Справа № 140/2331/25
Суддя: Костюкевич Сергій Федорович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року ЛуцькСправа № 140/2331/25

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Костюкевича С.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Верховинському «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі відповідач 2, ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 ), Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач 3, в/ч НОМЕР_1 ) про визнання протиправним і скасування рішення штатної постійно діючої військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформлене довідкою №36/1/278 від 06.02.2025 про визнання придатним до військової служби за призовом під час мобілізації; зобов`язання направити на повторне медичне обстеження у військово-лікарську комісію за місцем реєстрації з проведенням повного переліку діагностичних заходів; про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 в частині призову та направлення на військову службу до Військової частини НОМЕР_1 ; про визнання протиправним і скасування наказу Військової частини НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу, призначення на посаду; зобов`язання виключити зі списків особового складу військової частини.

Позов обґрунтований тим, що співробітники ІНФОРМАЦІЯ_5 05.02.2025 зупинили позивача на блокпості в місті Яремче Івано-Франківської області та доставили до ІНФОРМАЦІЯ_5 для проходження військово-лікарської комісії.

Вказав, що 06.02.2025 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатами якого йому видано довідку штатної військово-лікарської комісії від 06.02.2025 № 36/1/278 про визнання придатним до військової служби відповідно до-статті - графи II Розкладу хвороб, при цьому у графі «Діагноз (включаючи код згідно чинного НК 025) зазначено: здоровий (Z00.0).

Зауважив, що медичне обстеження було проведене поверхнево та в неповному обсязі, без належного дослідження його реального стану здоров`я.

Зазначив, що 07.02.2025 його зараховано до списків особового складу в/ч НОМЕР_1 та призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки.

Вважаючи протиправними дії відповідачів, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.03.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

В поданому до суду відзиві на позовну заяву представник ІНФОРМАЦІЯ_5 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що згідно ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» на військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації га які не мають право на відстрочку.

Вказав, що уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 на виконання вимог Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 № 1456, за взаємною згодою та без будь якого примусу 05.02.2025 було доставлено ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою уточнення військово-облікових даних, де встановлено, що позивач є військовозобов`язаним та підлягає призову під час мобілізації. Документів (на фізичних або на електронних носіях), які б підтверджували право на відстрочку згідно вимог норм ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку га мобілізацію» (зі змінами), ОСОБА_1 не надавалося.

Зазначив, що позивач 06.02.2025 отримав направлення № 296 на медичний огляд ВЛК з метою встановлення придатності за етаном здоров`я до проходження військової служби, за результатами проходження якого на підставі довідки № 36/1/278 ВЛК від 06.02.2025 № 883. ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби. Згодом, на підставі наказу № 35 від 07.02.2025 «Про призов на військову службу військовозобов`язаних по загальній мобілізації», позивача призвано на військову службу під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 .

Зауважив, що довідка ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 прийнята відповідно до встановленого позивачу діагнозу у закладах охорони здоров`я та вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 (зі змінами) (далі Положення), а сам медичний огляд ОСОБА_1 проводився в робочий час лікарями, які за своїм фахом відповідають усім професійним вимогам вищезазначеного Положення.

Ствердив, що при ІНФОРМАЦІЯ_4 діє позаштатна BЛK на підставі наказу «Про створення позаштатної постійно діючої комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 на 2025 рік» від 31.12.2024 № 151, при цьому звернув увагу суду, що скарги на дії (бездіяльність) чи постанови позаштатних BЛK подаються до штатних BЛK згідно з адміністративно-територіальними зонами відповідальності, наведеними у додатку 2 до наказу Міністерства оборони України від 16.11.2016 № 608 «Про затвердження адміністративно-територіальних зон відповідальності закладів охорони здоров`я Збройних Сил України за організацію медичного забезпечення». Позивач не звергався до регіональної військово-лікарської комісії для перегляду висновку ВЛК та не скористався своїм правом на проведення повторного медичного огляду щодо придатності до військової служби.

Відповідач 2 та відповідач 3 правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалися, доказів у спростування позовних вимог не надали, про причини неподання відзиву суд не повідомили.

