Справа № 460/15298/24
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2025 року м. Рівне №460/15298/24

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

доВідділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті
про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду через систему Електронний суд надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови №064999 від 08.10.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що рейдовою перевіркою було встановлено, що водій ОСОБА_2 транспортним засобом із причіпом марки Renault / Janmil, номерні знаки НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , який належить позивачу, здійснював перевезення вантажу згідно з ТТН. Позивач вказує, що уповноважені особи Укртрансбезпеки під час здійснення документального габаритно-вагового контролю об`єктивно не встановили фактичну масу транспортного засобу, оскільки було достовірно встановлено лише вагу вантажу відповідно до ТТН. При цьому, за результатами документального габаритно-вагового контролю посадові особи Укртрансбезпеки можуть лише визначити належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Однак, для встановлення наявності порушення ПДР необхідно враховувати не лише фактичну масу автомобіля, а й показник навантаження на вісь (осі). Тобто, відповідач при встановленні факту такого перевищення врахував лише ТТН та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Також позивач вказує, що транспортний засіб із причіпом марки Renault / Janmil, номерні знаки НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , внаслідок документального габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух не заборонявся. Таким чином, на думку позивача, матеріалами, на підставі яких приймалася оскаржувана постанова від 08.10.2024, не підтверджуються висновки контролюючого органу про перевищення транспортним засобом позивача нормативних вагових параметрів, що виключає відповідальність на підставі абз. 17 ч. 1 ст. 60 Закону України Про автомобільний транспорт. Також позивач вказує, що відповідачем не доведена та обставина, що станом на 28.08.2024 на автодорозі О231205 Об`їзна м. Полонного існувала заборона на рух автомобільного транспорту з фактичною масою більше ніж 24 т, та ця заборона була належним чином, відповідно до вимог Правил дорожнього руху доведена до водіїв. За відсутності цього, неможливо вести мову про відповідальність автомобільних перевізників за порушення цієї заборони. За таких обставин, позивач вважає, що його протиправно притягнуто до відповідальності за порушення заборони, наявність якої не доведено. Відтак спірна постанова №064999 від 08.10.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху винесена відповідачем без з`ясування всіх обставин, необхідних для прийняття відповідних рішень, а тому є протиправною та її слід скасувати. Тому позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк на подання відзиву.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечення зазначає, що розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 25.01.2022 № 27/2022-р "Про переліки автомобільних доріг загального користування місцевого значення області" автомобільну дорогу О-231205 об`їзна м. Полонне віднесено до автомобільних доріг загального користування місцевого значення Хмельницької області, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів. На офіційному сайті державної установи "Служба місцевих доріг Хмельниччини" у вкладці "водіям і перевізникам" наведено карту доріг. Згідно вказаного переліку автомобільна дорога О-231205 об`їзна м. Полонного належить до доріг місцевого значення, а тому нормативно допустима вага при проїзді вказаною дорогою становить 24 тони. Поряд з цим, відсутність на ділянці дороги, якою рухався водій 28.08.2023, дорожніх знаків щодо позначення такої дороги як автомобільної дороги місцевого значення та дорожніх знаків щодо початку та кінця населеного пункту, не спростовує факт вчиненого позивачем порушення, оскільки законодавством не передбачено встановлення дорожнього знаку щодо позначення дороги як дороги місцевого значення та перелік таких доріг затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки. Крім того, дорогою місцевого значення О231205 об`їзна м.Полонне в цілому не заборонений проїзд вантажного транспорту з перевищенням вагових обмежень, однак для такого проїзду вимагається дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Відповідач вказує, що відсутність дорожніх знаків щодо позначення такої дороги як автомобільної дороги місцевого значення та дорожніх знаків щодо початку та кінця населеного пункту не звільняє позивача від обов`язку дотримуватися вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху та статті 34 Закону України Про автомобільний транспорт, відповідальність за недотримання яких передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт". Позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати можливе перевищення вагових параметрів та використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу. Основним документом на перевезення вантажу є товарно-транспортна накладна, обов`язкова наявність якої передбачена статтею 48 Закону України Про автомобільний транспорт. Відповідач вказує, що саме ТТН та зазначені в них дані щодо маси вантажу могли бути належним доказом, на підставі якого під час здійснення документального габаритно-вагового контролю, визначається загальна маса транспортного засобу. Враховуюче вищевикладене, відповідач вважає, що доводи позовної заяви не підтверджують порушення в діях контролюючого органу під час проведення рейдової перевірки, а оскаржуваний акт індивідуальної дії є таким, що прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

