Справа № 480/8270/24
Суддя: І.Г. Шевченко
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2025 р. Справа № 480/8270/24
Сумський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Шевченко І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), в якій просила:
1) визнати протиправним і скасувати рішення відповідача, надіслане листом від 11.09.2024 №2000-0304-9/161546 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України «Про прокуратуру»;
2) зобов`язати відповідача призначити ОСОБА_1 з 04.09.2024 пенсію за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру".
Свої вимоги мотивувала тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області мало всі законні підстави і було зобов`язано призначити позивачу з 04.09.2024 пенсію за вислугу років, відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру», але протиправно не зробило цього. Тому рішення відповідача про відмову позивачу в призначенні пенсії має бути визнано протиправним і скасовано, з одночасним зобов`язанням відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до закону.
Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у відзиві просив відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що на час звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років потрібно керуватися нормами Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII від 14.10.2014, відповідно до ч. 1 ст. 86 якого прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Згідно наданих документів про стаж роботи позивача, страховий стаж становить 24 роки 5 місяців 8 днів. Стаж роботи на прокурорських посадах становить 23 роки 0 місяців. 12 днів. Отже, на момент звернення за призначенням пенсії відповідно до ст.86 Закону України Про прокуратуру № 1697-VІІ від 14.10.2014 у позивача відсутній необхідний стаж.
Дослідивши наявні матеріали справи, заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що позивач 04.09.2024 через вебпортал сайту ПФУ звернулася із заявою про призначення їй пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" (а.с.16-17).
Зокрема, у рішенні вказано, що загальний страховий стаж роботи особи: 24 роки 5 місяців 8 днів. Стаж роботи за вислугу років складає: 23 роки 0 місяців 12 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів/слідчих - 23 роки 0 місяців 12 днів (прокурори/ слідчі - 21 рік 1 місяць 5 днів та навчання в юридичному вузі - 1 рік 11 місяців 7 днів). У той час як відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 1697-V11, який набув чинності 15.07.2015, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 і пізніше 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років (а.с.18).
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд вказує наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ст. ст. 22, 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
У пункті 5 частини першої статті 16 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року № 1697-VІІ (далі - Закон № 1697-VІІ) визначено, що гарантії незалежності прокурора забезпечуються належним матеріальним, соціальним та пенсійним забезпеченням прокурора.
У статті 15 Закону № 1697-VІІ закріплено перелік посад прокурорів органів прокуратури.
Частиною першою статті 86 Закону № 1697-VІІ передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
Відповідно до частин другої, шостої, восьмої статті 86 Закону № 1697-VІІ пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, зокрема, військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання.
Право на пенсію за вислугу років мають особи, які безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії працюють в органах прокуратури чи в науково-навчальних закладах Генеральної прокуратури України, а також особи, звільнені з прокурорських посад органів прокуратури за станом здоров`я, у зв`язку з ліквідацією чи реорганізацією органу прокуратури, в якому особа обіймає посаду, або у зв`язку із скороченням кількості прокурорів, у зв`язку з обранням їх на виборні посади в органах державної влади чи органах місцевого самоврядування. Ветеранам війни, які мають необхідний стаж роботи для призначення пенсії за вислугу років, така пенсія призначається незалежно від того, чи працювали вони в органах прокуратури перед зверненням за призначенням пенсії.
Пенсії за вислугу років відповідно до цієї статті призначаються, перераховуються і виплачуються уповноваженими на це державними органами (частина тринадцята статті 86 Закону № 1697-VІІ).
Відповідно до п. 5 Перехідних положень Закону № 1697-VІІ положення цього Закону, у тому числі статті 86, що регулює пенсійне забезпечення працівників органів прокуратури, поширюється на слідчих органів прокуратури до початку діяльності державного бюро розслідувань.
У рішенні ГУ ПФУ в Харківській області, з посиланням на ч. 1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру", лише вказано, що "загальний страховий стаж роботи особи: 24 роки 5 місяців 8 днів. Стаж роботи за вислугу років складає: 23 роки 0 місяців 12 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів/слідчих - 23 роки 0 місяців 12 днів (прокурори/ слідчі - 21 рік 1 місяць 5 днів та навчання в юридичному вузі - 1 рік 11 місяців 7 днів)".
З вказаного можна зробити висновок, що позивачу до стажу роботи за вислугою зараховано лише половину строку навчання в Університеті внутрішніх справ.
Втім, варто звернути увагу, що згідно ст. 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Судом встановлено, що разом із заявою про призначення пенсії позивачем надано органу ПФУ трудову книжку та інші документи на підтвердження загального страхового стажу та стажу роботи за вислугою років.
Зокрема згідно наданих ПФУ довідки ХНУВС України від 12.06.2024 про підтвердження навчання ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України у складі курсантів університету з 1999 року по 2003 рік (а.с.33), наказу ХНУВС від 10.08.1999 №235 о/с "Про зарахування курсантами денної форми навчання" та наказу ХНУВС від 26.06.2003 №137 о/с "Про відрахування з числа студентів" (а.с.34-36) підтверджено, що позивач з 14.08.1999 до 28.07.2003 навчалася на денній формі навчання в спеціалізованому навчальному закладі МВС України - Харківському національному університеті внутрішніх справ (у подальшому після перейменування - Національний університет внутрішніх справ). Вказане також підтверджується витягом із послужного списку (а.с.32).
Тобто, з 14.08.1999 до 28.07.2003 позивач навчалася на денній формі навчання в спеціалізованому навчальному закладі МВС України.
Частинами 2, 3 статті 18 Закону "Про міліцію" від 20.12.1990 року № 565-XII, який був чинним на час навчання позивача (далі - Закон № 565-XII), було визначено, що особи, прийняті на службу до міліції, в тому числі слухачі й курсанти шкіл міліції, які перебувають на військовому обліку, на час служби знімаються з нього і перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ України. Навчання у школах Міністерства внутрішніх справ України після здобуття середньої освіти прирівнюється до проходження військової служби.
Відповідно до п. «в» ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ у редакції, чинній на час спірних правовідносин (далі - Закон № 2232-ХІІ) початком проходження військової служби вважається, зокрема, день призначення на посаду курсанта (слухача) вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які добровільно вступають на військову службу.
Згідно з Переліком вищих навчальних закладів, що входять до єдиної системи військової освіти, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.12.1997 №1410, до системи військової освіти входять також вищі навчальні заклади МВС, у тому числі університет внутрішніх справ, в якому позивач навчалася з 14.08.1999 до 28.07.2003.
Відповідно до Указу Президента України від 02.03.2001 № 125/2001, ураховуючи вагомий внесок Університету внутрішніх справ (м. Харків) у підготовку висококваліфікованих кадрів для правоохоронних органів, беручи до уваги загальнодержавне та міжнародне визнання результатів його діяльності, надано Університету внутрішніх справ статус національного і надалі іменовано його - Національний університет внутрішніх справ.
Після навчання позивач у період з 29.07.2003 до 11.12.2003 працювала на посаді слідчий відділення розслідування злочинів в сфері економіки СВ Сумського міськвідділу УМВС України в Сумській області (наказ УМВС України в Сумській області № 60 о/с від 08.08.2023), з 11.12.2003 до 21.07.2006 працювала на посаді слідчий відділення розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку СВ Сумського MB УМВС України в Сумській області (наказ УМВС України в Сумській області № 89 о/с від 11.12.2003), з 21.07.2006 до 11.05.2007 працювала на посаді слідчий групи розслідування тяжких злочинів по лінії карного розшуку слідчого відділу Сумського MB УМВС України в Сумській області (наказ УМВС України в Сумській області № 62 о/с від 21.07.2006), з 11.05.2007 по 12.09.2008 працювала на посаді слідчий СВ Сумського MB УМВС України в Сумській області (наказ УМВС України в Сумській області № 40 о/с від 11.05.2007), а 12.09.2008 звільнена з органів внутрішніх справ згідно наказу МВС України в Сумській області від 12.09.2008 №117 о/с.
Вказане підтверджується послужним списком серії М №123255 та витягом з послужного списку УМВС України в Сумській області від 23.04.2024 (а.с.26-32).
Крім того, згідно довідки Сумської обласної прокуратури від 02.09.2024 №07-897 вих-24 ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з 15.09.2008 по дату видачі довідки на різних прокурсько-слідчих посадах, стаж роботи на яких станом на 02.09.2024 складає 15 років 11 місяців 19 днів (а.с.19).
Відповідно до п. 1 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" у редакції, чинній на час навчання позивача, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 (далі - Порядок № 393), у редакції, чинній в період навчання позивача, зокрема, установлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються: служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Згідно ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Статтею 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що до видів військової служби належить, серед іншого, військова служба (навчання) за контрактом курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають кафедри військової підготовки (факультети військової підготовки, відділення військової підготовки, інститути військової підготовки) з програмами підготовки на посади осіб офіцерського складу.
Згідно п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років, зараховується військова служба незалежно від місця її проходження.
Будь-яких обмежень щодо зарахування часу проходження військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, передбачену законодавством для прокурорів і слідчих, зазначена норма Закону не містить.
Таким чином, суд доходить висновку, що прокурори набувають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку, але за наявності на день звернення до органів Пенсійного фонду України у період з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.
При цьому, до вказаної загальної вислуги років, яка надає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується, серед іншого, військова служба шляхом зарахування відповідного періоду в повному обсязі.
Системний аналіз вищенаведених нормативних приписів дозволяє стверджувати, що навчання в позивача з 14.08.1999 до 28.07.2003 на денній формі навчання в спеціалізованому навчальному закладі МВС України - Університеті внутрішніх справ (у подальшому після перейменування - Національний університет внутрішніх справ), прирівнюється до проходження військової служби, а тому такий період підлягає зарахуванню до вислуги років (загальної) у порядку статті 86 Закону № 1697-VІІ.
Таким чином, у період з 14.08.1999 до 28.07.2003 позивач з урахуванням положень частин 2 та 3 статті 18 Закону України Про міліцію №565-ХІІ від 20.12.1990 проходила військову службу протягом 3 років 11 місяців 15 днів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач безпідставно зарахував до стажу роботи позивача, який надає йому право на призначення пенсії за вислугою років лише половину строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі денної форми навчання, що слідує рішення ГУ ПФУ в Харківській області від 11.09.2024 та з відзиву на позовну заяву, та як наслідок неправильно обрахував його загальний стаж роботи за вислугою років.
З урахуванням зарахування вказаного періоду навчання з 14.08.1999 до 28.07.2003 позивачу до загальної вислуги з урахуванням вислуги років, станом на дату звернення позивача 04.09.2024 до органу ПФУ із заявою про призначення пенсії, вислуга років позивача, що дає право на пенсію відповідно до ст. 86 Закону №1697-VII, склала більше 25 років, з яких 15 років 11 місяців 19 днів - час роботи на прокурорських посадах в органах прокуратури, 5 років 1 місяць 15 днів - час роботи на слідчих посадах органів внутрішніх справ, 3 роки 11 місяців 15 днів - військова служба/навчання з 14.08.1999 до 28.07.2003, що у свою чергу дозволяє стверджувати про наявність у позивача необхідної загальної вислуги років для призначення їй пенсії у порядку статті 86 Закону № 1697-VІІ.
Відповідно до ч.2 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 наголосив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (п.9 абз.10).
Суд також враховує правову позицію, що міститься, зокрема у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі № 806/965/17 та від 27 вересня 2021 року у справі № 380/8727/20, відповідно до якої у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому особою дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання особою усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Враховуючи встановлені судом обставини справи до досліджені докази, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог шляхом:
- зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, з 04.09.2024, зарахувавши до її стажу за вислугу років період навчання з 14.08.1999 до 28.07.2003 в Університеті внутрішніх справ (у подальшому після перейменування - Національний університет внутрішніх справ), що є належним способом захисту у цій справі.
Відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи вказане, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з ГУ ПФУ в Сумській області за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 1211,20грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно квитанції, наявної в матеріалах справи.
Керуючись ст.ст. 90, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 255, 295, 297, п.15.5 Розділу VІІ Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII, з 04.09.2024, зарахувавши до її стажу за вислугу років період навчання з 14.08.1999 до 28.07.2003 в Університеті внутрішніх справ (у подальшому після перейменування - Національний університет внутрішніх справ).
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в рахунок повернення сплачений при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 1211грн.20коп.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05.06.2025.

Суддя І.Г. Шевченко