Справа № 580/5241/25
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року справа № 580/5241/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово в складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

12.05.2025 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (юридична адреса: 18002, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправними дій щодо не виплати йому заборгованості з пенсії за період з 14.12.2022 до 31.12.2023 у сумі 83907,62грн;

стягнення з відповідача заборгованості з пенсії, нарахованої на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 31.07.2023 у справі №580/5239/23, за період з 14.12.2022 до 31.12.2023 у загальній сумі 83907,62 грн;

стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на його користь судових витрат у сумі 11211,20 грн, з них судовий збір у розмірі 1211,20грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач всупереч закону відмовив у здійсненні доплати пенсії за спірний період зазначивши, що виплата доплати призначена з 14.12.2022 до 31.12.2023 буде виплачена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету.

Ухвалою від 15.05.2025 суд прийняв до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив здійснити розгляд вказаної справи правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

02.06.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з проханням закрити провадження, оскільки позовні вимоги стосуються виконання рішення суду в справі №580/5239/23. Вважає, що не допустив порушення закону, а позовні вимоги заявлені передчасно.

Оцінивши доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Черкаський окружний адміністративний суд розглянув справу №580/5239/23 про право позивача на призначення пенсії, у результаті чого 31.07.2023 ухвалив рішення, що набрало законної сили, про часткове задоволення позову. Визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 13.01.2023 № 80 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком. Визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 02.02.2023 № 80 про відмову в призначенні дострокової пенсії за віком. Зобов`язав відповідача у цій справі повторно розглянути заяву позивача від 27.01.2023 про призначення пенсії за віком та прийняти рішення за результатами розгляду заяви з урахуванням висновків суду. У задоволенні іншої частини вимог відмовив.

Згідно з мотивувальною частиною вказаного рішення 05.01.2023 позивач звернувся до відповідача заявою щодо призначення пенсії за віком, як батько інваліда дитинства, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. За наслідками розгляду заяви, рішенням від 13.01.2023 № 80 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком з підстав того, що мати ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , використала право на призначення пенсії (незалежно від виду) до досягнення віку, передбаченого статтею 26 Закону № 1058 (пенсію отримувала з 23.05.2000), у зв`язку з чим зазначено про відсутність права на пенсію батька, яким здійснювалось виховання дитини-інваліда. 27.01.2023 позивач повторно звернувся до відповідача заявою щодо призначення пенсії за віком, як батько інваліда дитинства, в якій вказав, що його дружина ОСОБА_2 право на достроковий вихід на пенсію за віком, як мати інваліда з дитинства, не використовувала, оскільки отримувала пенсію як особа з інвалідністю І групи, та перехід на інший вид пенсії не здійснювала. За наслідками рішенням від 02.02.2023 № 80 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовило позивачу у призначенні дострокової пенсії за віком з тих самих підстав, що і Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області у рішенні від 13.01.2023 № 80. Вказані рішення суд визнав протиправними, обґрунтовуючи відсутністю доказів призначення ОСОБА_2 дострокової пенсії за віком згідно з п. 3 ст. 115 Закону № 1058-ІV та що під час прийняття спірних рішень ані відповідач-1, ані відповідач-2 не розглядали таку умову для призначення пенсії за віком, як виховання дитини з інвалідністю батьком до досягнення відповідного віку. Тому суд вказав, що способом захисту порушеного права позивача у цій частині позовних вимог є зобов`язання пенсійного органу повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком з урахуванням висновків суду.

17.01.2025 позивач звернувся до відповідача заявою, в якій просив повідомити про стан виконання вказаного рішення та зазначити причини невиплати коштів.

Відповідач розглянув заяву позивача відповідно до Закону України Про звернення громадян та листом від 14.02.2025 повідомив, що йому на підставі вказаного рішення суду призначено з 14.12.2022 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Із 14.12.2022 розмір пенсії становить 6669,58грн, з 01.03.2024 6769,58грн. Щодо виплати в сумі 83907,62грн за період 14.12.2022-31.12.2023 вказав, що її буде здійснено за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України.