Інспектором відділу державного нагляду (контролю) у Хмельницькій області 28.08.2024 об 11 год. 15 хв. на автомобільній дорозі О-231205 1км. об`їзна м. Полонне було проведено рейдову перевірку транспортного засобу Renault НОМЕР_1 з напівпричіпом JANMIL НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_1 .

Під час проведення перевірки було виявлено порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху України, а саме: водій здійснював перевезення вантажу згідно ТТН №000070599 від 28.08.2024 автомобільною дорогою місцевого значення, де допустима загальна маса транспортного засобу 24,000 кг., а на момент проведення перевірки загальна маса транспортного засобу становить згідно ТТН 38,840 кг., що на 61,83% перевищує встановлені законодавством норми.

За результатами перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №053025 від 28.08.2024.

Водій ОСОБА_2 в поясненнях вказав, що на даному відрізку дороги відсутній дорожній знак, який забороняє рух вантажного транспорту.

Вказаний акт був переданий на розгляд до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області.

За результатами розгляду справи, постановою Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області від 08.10.2024 №064999 про застосування адміністративно-господарського штрафу було притягнуто до відповідальності ФОП ОСОБА_1 за порушення п. 22.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена вимогами абз. 17 част. 1 ст.60 Закону України Про автомобільний транспорт та застосовано штраф у сумі 51000 грн. (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про її скасування.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 № 2344-III (далі - Закон № 2344-III).

Згідно із частиною 12 статті 6 Закону № 2344-III передбачено, що державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед інших: державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті; контроль за здійсненням міжнародних перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом у пунктах видачі дозволів автомобільним перевізникам України (частина 7 статті 6 Закону № 2344-III).

Приписами частини 14 статті 6 Закону № 2344-III визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до частин 17-20 статті 6 Закону № 2344-III, рейдові перевірки (перевірки на дорозі) дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

У разі проведення позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі) автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, мають право:

- використовувати спеціалізовані автомобілі;

- використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку;

- супроводжувати транспортний засіб, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більше 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також забороняти подальший рух такого транспортного засобу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України;

- здійснювати габаритно-ваговий контроль транспортних засобів;

- використовувати стаціонарні або пересувні пункти габаритно-вагового контролю;

- використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, у тому числі в автоматичному режимі;

- у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства;

- здійснювати опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути.

Автомобільні перевізники, їх уповноважені особи (водії), автомобільні самозайняті перевізники, суб`єкти господарювання, які надають автостанційні послуги, мають право фіксувати процес проведення планової, позапланової або рейдової перевірки (перевірки на дорозі) засобами фото- і відеотехніки, не перешкоджаючи проведенню таких перевірок.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритновагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізникаминерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 № 1567 в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Порядок № 1567).

Згідно із пунктом 14 Порядку № 1567 встановлено, що рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку № 1567 регламентовано, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі також - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Згідно з статтею 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до частини другої статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За правилами статті 33 Закону № 2344-III рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР), установлено вичерпний перелік параметрів транспортних засобів та їх составів, за дотримання яких допускається їх рух.

При цьому, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. № 30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами" (Офіційний вісник України, 2001 р., № 3, ст. 75).

Рух транспортних засобів та їх составів, фактична маса та навантаження на вісь яких перевищують параметри, визначені підпунктами "б" та "в" цього пункту, у разі перевезення подільних вантажів забороняється.

На ділянках автомобільних доріг загального користування місцевого значення, на яких створені дорожні умови, що дають можливість рухатися з більшими фактичною масою та навантаженням на вісь, за погодженим з уповноваженим підрозділом Національної поліції рішенням власників доріг або органів, яким передано право на утримання таких доріг, можуть встановлюватися дорожні знаки 3.15 та 3.16 із параметрами, визначеними для автомобільних доріг загального користування державного значення.

Пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції за формою, наведеною в додатку до цих Правил, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, оформлення, переоформлення, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг або за наявності технічної можливості безпосередньо через Єдиний державний вебпортал електронних послуг, зокрема через інтегровані з ним інформаційні системи державних органів та органів місцевого самоврядування.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі - Порядок №879, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу.

Документальний габаритно-ваговий контроль - визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (підпункт 5-1 пункту 2 Порядку №879).

Пунктом 6 Порядку №879 вказано, що габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 879 за результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно з пунктом 3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.12.2013 №1007/1207 (далі - Порядок №1007/1207) габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Відповідно до пункту 4 Порядку №1007/1207 посадові особи Укртрансінспекції під час здійснення габаритно-вагового контролю: 1) визначають місця проведення габаритно-вагового контролю за погодженням з відповідним підрозділом МВС відповідно до вимог Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 2) розробляють та погоджують з відповідними підрозділами МВС, службами автомобільних доріг графіки роботи пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт зі зважування транспортних засобів; 3) здійснюють зупинку транспортного засобу для здійснення габаритно-вагового контролю у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) з дотриманням Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422; 4) видають довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю (додаток 1); 5) складають акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних або вагових параметрів та визначають суму плати за проїзд за формулою розрахунку відповідно до пунктів 30 - 31 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю; 6) у разі невиконання водієм транспортного засобу вимог посадових осіб Укртрансінспекції щодо зупинки транспортного засобу для проведення габаритно-вагового контролю повідомляють про це працівників відповідних підрозділів МВС; 7) у разі відмови водія транспортного засобу від проходження габаритно-вагового контролю складають акт про відмову водія від проходження габаритно-вагового контролю (додаток 2); 8) реєструють транспортні засоби, щодо яких здійснювався габаритно-ваговий контроль і параметри яких перевищують нормативні, у журналі обліку великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів (додаток 3); 9) при здійсненні габаритно-вагового контролю перевіряють у водіїв великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів наявність дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, оформлених та виданих в установленому законодавством порядку; 10) у разі відсутності документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", застосовують до автомобільних перевізників адміністративно-господарські штрафи, визначені статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Судом встановлено, що розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 25.01.2022 № 27/2022-р "Про переліки автомобільних доріг загального користування місцевого значення області" автомобільну дорогу О-231205 об`їзна м. Полонне віднесено до автомобільних доріг загального користування місцевого значення Хмельницької області, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів.

Відповідно до матеріалів справи позивач здійснював перевезення вантажу великоваговим транспортним засобом, з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30% при перевезенні подільного вантажу, а саме: маса вантажу, який перевозило товариство, становила 38.84 т при нормативно допустимих 24 т.

У поданому позові позивач не заперечує наявність вказаного порушення, однак наголошує на тому, що для встановлення наявності порушення ПДР необхідно враховувати не лише фактичну масу автомобіля, а й показник навантаження на вісь (осі). Тобто, відповідач при встановленні факту такого перевищення врахував лише ТТН та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Однак, таку позицію позивача суд вважає необґрунтованою, з огляду на те, що автомобільна дорога, де проводився документальний габаритно-ваговий контроль, є обласною автомобільною дорогою загального користування місцевого значення, тому згідно з пунктом 22.5 ПДР рух транспортних засобів та їх составів допускається виключно у разі, коли їх вагові параметри не перевищують 24 т.

Вага автомобіля позивача на момент перевірки складала більше 38 т.

Крім того, відповідно до пункту 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 (далі - Правила №363), для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Тобто, з огляду на вимоги чинного законодавства України, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.

Чинними нормативними актами також не передбачається можливості звільнення перевізника від відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Суд зазначає, що законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, який під час транспортування здатний зсуватися (перемішуватися).

Враховуючи викладене, суд погоджується з позицією відповідача, що оскільки перевізник завчасно знав маршрут pyxy, що підтверджується наданою під час перевірки товарно-транспортною накладною, то повинен був врахувати вагові норми, встановлені для тієї чи іншої ділянки дороги i, відповідно, перевозити ту масу вантажу, яка не спричинить руйнування дороги загального користування місцевого значення.

Крім того, суд зауважує, що з метою урегулювання перевезень вантажів великоваговими (великогабаритними) транспортними засобами, чинними нормативно-правовими актами передбачено можливість отримання перевізниками у компетентних уповноважених органів відповідного дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, або документу про внесення плати за проїзд, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Разом з тим, позивач про наявність вказаних документів не зазначав, як і не повідомляв про вжиття ним заходів з метою приведення у відповідність вагових параметрів вантажу/транспортного засобу, з метою недопущення порушень вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини.

Щодо доводів позивача, що фактичне зважування не проводилося, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль (пункт 15 Порядку №879).

Відповідно до пункту 16 зазначеного Порядку габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно у зонах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку №879).

В свою чергу, документальний габаритно-ваговий контроль відповідно до підпункту 51 пункту 2 Порядку №879 являє собою визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу.

Натомість, точний габаритно-ваговий контроль відповідно до підпункту 11 пункту 2 вказаного Порядку визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному, автоматичному або пересувному пункті (з урахуванням похибки вимірювального обладнання).

Таким чином, документальний контроль це складова габаритно-вагового контролю, який застосовується самостійно або у сукупності із точним контролем.

Документальний контроль передбачає дослідження документів, які супроводжують транспортний засіб та в яких міститься інформація про власну масу транспортного засобу та масу вантажу. Документальний контроль може проводитись поза межами пункту контролю. Метою такого контролю, як і точного контролю, є встановлення наявності перевищення нормативних габаритно-вагових норм.

Суд звертає увагу, що зважування транспортного засобу на пересувних або стаціонарних пунктах ГВК передбачено Порядком №879 лише при точному габаритно-ваговому контролі, і лише при точному ГВК формується чек зважування.

Відповідно до пункту 18, 20 Порядку №879 за результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення; посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

З огляду на зазначене, проведення документального габаритно-вагового контролю не обмежується виключно зонами габаритно-вагового контролю (стаціонарний чи пересувний пункт ГВК) та може бути здійснено у будь- якому місці зупинки транспортного засобу для проведення рейдової перевірки відповідно до положень Порядку №1567.

28.08.2024 документальний габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача відповідно до пункту 6 Порядку №879 проводився поза межами зони габаритно-вагового контролю (стаціонарний чи пересувний пункт ГВК), а тому у посадових осіб відповідача відповідно до пункту 18 Порядку №879 був відсутній обов`язок складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю та визначати навантаження на кожну вісь.

При цьому, у спірних правовідносинах було проведено саме документальний габаритно-ваговий контролю (додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу) та безпосередньо зважування транспортного засобу з використанням вагового обладнання не проводилося.

В свою чергу, за своєю суттю та призначенням довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю покликана засвідчувати результати точного габаритно- вагового контролю, проведеного шляхом фактичного зважування транспортного засобу, та згідно затвердженої форми має містити відомості про найменування та місце розташування пункту ГВК, а також зафіксований розподіл осьового навантаження.

Натомість, за відсутності факту зважування транспортного з використанням вагового обладнання та проведення документального габаритно-вагового контролю поза межами пунктів ГВК (стаціонарного та пересувного) складання довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю не здійснюється.

Відповідно, належним та допустимим доказом факту порушення габаритно-вагових норм у випадку проведення документального габаритно-вагового контролю є саме товарно-транспортна накладна чи інший визначений законом документ на вантаж та реєстраційні документи на транспортний засіб із вказівкою його повної маси.

Як вже встановлено судом, згідно з відомостей товарно-транспортної накладної, наданої водієм транспортного засобу посадовим особам Укртрансбезпеки від 28.08.2024, вага брутто склала 38.84 тон. при нормативно допустимих для доріг місцевого значення 24 тон, відсоток перевищення склав 61,83 %.

Відповідно до пункту 11 Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є ТТН, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відповідно до статті 48 Закону №2344 автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, ТТН або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Оскільки документальний контроль передбачає визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання його власної маси та маси вантажу на підставі документів, наданих перевізником, суд вважає, що обов`язок проведення точного контролю у суб`єкта відсутній, а надана під час перевірки ТТН, яка містить усі необхідні відомості про вантаж, маршрут, вантажовідправника, вантажоодержувача та перевізника, є достатньою для підтвердження дотримання вимог законодавства щодо перевезення вантажів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що ТТН від 28.08.2024 із зазначенням ваги брутто 38.84 тон. є достатнім документом для проведення документального габаритно-вагового контролю, передбаченого Порядком №879.

Отже, у цьому випадку наявне порушення, встановлення якого призвело до притягнення позивача до відповідальності.

Щодо твердження позивача стосовно відсутності в місці з`їзду з автошляху Т-06-12 Звягель М06 Полонне Т2309 Старокостянтинів на автомобільну дорогу О231205 «Об`їзна м. Полонного» знаку 3.15. Рух транспортних засобів маса яких перевищує 24 т заборонено та знаку 3.16. Рух транспортних засобів навантаження на вісь яких перевищує 7 т заборонено, у зв`язку із їх викраденням, суд зазначає наступне.

Суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань) регулює Закон України Про дорожній рух.

Відповідно до частини першої статті 27 Закону України Про дорожній рух організація дорожнього руху на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах здійснюється із застосуванням технічних засобів та автоматизованих систем керування дорожнім рухом відповідно до правил і стандартів, а також на основі проектів і схем організації дорожнього руху, погоджених із Міністерством внутрішніх справ України. До вказаних проектів і схем за приписами Міністерства внутрішніх справ України можуть бути внесені зміни та доповнення.

Організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування.

Суд звертає увагу, що встановлення та розміщення вказаних знаків не відноситься до компетенції Укртрансбезпеки, тому зазначене твердження позивача є безпідставним.

Організація заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху на відповідних автомобільних дорогах, зокрема, в частині встановлення відповідних дорожніх знаків, покладається на інші державні органи та органи місцевого самоврядування та виходить за межі повноважень Укртрансбезпеки, визначених Положенням № 103.

Варто зазначити, що перелік доріг місцевого значення затверджується відповідною обласною державною адміністрацією один раз на три роки.

З відповіді на адвокатський запит Полонської міської ради від 08.10.2024 встановлено, що в липні 2024 на вказаному вище перехресті 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» та 7.3.2 «напрямок дії знаку» були оновлені в липні 2024 року.

У відповіді на адвокатський запит Служби місцевих доріг Хмельниччини від 04.10.2024 вказано, що станом на 02.10.2024 дані дорожні знаки викрадені невідомими особами.

В пункті 3 відповіді зазначено, що в місці з`їзду з автошляху Т-06-12 Звягель М06 - Полонне Т2309 - Старокостянтинів на автомобільну дорогу 0231205 «Об`їзна м. Попонного» в напрямку руху із м. Полонне встановлено знак 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 24 т заборонено» та знак « 3.16 «Рух транспортних засобів навантаження на вісь яких перевищує 7 т заборонено». Станом на 02.10.2024 дані знаки викрадені невідомими особами.

Розпорядженням голови Хмельницької обласної державної адміністрації від 25.01.2022 № 27/2022-р "Про переліки автомобільних доріг загального користування місцевого значення області" автомобільну дорогу О-231205 об`їзна м. Полонне віднесено до автомобільних доріг загального користування місцевого значення Хмельницької області, у тому числі їх ділянок, що суміщаються з вулицями міст та інших населених пунктів. (Пункт 240 Додатку 1 до Розпорядження).

