Справа № 740/2166/25
Суддя: Роздайбіда О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 740/2166/25
Провадження № 2-а/740/35/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді Роздайбіди О.В.,

при секретарі Дьоміній Н.А.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Калиниченко А.О., поданої в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

встановила:

Калиниченко А.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про скасування постанови № 1885 по справі про адміністративне правопорушення від 15 квітня 2025 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі постанови №1885 по справі про адміністративне правопорушення за ст.210-1 КУпАП від 15 квітня 2025 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП, за те що він, як військовозобов`яний своєчасно не обновив свої облікові дані по 18.07.2024, чим порушив вимогу пункту 10 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», накладено на штраф розмірі 17 000 грн. Вважає, що постанова постановлена безпідставно, без належних та допустимих доказів, а також були допущені грубі порушення норм чинного законодавства та при її постановленні були грубо порушені його права. З цих підстав постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Зазначив, що його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП є незаконним, так як відповідач допустився помилкової оцінки ситуації, діяв суб`єктивно та грубо порушив його права.

Вважає, що його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст.210-1 КупАП, так як відповідачем доказів такого не надано.

Законодавець встановлює, що ст. 210-1 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію носить бланкетний характер, а тому серед ознак суті такого адміністративного правопорушення обов`язково має бути зазначено, яке саме законодавство та правила військового обліку були порушені.

У постанові №1885 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУПАП від 15 квітня 2025 року, зазначено, що він не дотримався вимог абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку мобілізацію» №3543-XIІ від 21.10.1993 року, а саме: не уточнив свої облікові дані протягом 60 днів через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування.

У ІНФОРМАЦІЯ_3 він перебуває на обліку з 2015 року, про що відомо ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зауважив, що на початку 2022 року він особисто з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 надав їм усі дані про себе та повідомив, що у зв`язку тим, що має право на відстрочку, бажає написати заяву на відстрочку, оскільки його мати є інвалідом ІІ групи, лише він здійснює за нею догляд та інші особи, які могли б здійснювати за нею догляд відсутні.

Працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 перевірили НОМЕР_1 його дані та надали список документів, які позивач мав їм принести для написання такої заяви та надали направлення на проходження ВЛК. Після того як він підготував пакет необхідних документів для отримання відстрочки від проходження військової служби та пройшовши ВЛК, 17 листопада 2024 року з?явився до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 забрали результати проходження ВЛК, та повідомили, що необхідно ще додати документи. Згодом дізнався, що для отримання відстрочки військово-обліковий документ, який було втрачено. Позивач звернувся із відповідною заявою про втрату документу до органів поліції та до місцевої газети, його заява до органів поліції зареєстрована в Ніжинському ВП ГУНП України в Чернігівській області ЄО 6737 від 01 квітня 2025 року.

Наразі чекає повідомлення від поліції про результати проведення перевірки за його заявою про втрату військово-облікового документу, після чого має намір звернутися до ІНФОРМАЦІЯ_4 із заявою про виготовлення військово-облікового документу та із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.

Отже, від призову на військову службу під час мобілізації, а також від працівників ІНФОРМАЦІЯ_4 жодним чином не переховувався, усі дані оновлені вони мали весь цей час. Жодного разу під час його візитів до ІНФОРМАЦІЯ_4 працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 не повідомляли мені, що він мав ще оновити додатково свої дані якимось чином.

Звернув увагу, що до цього часу його особисті дані не змінилися, а саме: місце проживання не змінював, не одружувався, освіта не змінилася, до кримінальної відповідальності не притягався. Отже, уточнювати особисті необхідності не було.

11.04.2025 року перебував у м. Києві у справах, де його зупинив офіцер мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та повідомив про не обновлені дані. ОСОБА_1 показав документи, які надають право на відстрочку, проте, незважаючи на усі пояснення, винесено постанову №1885 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 15 квітня 2025 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Вважав, що відповідач має доступ до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, звідки міг отримати всі необхідні дані про позивача, але не звертаючи увагу на примітку до ст.210 КУПАП незаконно притягнув позивача до відповідальності. При цьому жодних доказів вини позивача у оскаржуваних відповідальності постановах не наведено.

Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено доказів, що відповідач, як держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов?язаних та резервістів, не мав можливості отримати доступ до персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, оскільки відповідно до Примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами реєстрами (у тому числі публічними) базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами яких є державні органи.

Зокрема, від відповідача не має жодної інформації про те, що він не мав можливості отримати персональні дані позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами реєстрами (у тому числі публічними) базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами яких є державні органи, тим більше, в оскаржуваній постанові зазначено, що позивач є військовозобов`язаним, отже перебуває на військовому обліку.

Окрім цього, з початку 2024 року позивач безліч разів особисто з?являвся до ІНФОРМАЦІЯ_4 та усі ці рази надавав усі дані про себе. Більше того, він надавав документи, які свідчать про його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

Зі змісту оскаржуваної постанови неможливо встановити, які саме персональні дані не оновив позивач, які з цих даних містяться в державних встановити неможливо реєстрах, а також до яких даних державний орган в особі відповідача не має доступу (не є держателем).

На підставі викладеного, просив визнати протиправною та скасувати постанову №1885 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.201-1 KУпАП від 15 квітня 2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 , полковником ОСОБА_3 , згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.201-1 KУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,0 грн; справу про адміністративне правопорушення закрити за відсутності події адміністративного правопорушення.

Відповідач подав відзив, в якому пояснив, що 11.04.2025 року після перевірки ІНФОРМАЦІЯ_5 документів громадянина ОСОБА_1 , стало відомо, що ОСОБА_1 не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів, передбачених чинним законодавством України. Положеннями ст. 22 Закону №3543 визначені обов?язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації які передбачають, серед іншого, уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження, протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України.

Згідно з інформацією, яка була наявна станом на час розгляду справи про адміністративне правопорушення №1885 від 15.04.2025 р. та відповідно до офіційних даних АІТС «Оберіг» позивач не оновив свої військово-облікові дані відповідно до термінів, визначених законодавством України. Облікові дані позивачем було оновлені лише 29.12.2024 року.

Крім того, відповідач вважає розмір правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн завищеним та необґрунтованим та заперечує проти їх стягнення, вказуючи на порушення принципів розумності та обґрунтованості. Зазначив, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини; гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На підставі ст.262 КАС України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що предметом оскарження у даній справі є постанова №1885 від 15.04.2025 у справі за ч.3 ст.210-1 КУпАП, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу у розмірі 17 000 грн.

Як убачається з постанови, № 1885 від 15.04.2025, 15 квітня 2025 року після перевірки громадянина ОСОБА_1 стало відомо, що громадянин не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів, наданих законодавцем, тобто не дотримався вимог абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» а саме не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів через ЦНАП або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у ТЦК та СП за місцем свого перебування (а. с. 19).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною першою ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Із диспозиції ч.3 ст.210-1 КУпАП убачається, що остання передбачає відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 №69/22 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, пунктів 1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України оголошено загальну мобілізацію.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України від 24.02.2022, затвердженого Законом України №2102 -IX від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжувався та продовжує діяти на даний час.

Судом встановлено, що 11.04.2025 офіцером мобілізаційного відділення ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення №1885 стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що громадянин не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів, наданих законодавцем, тобто не дотримався вимог абз.6 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» а саме не уточнив свої військово-облікові дані протягом 60 днів через ЦНАП або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста або у ТЦК та СП за місцем свого перебування. Чим вчинив правопорушення в особливий період, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

15.04.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_3 постановлено постанову №1885, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, за порушення абз.6 ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зі змісту оскаржуваної постанови убачається, що ОСОБА_1 ставиться в провину порушення правил військового обліку, зокрема, що він не уточнив свої облікові дані по 18.07.2024.

Відповідно до абз.6 ч.5 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (ст.ст. 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Згідно зі ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до положень КУпАП вищевказані обставини встановлюються на підставі доказів.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами (ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення).

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

З урахуванням викладеного, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення) повинне бути належним чином зафіксоване.

Згідно з ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП полягає у порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинене в особливий період.

Частиною 1 ст.17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

У преамбулі Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що цей Закон встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2024 №2102-IX, в Україні з 24.02.2024 введено воєнний стан, який діє по теперішній час.

Захист Вітчизни, суверенітету і територіальної цілісності України, як обов`язок громадянина, не зводиться виключно до вступу на військову службу або іншої участі у військових формуваннях. Такий захист може проявлятися і в інших формах, як то фінансова допомога, волонтерська діяльність, допомога за професійним профілем або шляхом надання будь-яких послуг тощо.

Кожен громадянин України зобов`язаний неухильно дотримуватися чинного законодавства, яке приймається з метою регулювання питань мобілізації, проходження військової служби та інших питань покликаних забезпечити ефективне функціонування державних інституцій, які здійснюють захист суверенітету України.

Відповідно до абз.7 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», абз.4 п.1 ч.2 Прикінцевих положень Закону 3633, абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом 3633 свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Частиною 11 ст.38 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.

Зокрема військовозобов`язані можуть уточнити деякі персональні дані, такі як прізвище, ім`я, по батькові, місце проживання, номер телефону та номер електронної пошти, через застосунок Резерв+, ЦНАП або ТЦК.

Оновлення даних містить інформацію про сімейний стан резервіста, освіту, місце проживання, наявність дітей та інші відомості. У разі зміни цих даних, військовозобов`язаний повинен протягом 7 днів повідомити про це в ТЦК та оновити свої дані.

Отже, враховуючи вимоги вищевказаних нормативно-правових актів, військовозобов`язані повинні були до 16.07.2024 уточнити свої персональні облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Як установлено судом ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності саме за не уточнення своїх облікових та інших персональних даних протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024. Таким чином, адміністративне правопорушення вчинене ним після 19.05.2024, тобто після набуття чинності Законом №3696-ІХ, яким ст.210-1 КУпАП доповнено ч. 3, при цьому саме з 19.05.2024 у позивача виник обов`язок оновити протягом 60 днів свої облікові та персональні дані.

Частиною 1 ст.210-1 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

Приміткою у ст.210 КУпАП визначено, що положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Однак, примітка до ст.210 КУпАП не може бути застосована в даному випадку, оскільки чинне законодавство зобов`язувало саме осіб вчинити певні дії, і уточнити свої персональні дані у встановлений строк, які могли бути вчинені тільки ними особисто у один із визначених способів, відтак держатель Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів може перевірити чи уточнив військовозобов`язаний свої персональні дані, але обов`язок такого уточнення покладається на військовозобов`язаного, яким є позивач.

Частиною 10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з відповідними змінами, визначено способи, якими громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані уточнити протягом встановленого шестидесятиденного строку свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем не вживалися заходи для отримання персональних відомостей і порядку електронної інформаційної взаємодії є необґрунтованими, оскільки саме на вказаних осіб покладено обов`язок уточнити свої персональні дані.

Отже, судом встановлено, що позивач по справі у вказані строки свої персональні облікові дані не уточнив жодним з передбачених законодавством вказаних способів, при тому, що, як встановлено судом, мав такий обов`язок.

Суд не бере до уваги посилання позивача на те, що інформацію, яку не оновив позивач, відповідач повинен отримати від уповноважених органів та реєстрів, до яких має доступ в електронному вигляді, оскільки це не впливає на його обов`язок протягом 60 днів з дня набрання чинності Законом №3543-ІХ уточнити свої персональні дані.

Згідно з п.3 ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих рішень, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення суб`єкта владних повноважень, в тому числі рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинно бути мотивованим.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.71 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

При вирішенні адміністративного позову щодо оскарження дії суб`єкта владних повноважень суд у відповідності до положень ч.3 ст.2 КАС України перевіряє чи прийнято воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення(вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілям, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи обставини справи та досліджені матеріали, суд доходить висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Отже, постановляючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України, а оскаржувана постанова є обґрунтованою, тобто прийнятою з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

З огляду на вищевикладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, а тому вважає за необхідне відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст.ст.250, 257-263, 286 КАС України, суд,-

постановив:

У задоволенні адміністративного позову Калиниченко А.О., поданого в інтересах ОСОБА_1 , до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про адміністративне правопорушення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Роздайбіда