У зв`язку із ненаданням ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , в/ч НОМЕР_1 відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд, керуючись вимогами частини шостої статті 162 КАС України, дійшов висновку про можливість розгляду даного спору за наявними у справі матеріалами.

У відповіді на відзив позивач підтвердив свої доводи, зазначені у позовній заяві та просив у задовольнити його позовні вимоги.

Суд, перевіривши доводи сторін у заяві по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив такі обставини.

05.02.2025 уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_5 виконання вимог Порядку перевірки документів в осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 29.12.2021 № 1456, за взаємною згодою та без будь якого примусу було доставлено ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_5 з метою уточнення військово-облікових даних, де встановлено, що позивач є військовозобов`язаним та підлягає призову під час мобілізації.

06.02.2025 ОСОБА_1 отримав направлення № 296 на медичний огляд ВЛК з метою встановлення придатності за етаном здоров`я до проходження військової служби, яке досліджено судом та відображено у відповідному Журналі реєстрації направлень на ВЛК відповідача.

Згідно з довідкою ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 № 36/1/278 від 06.02.2025 солдату запасу (військова професія водій) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 06.02.2025 проведено медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 . Діагноз: (включаючи код згідно чинного НК 025): здоровий (Z00.0). На підставі статті - графи II Розкладу хвороб придатний до військової служби.

Згідно з витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (про призов на військову службу по загальній мобілізації) №35 від 07.02.2025, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», та набрання чинності Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», солдата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призвано на військову службу по загальній мобілізації з 07.02.2025 у в/ч НОМЕР_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_7 видано ОСОБА_1 військовий квиток серії НОМЕР_2 .

Позивач вважаючи протиправними та такими що підлягають скасуванню рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 про визнання ОСОБА_1 придатним до військової служби за призовом під час мобілізації, наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 в частині призову та направлення його на військову службу до в/ч НОМЕР_1 та наказ в/ч НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу, призначення на посаду, звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень. Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.

Нормами статті 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів визнано обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають на військову службу відповідно до закону.

Вказане кореспондується також з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-XII (далі Закон №2232-XII).

Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності (ч.1 ст.2 Закону №2232-XII).

Відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону № 2232 щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно з ч. 10 ст. 1 Закону № 2232-ХІІ громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, окрім іншого, проходити медичний огляд згідно з рішеннями комісії з питань взяття на військовий облік, комісії з питань направлення для проходження базової військової служби або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України, розвідувальному органі Міністерства оборони України чи розвідувальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України чи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону, відповідно.

Частиною 2 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ визначено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом), за направленням або за призовом.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо визнання ОСОБА_1 здоровим та придатним до військової служби, суд звертає увагу на таке.

Відповідно до частини першої Закону №2232-XII призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

За приписами частини першої Закону №2232-XII організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України.

Зі змісту положень статті 23 Закону №2232-XII вбачається, що призову на військову службу під час мобілізації підлягають військовозобов`язані, які, з-поміж іншого, визнані придатними до військової служби за станом здоров`я відповідно до висновку військово-лікарської комісії.

Частина п`ята статті 22 Закону №2232-XII передбачає, що особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Питання медичного огляду регулюється розділом ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі - Положення №402).

Пункт 1.1. Розділу І Положення №402 передбачає, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності, зокрема, до військової служби, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення ступеню придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів. Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей (пункт 3.1. Розділу ІІ Положення №402).

Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов:

«Придатний до військової служби»; «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)»; «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» (пункт 3.8. Розділу ІІ Положення №402).

Згідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.

Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 лютого 2021 року у справі № 820/5570/16 від 12 червня 2020 року у справі № 810/5009/18 про те, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей розкладу хвороб, станів та фізичних вад, які визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду суду касаційної інстанції.

Так, дискреційні повноваження - це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким.

З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Отже, питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність лише в межах дотримання процедури прийняття таких. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки не є спеціалізованою установою в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідності дослідження в контексті застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи судом установлено, що 06.02.2025 з метою визначення ступеня придатності до військової служби позивач пройшов медичний огляд ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , в ході якого будь-яких скарг на свій стан здоров`я не заявляв та не надав відповідних підтверджуючих документів медичного характеру, які б могли містити будь-яку інформацію щодо змін стану його здоров`я.

Зі змісту довідки ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 № 36/1/278 від 06.02.2025 слідує, що на підставі статті - графи II Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.

Зокрема, в графі 10 Картки обстеження та медичного огляду, яка досліджена судом, є наявним власноручний підпис позивача про те, що інформація щодо його стану здоров`я надана ним для Комісії в повному обсязі. Відтак, посилання позивача, що Комісією не враховані частина діагнозів, з якими проходив лікування в медичних закладах не є підставним.

З досліджених судом Картки обстеження та медичного огляду позивача слідує, що передбачений главою3 розділу ІІ Положення про ВЛК №402 перелік визначених лікарів, які приймають участь в обстеженні, та результати медичного обстеження дотримані в т.ч. і рентгенологічне дослідження проведено, що вбачається з відмітки лікаря та відтиску печатки п. 8 Картки обстеження та медичного огляду ОСОБА_1 , відтак посилання позивача, що його медичний огляд проведений не в повному обсязі не відповідає дійсності.

Як зазначалось вище судом, з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністерства оборони України 14 серпня 2008 року затверджено Положення № 402.

Як вбачається із норм Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються штатні та позаштатні військово-лікарські комісії, які проводять медичний огляд осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу І Положення № 402 з метою визначення придатності за станом здоров`я до військової служби військовослужбовців та установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв), за результатами якого приймають постанови, що оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання ВЛК.

До штатних ВЛК належать, зокрема, ВЛК регіону, до повноважень яких належить розгляд скарг та прийом відвідувачів з питань військово-лікарської експертизи. ВЛК регіону також мають право оглядати військовослужбовців, скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК та направляти військових на контрольний медичний огляд, а також за їх рішенням може бути проведений повторний або контрольний медичний огляд. Постанови регіональних ВЛК можуть бути оскаржені до ЦВЛК.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що перевірка рішення ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням №402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії.

З урахуванням зазначеного, у разі наявності сумніву щодо правильності висновку Військово-лікарської комісії при ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо придатності до військової служби, ОСОБА_1 мав право звернутися до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії для перегляду відповідного висновку.

Разом з тим, як з`ясовано судом, позивач не надав доказів в підтвердження його звернення до ВЛК вищого рівня, чи Центральної військово-лікарської комісії зі скаргою чи заявою щодо перегляду висновку ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_4 , викладеного у довідці № 36/1/278 від 06.02.2025.

При цьому, суд зазначає, що у даному випадку відсутні підстави вважати, що стан здоров`я позивача на момент огляду визначено лікарями-спеціалістами ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 не об`єктивно, а доказів порушення проведення процедури медичного огляду до суду не надано.

За таких обставин, з врахуванням висновків Верховного Суду у наведених вище справах, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо призову на військову службу за мобілізацією та направлення на військову службу до в/ч НОМЕР_1 , наказу в/ч НОМЕР_1 про зарахування до списків особового складу, призначення на посаду, і як наслідок про зобов`язання військової частини виключити позивача із списків особового складу та звільнити з військової служби, суд зазначає наступне.

У відповідності із пунктом 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. Києва та Севастополя.

З метою забезпечення виконання завдань та визначених функцій районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у їх складі утворюються структурні підрозділи (відділи, відділення, групи, служби), які провадять діяльність відповідно до положення про структурний підрозділ районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, що затверджується керівником районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до положень пункту 9 вказаного Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, зокрема:

- здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та розвідувальних органів): на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Згідно із пунктом 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконують функції, зазначені у пункті 9 цього Положення.

Аналіз наведених приписів законодавства України свідчить про те, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, які забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

При цьому, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки наділені повноваженнями щодо призову громадян на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період. У свою чергу, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Отже, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, у тому числі районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки виконуючи свої владні управлінські функції, здійснюють повноваження щодо призову громадян на військову службу.

Так, обґрунтовуючи позов позивач висловлює незгоду із діями відповідачів стосовно його призову на військову службу, зокрема посилаючись на його затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Разом з цим, в підтвердження зазначених вище обставин представником позивача не надано до суду жодних доказів, зокрема, протоколу про затримання та/або відповідного звернення до органів Національної поліції за даним фактом.

За таких обставин, посилання позивача на факт його затримання працівниками ІНФОРМАЦІЯ_5 є необґрунтованим та таким, що не підтверджується відповідними доказами.

При цьому, як слідує з матеріалів справи, в процесі мобілізаційних заходів щодо призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації на особливий період, позивач не надав ІНФОРМАЦІЯ_4 належних доказів, які б підтверджували відсутність підстав для призову на військову службу.

Посилання позивача про його працевлаштування у ТзОВ «ЗАК-сервіс» та бронювання даним підприємством не є підставним, оскільки будь-яких доказів щодо цього не надано.

У контексті вказаного суд звертає увагу, що Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 5 лютого 2025 року по справі №160/2592/23 за позовом військовослужбовця до районного ТЦК і військової частини про визнання протиправними дій щодо призову і зобов`язання прийняти рішення про звільнення зі служби вказав про таке:

«Процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.».

Суд зазначає, що оскаржуваний наказ ІНФОРМАЦІЯ_5 №35 від 07.02.2025 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є індивідуальним правовим актом, який вичерпав свою дію фактом призову позивача на військову службу та зарахування останнього до складу військової частини.

Так, в абзаці 4 пункту 1 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 23.06.1997 року №2-зп у справі №3/35-313 вказано, що:

«За своєю природою ненормативні правові акти, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи, застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію».

У пункті 5 рішення Конституційного Суду України від 22.04.2008 року №9-рп/2008 в справі №1-10/2008 зазначено про те, що при визначенні природи «правового акта індивідуальної дії» правова позиція Конституційного Суду України ґрунтується на тому, що «правові акти ненормативного характеру» стосуються окремих осіб, «розраховані на персональне застосування» і після реалізації вичерпують свою дію.

Відтак, вказаний наказ ІНФОРМАЦІЯ_5 №35 від 07.02.2025 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 вже реалізований, а його скасування не матиме наслідком звільнення позивача із військової служби. Так, чинним законодавством України не передбачено звільнення з військової служби шляхом скасування наказу про призов.

Відповідно як похідна, не підлягає задоволенню позовна вимога про зобов`язання військової частини в/ч НОМЕР_1 виключити ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини та звільнити його з військової служби.

Суд звертає увагу, що з 07.02.2025 ОСОБА_1 призваний на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану, а відтак, станом на сьогодні він втратив статус військовозобов`язаної особи.

У свою чергу, звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, у період дії воєнного стану визначені пунктом 2 частини 4 статтею 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII.

Частиною сьомою статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року №2232-XII передбачено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджено Указом Президента України №1153/2008 від 10.12.2008 .

Згідно до пункту 233 Положення №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог цього Положення, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009 .

Відповідно до пункту 12.1 розділу XII цієї Інструкції, звільнення військовослужбовців з військової служби (крім військовослужбовців строкової військової служби) здійснюється посадовими особами, визначеними пунктом 225 Положення №1153/2008 (у військових званнях до майстер-сержанта (майстер-старшини) включно за всіма підставами - командирами бригад (полків, кораблів 1 рангу) і посадовими особами, які відповідно до Дисциплінарного статуту Збройних Сил України прирівняні до них).

Додатком 19 до Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (пункт 12.11 розділу XII) визначено перелік документів, що подаються із поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.

За визначенням, наведеним в Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Головнокомандувача №40 від 31.01.2024, рапорт (заява) - це письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

За загальним правилом рапорт на звільнення має бути розглянутий командиром протягом 30 днів з моменту його реєстрації в стройовій частині.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до командира в/ч НОМЕР_1 із рапортом про звільнення його з військової служби.

Відтак, установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в позові твердження ОСОБА_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Аналогічна позиція викладена у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.02.2025 у справі № 380/14982/24, П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2025 у справі № 420/15939/24.

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 90, 139, 241-246, 255, 257, 260, 262, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військово-лікарської комісії при Верховинському «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя С.Ф. Костюкевич