Відповідно до пункту першого розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації №100/2022-р від 10.02.2022 "Про передачу автомобільних доріг загального користування місцевого значення Хмельницької області", передано автомобільні дороги загального користування місцевого значення в існуючому стані з балансу державного підприємства "Хмельницька обласна служба місцевих автодоріг" на баланс державної установи "Служба місцевих доріг Хмельниччини" (на праві господарського відання).

На офіційному сайті державної установи "Служба місцевих доріг Хмельниччини" у вкладці "водіям і перевізникам" наведено карту доріг.

Згідно вказаного переліку автомобільна дорога О-231205 об`їзна м. Полонного належить до доріг місцевого значення, а тому нормативно допустима вага при проїзді вказаною дорогою становить 24 тони.

Поряд з цим, відсутність на ділянці дороги, якою рухався водій 28.08.2024, дорожніх знаків 3.15 «Рух транспортних засобів маса яких перевищує 24 т заборонено» та 3.16 «Рух транспортних засобів навантаження на вісь яких перевищує 7 т заборонено», не спростовує факт вчиненого позивачем порушення.

Крім того, дорогою місцевого значення О231205 об`їзна м.Полонне в цілому не заборонений проїзд вантажного транспорту з перевищенням вагових обмежень, однак для такого проїзду вимагається дозвіл на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, тоді як відповідно до аналізу положень глави 3 Заборонні знаки Правил дорожнього руху заборонні знаки встановлюють повну заборону проїзду транспортних засобів із перевищенням, зокрема маси такого транспортного засобу або навантаження на вісь, у тому числі й за наявності відповідного дозволу на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, тобто позначають повну заборону руху такого транспортного засобу на ділянці дороги, де встановлений відповідний дорожній знак.

Таким чином, відсутність дорожніх знаків не звільняє позивача від обов`язку дотримуватися вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху та статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за недотримання яких передбачена абзацом 17 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Щодо тверджень позивача про те, що транспортний засіб внаслідок документального габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух не заборонявся, суд зазначає наступне.

Пунктом 21 Порядку № 879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту. Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Приписами пункту 22 вказаного Порядку передбачено, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Власник великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу або уповноважена ним особа має право привести габаритно-вагові параметри транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами шляхом часткового розвантаження, перевантаження на інший транспортний засіб або у будь-який інший спосіб (пункт 23 Порядку №879).

В пункті 24 Порядку № 879 встановлено, що після приведення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу у відповідність з установленими нормативами і внесення плати за проїзд такий засіб спрямовується для здійснення повторного габаритно-вагового контролю. Якщо під час здійснення повторного габаритно-вагового контролю фактів перевищення габаритно-вагових параметрів не виявлено, транспортний засіб може продовжити подальший рух.

Судом встановлено, що транспортний засіб позивача внаслідок документального габаритно-вагового контролю не затримувався, а після його проходження подальший рух не заборонявся, однак вказана обставина не спростовує наявності порушення встановленого внаслідок проведеного контролю.

Відповідно до статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Як встановлено у частині четвертій статті 217 Господарського кодексу України господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.

До адміністративно-господарських санкцій належить й адміністративно-господарський штраф.

Відповідно до статті 241 Господарського кодексу України адміністративно-господарський штраф - це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.

Таким чином, підставою для притягнення учасника господарських відносин до господарсько-правової відповідальності є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано позивачем належними і допустимими доказами порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, тому суд вважає обґрунтованим притягнення товариства до відповідальності, передбаченої статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що у задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача не стягується.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №064999 від 08.10.2024 про застосування адміністративно-господарського штрафу в розмірі 51000,00 грн., відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Відінська, буд. 8,м. Рівне,Рівненська обл.,33023. ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845)

Повний текст рішення складений 04.06.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО