовився. Таким чином, оскільки працівниками поліції було встановлено факт керування позивачем транспортним засобом, будучи не пристебнутим ременем пасивної безпеки, та відсутність у останнього полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, працівники поліції мали достатньо підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП. Встановлені обставини свідчать про наявність в діянні ОСОБА_1 , ознак та складу адміністративного правопорушення зазначеного в постанові серії ЕНА № 4077456 від 15.02.2025. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а позовна вимога про скасування постанови про вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4077456 від 15.02.2025 не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки позивач керував автомобілем, який обладнаний засобами пасивної безпеки, будучи не пристебнутим ременем безпеки, не маючи полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим скоїв адміністративні правлпорушення, передбачені ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, а ГУНП в Черкаській області, як суб`єкт владних повноважень під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений КУпАП та іншими нормативно-правовими актами, які регулюють дані відносини.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, але представник позивача надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримують та просять розгляд справи проводити у їх відсутності.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Черкаській області в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву, згідно якої позов не визнала в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву та просила розгляд справи проводити у її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, згідно якої позовні вимоги не визнає в повному обсязі, заперечує проти їх задоволення та просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою серії ЕНА № 4077456 від 15.02.2025 року, винесеною поліцейським СПД № 1 (смт. Маньківка) ВП № 1 (м. Жашків) Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старшим сержантом поліції Кравець В.І., за ч. 5 ст. 121 КУпАП на ОСОБА_1 , було накладено штраф в розмірі 510 грн.

Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що 15.02.2025 року о 04 год. 08 хв., в с. Молодецьке по вул. Центральній, 11, водій ОСОБА_1 , керував транспортним засобом ВАЗ 2101, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобом пасивної безпеки та був не пристебнутий ременем безпеки, не мав поліса обов`язкового страхування, чим порушив п. 2.1 ґ та 2.3 в ПДР України чим скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 126 та ч. 5 ст. 121 КУпАП. Відповідно до ст. 36 КУпАП дані правопорушення було об`єднано та притягнуто ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач заперечує факт вчинення ним даного правопорушення, оскільки зазначає, що не керував транспортним засобом, а автомобіль стояв на узбіччі. Вважає дії інспектора протиправними, а постанову такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, а тому її необхідно скасувати та закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8 ч. 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. У пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право зупиняти транспортні засоби якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП визначено, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п. 2.3 в ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними та не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Згідно ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність водіїв настає за порушення водієм правил керування або експлуатації транспортного засобу, правил користування ременями безпеки або мотошоломами, зокрема: ч. 5 статті за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами.

Відповідно до п. 2.1 ґ ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (договір) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або страховий сертифікат "Зелена картка" (на електронному або паперовому носії), виданий іноземним страховиком відповідно до правил міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року. А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно ст. 126 КУпАП адміністративна відповідальність водіїв настає за керування транспортним засобом особою, яка не має відповідних документів на право керування таким транспортним засобом або не пред`явила їх для перевірки, або стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, зокрема: ч. 1 статті за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

До тогож, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення, транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 126 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Згідно із нормами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідачем, враховуючи норми ст. 72 КАС України, не надано доказів, які б вказували на винуватість ОСОБА_1 , у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Як вбачається позивач ОСОБА_1 , свою винуватість заперечує, зазначивши, що він транспортним засобом не керував, інших доказів (в тому числі відео доказів) скоєння правопорушення суду не надано.

Відеозапис із нагрудної бодікамери працівників поліції жодним чином не підтверджує факт вчинення ОСОБА_1 , адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відеозапис не містить відео, яке б підтвердило факт керування ОСОБА_1 , транспортним засобом. Крім того, відеозапис не містить жодних доказів того, що стосовно ОСОБА_1 , було винесено постанову про адміністративні правопорушення за ч. 5 ст. 121 та ч. 1 ст. 126 КУпАП, роз`яснення його прав та обов`язків під час її винесення, факт відмови від отримання такої постанови.

На відеозаписі з бодікамери поліцейського зафіксовано складення відносно ОСОБА_1 , протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП та розгляду поліцейськими на місці саме цього адміністративного правопорушення.

Крім цього, з доданої до матеріалів справи постанови Маньківського районного суду Черкаської області від 26.03.2025 року вбачається, що провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення. Та відповідно до вказаної постанови, суд дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження факту керування транспортним засобом ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про правомірність рішень, дій суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідач доказів правомірності винесення оскаржуваної постанови, а також доказів, які б підтверджували вину позивача, суду не надав.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку встановлених законом.

З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів в підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, суд приходить до висновку, що прийняте рішення (постанова) про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є необґрунтованим, прийняте без повного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 р., № 23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

У відповідності до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України чи відповідають вони критеріям визначеним в даній нормі, зокрема щодо обґрунтованості, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З урахуванням наведеного, суд переконаний, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена всупереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування.

Таким чином, у зв`язку з вищенаведеним вимоги позову є обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 132, 213, 222, 245, 246, 251, 268, 276, 277, 283, 284, 289, 293 КУпАП, ст. ст. 2, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов задоволити.

Скасувати постанову поліцейського сектору поліцейської діяльності № 1 (смт. Маньківка) відділу поліції № 1 (м. Жашків) Уманського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області старшого сержанта поліції Кравець Віталія Ігоровича, серії ЕНА № 4077456 від 15.02.2025 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень за ч. 5 ст. 121 КУпАП.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду через Маньківський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А. І. Костенко