Справа № 300/3129/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" червня 2025 р. справа № 300/3129/22
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду в адміністративній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позов, в якому стосовно задоволення позовних вимог заперечує. Зазначає, що 26.03.2010 між орендодавцем Топорівською сільською радою та орендарем ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки для обслуговування приміщення забійно-ковбасного цеху і хлібопекарні загальною площею 0,9841 га в АДРЕСА_1 в і 4д. 28.11.2016 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель пекарні, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які знаходяться на земельній ділянці площею 0,9841 га. 25.05.2021 відповідно до протоколу №539944 проведення електронних торгів, проведено електронні торги щодо продажу нежитлової будівлі м`ясо-ковбасного цеху (1 і 2 поверх), загальною площею 403,9 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Ці приміщення знаходяться на земельній ділянці площею 0,9841 за адресою: АДРЕСА_1 є власником нежитлових будівель пекарні загальною площею 776,4 кв.м. та будівлі адмінбудинку загальною площею 47,6 кв.м., які знаходяться на земельній ділянці загальною площею 0,9841 га, а ОСОБА_3 є власником нежитлової будівлі м`ясо-ковбасного цеху (1 і 2 поверх), загальною площею 403,9 кв.м., які знаходяться на земельній ділянці загальною площею 0,9841 га. Вважає, що незважаючи на те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не зареєстрували право власності чи користування земельною ділянкою під належними їм на праві власності нежитловими приміщеннями, виходячи із принципу пріоритетності норм ПК України над нормами інших актів у разі їх суперечності, який закріплений у пункті 5.2 статті 5 ПК України, обов`язок зі сплати земельного податку на земельну ділянку загальною площею 0,9841 га, виник у ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з дати державної реєстрації права власності на нерухоме майно. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.34).
Стосовно клопотання відповідача про розгляд справи у судовому засіданні із викликом сторін, суд зазначає, що вказане клопотання не містить будь-яких обґрунтувань щодо необхідності чи наявності істотних підстав для розгляду цієї справи в судовому засіданні з викликом сторін. Враховуючи зміст заявлених до відповідача позовних вимог, обсяг та зміст доказів у справі, суть спору, суд вважає, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у цій справі не вимагає проведення судового засідання, а відтак, у відповідності до ч.6 ст.262 КАС України, клопотання про розгляд справи з викликом сторін слід залишити без задоволення.
ОСОБА_1 30.03.2006 зареєстрований як фізична особа-підприємець, перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків. Станом на 11.05.2022 відповідач припинив підприємницьку діяльність на підставі власного рішення.
Згідно частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України (надалі також ПК України, в редакції станом на час спірних правовідносин) платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Відповідно до підпункту 65.10.8 пункту 65.10 статті 65 Податкового кодексу України державна реєстрація (реєстрація) припинення підприємницької чи незалежної професійної діяльності фізичної особи або внесення до Державного реєстру запису про припинення такої діяльності фізичною особою не припиняє її зобов`язань, що виникли під час провадження підприємницької чи незалежної професійної діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов`язань та застосування санкцій за їх невиконання.
Згідно із пунктом 288.2 статті 288 Податкового кодексу України платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду (п. 288.3 ст.288 ПК України).
У відповідності до вимог пункту 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.
Відповідно до пункту 287.1 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.
У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
Статтею 285 Податкового кодексу України передбачено, що базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв`язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).
Відповідно до вимог пункту 286.5 статті 286 ПК України нарахування фізичним особам сум плати за землю проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають платнику податку у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.
Платники плати за землю мають право письмово або в електронній формі засобами електронного зв`язку (з дотриманням вимог, визначених пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу) звернутися до контролюючого органу за своїм місцем реєстрації у контролюючих органах або за місцем знаходження земельних ділянок, у тому числі право на яку фізична особа має як власник земельної частки (паю), для проведення звірки даних щодо: розміру площ та кількості земельних ділянок, земельних часток (паїв), що перебувають у власності та/або користуванні платника податку; права на користування пільгою зі сплати податку з урахуванням положень пунктів 281.4 і 281.5 цієї статті; розміру ставки земельного податку; нарахованої суми плати за землю.
Пунктом 287.3 статті 287 Податкового кодексу України передбачено, що податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.
За приписами пункту 287.5 статті 287 ПК України податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
Вказане податкове повідомлення-рішення направлене відповідачу за адресою зазначеною у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, та на підставі пункту 58.3. статті 58 та статті 42 Податкового кодексу України вважається врученим відповідачу (а.с.6).
Оскільки відповідачем у відповідності до статті 56 Податкового кодексу України не порушена процедура адміністративного оскарження податкового зобов`язання визначеного вказаним податковим повідомленням-рішенням, визначена сума податкового зобов`язання із орендної плати з фізичних осіб є узгодженою.
У відповідності до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Згідно із пунктом 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
На виконання вимог статті 59 Податкового кодексу України відповідачу за адресою, зазначеною в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків, надіслано податкову вимогу форми Ф №167-54 від 15.01.2018. Відповідно до норм статті 42 Податкового кодексу України вимога вважається врученою відповідачу (а.с.5). Як зазначає позивач, податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.
При прийнятті рішення в справі суд враховує положення пункту 42.2 статті 42, пункту 45.1 статті 45, пункту 70.1 статті 70, підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70, пункту 70.7 статті 70 Податкового кодексу України.
Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання - це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості відповідачем суду не надано.
Податковий борг підтверджується податковою вимогою (а.с.5), довідкою про борг (а.с.4), податковим повідомленням-рішенням (а.с.6), зворотнім боком облікових карток платника податків (а.с.14, 85-110).
Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач - Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ ВП 43968084, вул.Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018),

відповідач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.