Справа № 640/11509/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 року Чернігів Справа № 640/11509/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління ДПС у м.Києві (далі також відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення від 12.03.2019 № 0-2656.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що контролюючим органом при визначенні спірного податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки не враховані всі обставини, що мають значення для прийняття рішення. За таких обставин просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

31.03.2025 ухвалою суду справу прийнято до провадження судді Соломко І.І.

Відповідач у відзиві просить відмовити у задоволенні позову, оскільки спірне податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі та у спосіб визначений законодавством України. Зокрема за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухове майно та рішення Київської міської ради щодо встановлення місцевих податків і зборів, а з приводу декілька податкових періодів в одному рішенні, то це не призводить до порушення прав позивача, оскільки обов`язок позивача щодо сплати спірного податку продовжує існувати в силу Податкового кодексу України. Також зазначив, що відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статтями 266 ПК України позивач може бути звільнена від відповідальності за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а не від його сплати. Щодо посилань позивача на податкове повідомлення рішення від 25.05.2018 № 0-2656, то останнє прийнято за іншим об`єктом нерухомого майна.

У відповіді на відзив, позивач наполягає на позиції, викладеної у позові, та не погоджується з доводами відповідача, наведеними у відзиві.

У додаткових поясненнях від 04.04.2025 позивач просить врахувати висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 16.12.2021 по справі № 160/9061/20 та обставини, встановлені постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2021 у справі № 826/12829/18.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач є власником нерухомого майна: нежиле приміщення-виробничий корпус № 1 ( літера Б) та частина виробничого корпусу № 1 ( літера Б), загальної площею 5184.9 кв. м. за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 3232293, дата реєстрації 05.11.2013, спільна часткова власність ( розмір частки 1091/1000); нежиле приміщення-виробничий комплект № 1 ( літера Б) та ( літера Б) загальної площею 8410 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний об`єкта нерухомості 00, номер відомостей про речове право 7781793, дата реєстрації 17.11.2014, (розмір частки 1), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 08.08.2018 ( а.с. 112).

ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення від 12.03.2019 № 0-2656, яким визначено суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежилої нерухомості за: 2015 рік на суму 102433,80 грн, 2016-115889,80 грн, 2017-201840,00 грн, 2018-313104,30 грн. Розрахунок податкового зобов`язання до рішення не надано.

Спірне рішення направлено на податкову адресу позивача ( АДРЕСА_2 ) рекомендованим повідомленням про вручення, що підтверджується трекінгом поштових відправлень Укрпошти.

13.05.2018 позивач звернулась до податкового органу із заявою про надання інформації для проведення звірки даних, за результатами розгляду якої відповідач у листі від 29.05.2019, посилаючись на положення статті 266 Податкового кодексу України та Рішення Київської міської ради від 23.06.2011 № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів» зі змінами та доповненнями, зазначає, що ставка податку для об єктів житлової нерухомості за 1 кв. метр становить 1 відсоток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2015, 2016, 2017 та 2018 (податкові) роки. Станом на 1 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн. Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2015 рік становить: 12,18 грн. за 1 кв. м. бази оподаткування в місті Києві. Станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн. Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2016 рік становить: 13,78 грн. за 1 кв.м. бази оподаткування в місті Києві. Рішенням Київської міської ради від 22.12.2016 року № 791/1795 Про внесення змін до рішення КМР від 23.06.2011 року № 242/5629 «Про встановлення місцевих податків і зборів у м. Києві», а саме: з 1 січня 2017 року по 31 грудня 2017 року до ставки податку застосовується понижувальний коефіцієнт 0,75. Станом на 1 січня 2017 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3200,00 грн. Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2017 рік становить: 24,00 грн. за 1 кв.м бази оподаткування в місті Києві. Станом на 1 січня 2018 року розмір мінімальної заробітної плати становив 3723,00 грн. Отже, ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2018 рік становить: 37,23 грн. за 1 кв.м. бази оподаткування в місті Києві. На виконання вимог підпункту 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України, ТУ ДФС у м. Києві 25.06.2018 проведено обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2015 - 2018 роки та сформовано податкове повідомленнярішення № 0-2656 від 12.03.2019 на суму 733267,94 грн. Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки: 2015 рік-8410 кв.м. х 12,18 грн. = 102433,80 грн.;2016рік - 8410 кв.м. х 13,78 грн. = 115889,80 грн; 2017 рік - 8410 кв.м. х 24,00 грн. = 201840,00 грн; 2018рік-8410 кв.м. х 37,23 грн. = 313104,30 грн.

На виконання ухвали суду від 23.05.2025, відповідач надав розрахунок, в якому вказано розмір податку на нерухоме майно 2015 рік-8410 кв.м. х 12,18 грн. = 102433,80 грн.;2016рік - 8410 кв.м. х 13,78 грн. = 115889,80 грн; 2017 рік - 8410 кв.м. х 24,00 грн. = 201840,00 грн; 2018рік-8410 кв.м. х 37,23 грн. = 313104,30 грн.

Позивач вважаючи спірне рішення протиправним звернулась до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо податкового періоду за 2015, 2016, 2017 роки, суд зазначає наступне.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 Податкового кодексу України (далі - ПК України).

Згідно підпунктів 266.1.1, 266.2.1, 266.3.1, 266.3.2 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Підпунктом 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України встановлено, що ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Відповідно до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

З матеріалів справи видно, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 12.03.2019 № 0-2656, яким визначено позивачу податкове зобов`язання за платежем «податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості» за податковий період 2015, 2016, 2017 роки прийнято відповідачем та надіслане позивачу після 01 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком), тобто вже після встановленого Податковим кодексом України строку, протягом якого надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом податкові повідомлення-рішення.