Тому позивач звернувся в суд з позовом.

Суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 9 липня 2003 року № 1058-IV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон №1058-IV).

Частиною першою ст. 9 Закону №1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст.41 Закону №1058-IV до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються:

1) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески в межах встановленої законодавством максимальної величини заробітної плати (доходу), з якої сплачуються страхові внески, а після набрання чинності Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеної відповідно до закону;

2) суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Для осіб, які у період до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, отримували заробітну плату (дохід) за результатами роботи, термін виконання якої перевищував календарний місяць, до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися і до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні, у розрахунку на кожний місяць виконання роботи. Перелік таких осіб, а також порядок визначення для них заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії встановлюється Кабінетом Міністрів України;

3) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із здійсненої застрахованою особою доплати, передбаченої частиною третьою статті 24 цього Закону;

4) суми заробітної плати (доходу), визначені виходячи із сплачених страхових внесків за договором про добровільну сплату страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії урегульовані ст.ст.45-52 Закону №1058-IV.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.45 - документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ст.46 Закону №1058-IV нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом. Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Згідно з ч.1 ст.47 Закону №1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

У разі якщо особа, якій пенсія за віком призначається автоматично (без звернення особи), протягом трьох місяців не повідомила територіальний орган Пенсійного фонду, у тому числі через особистий електронний кабінет на веб-порталі електронних послуг Пенсійного фонду, про обраний нею спосіб виплати пенсії вважається, що особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

Отже, відсутність щомісячної виплати пенсії, нарахованої Пенсійним органом, є порушенням закону.

З приводу доводів відповідача щодо відсутності підстав розгляду справи про виплату пенсії по суті суд урахував таке.

Згідно з ч.1 ст.383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

То ж межі судового контролю стосуються виключно правовідносин, які виникли до звернення до суду, заявлених і вирішених предмету та підстав позову. У вказаній судовій справі суд зобов`язав відповідача прийняти рішення з урахуванням його висновків та не присуджував нарахування сплати будь-якої суми коштів пенсії позивачу. Тому доводи відповідача про відсутність спору, передчасність позовних вимог та наявність виключно підстав для судового контролю, не обґрунтовані. Безпідставним також є його прохання закрити провадження, оскільки жодної з підстав, передбаченої ст.238 КАС України для такого процесуального наслідку, доказами не встановлено. Натомість заявлений спір щодо виплати коштів пенсії існує між сторонами та підлягає вирішенню в загальному порядку в цій справі.

Суд урахував, що з приводу суми пенсії, належної до виплати позивачу, 14.12.2022 до 31.12.2023 у сумі 83907,62грн сторони спору не мають, що підтверджується у т.ч. вказаним вище листом відповідача. Тому зазначені доводи відповідача в листі на заяву позивача суд оціним наступним чином.

Відповідно до приписів ст.71 Закону №1058-IV бюджет Пенсійного фонду - це план утворення і використання цільового страхового фонду, що формується за рахунок надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та надходжень з інших джерел, визначених цим Законом.

Він затверджується правлінням Пенсійного фонду не пізніше 10 грудня року, що передує рокові, на який складено бюджет.

Проект бюджету Пенсійного фонду складається з урахуванням щорічних актуарних розрахунків. Порядок розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду встановлюється правлінням Пенсійного фонду.

Звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду в розрізі статей витрат протягом двох тижнів після його затвердження правлінням Пенсійного фонду підлягає обов`язковій публікації в офіційних друкованих виданнях Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України. Інформація про час і місце публічного представлення звіту оприлюднюється разом із звітом про виконання бюджету Пенсійного фонду.

Відповідно до ч.2 ст.72 Закону №1058-IV кошти Пенсійного фонду не включаються до складу Державного бюджету України.

Отже, підстави для стягнення з рахунків саме відповідача нарахованої пенсії позивача відсутні.

Згідно зі ст.73 цього Закону кошти Пенсійного фонду використовуються на:

1) виплату пенсій, передбачених цим Законом;

1-1) здійснення страхових виплат та фінансування заходів з профілактики страхових випадків, передбачених Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

1-2) здійснення виплати окремих видів державної соціальної допомоги, інших грошових виплат, повноваження щодо здійснення яких надано Пенсійному фонду;

2) надання соціальних послуг, передбачених цим Законом та Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

3) фінансування адміністративних витрат, пов`язаних з виконанням функцій, покладених на органи Пенсійного фонду;

4) оплату послуг з виплати та доставки пенсій, страхових, соціальних та інших виплат, передбачених законодавством України;

5) формування резерву коштів Пенсійного фонду.

Забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Водночас відповідно до ч.1 ст.23 Бюджетного кодексу України (далі БК України) будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України.

Зміни розмірів, мети та обмеження в часі бюджетних призначень, крім випадків, передбачених цим Кодексом, здійснюються, згідно з ч.10 вказаної статті, лише за наявності у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет) відповідного положення.

Відповідно до ч.11 ст.23 БК України забороняється без внесення змін до закону про Державний бюджет України (рішення про місцевий бюджет) збільшення бюджетних призначень за загальним та спеціальним фондами державного бюджету (місцевого бюджету) на: оплату праці працівників бюджетних установ за рахунок зменшення інших видатків; видатки за бюджетними програмами, пов`язаними з функціонуванням органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування), за рахунок зменшення видатків за іншими бюджетними програмами.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок), та визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету. Однак, пунктом 2 цієї постанови Уряду приписано установити, що для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, що фінансуються з державного бюджету, виплата коштів, нарахованих за період до набрання судовим рішенням законної сили, здійснюється відповідно до Порядку погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, затвердженого цією постановою.

У вказаній вище судовій справі суд не присуджував відповідачу нарахувати та виплатити позивачу кошти пенсії. Водночас саме норми вказаного Порядку встановлюють обов`язок боржника вести облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України. Черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Тобто, безпосередня виплата коштів нарахованої пенсії відбувається у порядку черговості. Однак визначення черговості для позивача не підтверджено доказами. Відповідно, його законні очікування не визначені.

Згідно з ч.ч.1-2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд урахував відсутність доказів вжиття відповідачем конкретних дій на виділення та виплату позивачу коштів, які він визнає боргом. Як встановлено вище, невиплата щомісячно пенсії законом визнається порушенням. Зважаючи, що суми пенсії позивачу за вказаний вище період відповідачем визнані, але не виплачені, законодавчий механізм порушення строку виплати передбачає нарахування та виплати компенсації суми втраченого доходу.

Оскільки, як зазначено вище, пенсія не виплачується з особистого рахунку відповідача, підстави для її стягнення з нього відсутні. Натомість порушення відповідача полягають у невжитті заходів для виплати позивачу вказаної суми коштів, адже відповідач не надав жодного доказу щодо вчинення таких дій в межах пенсійного бюджету. То ж належним способом відновлення порушеного права є зобов`язання його вжити всі, передбачені законом заходи, щодо виплати позивачу вказаної заборгованості.

Тому заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у вказаних вище частинах.

Згідно з ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом, відповідно до ч.7 вказаної статті, на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Понесені позивачем судові витрати, підтверджені фіскальним чеком від 07.04.2025 в сумі 1211,20 грн про сплату судового збору за звернення до адміністративного суду з позовною заявою, підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеній частині позову половина суми. Водночас витрати на допомогу адвоката не підлягають розподілу, оскільки жоден процесуальний документ не підписаний адвокатом позивача та відсутній первинні документи виконання послуг адвоката.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 90, 132-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо вжиття заходів для виплати йому за період з 14.12.2022 до 31.12.2023 пенсії у загальній сумі 83907,62 грн.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) його вжити всі, передбачені законом заходи, щодо виплати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості з пенсії за період з 14.12.2022 до 31.12.2023 у сумі 83907,62грн.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м.Черкаси, вул.Смілянська, буд.23; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати зі сплати судового збору за звернення до адміністративного суду позовною заявою в сумі 605,60грн (шістсот п`ять гривень шістдесят копійок) У розподілі інших витрат відмовити.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 04.06.2025.