Відтак суд дійшов висновку про порушення відповідачем процедури прийняття указаного вище податкового повідомлення-рішення, яке прийнято з порушенням встановленого законом строку для його прийняття за вказаний період.

Також суд зазначає, що 07.12.2017 прийнято Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VIII, яким пункт 266.10 статті 266 ПК України доповнено підпунктами 266.10.2 і 266.10.3, змістом яких визначено:

"У разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Податкове зобов`язання з цього податку може бути нараховано за податкові (звітні) періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 цього Кодексу".

Таким чином, з 01.01.2018 за змістом вищенаведеної норми Закону №2245-VIII дозволено контролюючим органам визначати грошове зобов`язання на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за звітні податкові періоди (роки) в межах строків, визначених пунктом 102.1 статті 102 ПК України.

Разом з тим, змін до підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України щодо строків надіслання податкових повідомлень-рішень цим Законом не внесено.

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 № 1-рп/99 надано офіційне тлумачення принципу дії закону в часі.

Так, в цьому рішенні, зокрема, зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно - правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно - правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У даному рішенні також акцентується увага на тому, що вищевказана конституційна норма допускає зворотну дію в часі лише нормативно-правових актів, які стосуються скасування чи пом`якшення відповідальності за правопорушення фізичних осіб.

Враховуючи дату набрання чинності змін, внесених до підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України (01.01.2018), суд зазначає, що першим звітним періодом у якому відповідач мав право визначати грошове зобов`язання із податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в межах 1095-денного строку, є 2018 рік. При цьому запровадження вказаної норми не спростовує обов`язку контролюючого органу винести відповідне податкове повідомлення-рішення до 01 липня року, наступного за звітним.

Таким чином норми підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України в редакції Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році" №2245-VIII не підлягають застосуванню до спірних відносин щодо визначення у 2019 році грошового зобов`язання за 2015, 2016, 2017 роки та не виправдовують тієї обставини, що вказане вище податкове повідомлення-рішення винесене після 01.07.2017, що вказує на порушення відповідачем підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України.

За таких обставин, у даному випадку контролюючий орган при визначенні податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2015,2016, 2017 роки повинен був дотримуватись приписів саме підпункту 266.7.2. пункту 266.7 статті 266 ПК України, а не підпункту 266.10.3 пункту 266.10 статті 266 ПК України, з огляду на те, що вказана норма почала діяти лише з 01.01.2018.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.01.2019 по справі №817/213/16.

Таким чином, відповідачем не доведено дотримання процедури прийняття оскаржуваного позивачем податкового повідомлення-рішення за період 2015,2016,2017 роки, що свідчить про наявність підстав для визнання протиправним та його скасування в частині суми, нарахованої за ці періоди, а саме 420163,60 грн.

Щодо податкового періоду за 2018 рік суд зазначає наступне.

Як вже встановив суд, позивач є власником нерухомого майна: нежиле приміщення-виробничий корпус № 1 ( літера Б) та частина виробничого корпусу № 1 ( літера Б), загальної площею 5184.9 кв. м. за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, номер відомостей про речове право 3232293, дата реєстрації 05.11.2013, спільна часткова власність ( розмір частки 1091/1000); нежиле приміщення-виробничий комплект № 1 ( літера Б) та ( літера Б) загальної площею 8410 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний об`єкта нерухомості 00, номер відомостей про речове право 7781793, дата реєстрації 17.11.2014, (розмір частки 1), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів від 08.08.2018 ( а.с. 112).

Отже, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, позивачу починаючи з 17.11.2014 та станом на дату подання цих пояснень (в тому числі на дату прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення) належить окремий об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер 00): нежиле приміщення виробничого корпусу № 1 (літера Б4) та (літера Б44) загальною площею 8410 кв.м за адресою: м. Київ, вул. Фрунзе, будинок 160.

Саме на зазначений єдиний об`єкт нерухомого майна відповідачем в межах передбаченого пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України (1095 днів) нараховано податок за 2018 рік.

Питання оподаткування будь-яких інших належних позивачу на праві власності об`єктів нерухомого майна не є предметом доказування у справі №640/11509/19 і оскаржуваного податкового повідомлення-рішення не стосуються, тому податкове повідомлення-рішення від 25.06.2018 № 0-2656, яким нараховано податок на інше окреме нерухоме майно позивача за 2017 рік і копія якого додана до позову не є належним доказом у розумінні статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не містить інформації щодо предмету доказування.

Згідно розрахунку, наданого відповідачем на вимогу суду, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежилої нерухомості за 2018 рік становить 313104,30 грн

Докази сплати вказаного податку відсутні.

Так, встановивши невідповідність частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства, наслідком такого є визнання акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину (пункт, речення) рішення або рішення в частині нарахування певної суми.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, шляхом визнання протиправним та скасування спірного рішення в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежилої нерухомості, за 2015,2016,2017 роки в сумі 420163,60 грн, в іншій частині позовних вимог відмовити.

У відповідності до вимог частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем сплачений судовий збір в розмірі 7332,69 грн, тому з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати в розмірі 5499,52 грн, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у м. Києві від 12.03.2019 № 0-2656 в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачене фізичними особами, які є власниками об`єктів нежилої нерухомості за 2015,2016,2017 роки на суму 420163,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві судовий збір на користь ОСОБА_1 у розмірі 5499,52 грн (п`ять тисяч чотириста дев`яноста дев`ять гривень 52 коп), сплачений відповідно до квитанції від 26.06.2019.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_3 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Головне управління ДПС у м.Києві вул. Шолуденка, 33/19,м. Київ,04116 .

Повний текст рішення виготовлено 03 червня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко