Справа № 360/179/25
Суддя: О.В. Захарова
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 червня 2025 рокум. ДніпроСправа № 360/179/25

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Захарова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1, ГУПФУ у Вінницькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві (далі відповідач 2, ГУПФУ в м.Києві), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області(далі відповідач 3, ГУПФУ в Хмельницькій області), з такими вимогами:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування при розрахунку пенсії страхового стажу з жовтня 1986 року по грудень 1990 року на території СРСР та з січня 1991 року по жовтень 1993 року та території рф;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 періоди роботи з 30.09.1986 по грудень 1990 року на території СРСР та з січня 1991 року по 04.10.1993 на території рф до страхового стажу з урахуванням довідок № 912 від 23.08.2011 та № 821 від 21.07.2011, в яких містяться відомості щодо одержаної заробітної плати та підтвердження відрахувань до пенсійного фонду, а також повторно розглянути заяву від 25.09.2024 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити з 25.09.2024 перерахунок з подальшою виплатою пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням стажу за період роботи з 30.09.1986 по 04.10.1993, набутого на території СРСР, а у подальшому рф.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 25 вересня 2024 року позивач звернувся через веб портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. До вказаної заяви позивач додав, зокрема, довідки про заробітну плату № 821 від 21.07.2011 (за період з жовтня 1986 року по грудень 1990 року) та № 912 від 23.08.2011 (за період з січня 1991 року по жовтень 1993 року), видані Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Риболовецький колгосп «Енергія».

За результатом розгляду вказаної заяви, з урахуванням принципу екстериторіальності, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області прийнято рішення про призначення пенсії за віком з 25.09.2024.

З метою з`ясування питання щодо врахування під час обрахунку розміру пенсії довідок про заробітну плату, виданих Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Риболовецький колгосп «Енергія», засобами вебпорталу Пенсійного фонду України позивач направив звернення ВЕБ-12001-Ф-С-24-175003, яке зареєстровано в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Луганській області за № 8582/X-1200- 24.

За результатами розгляду заяви позивач отримав відповідь за № 8586- 8582/Х-02/8-1200/24 від 13.11.2024, в якій вказано, що довідки не враховані при обрахунку розміру пенсійного забезпечення.

Позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування при розрахунку пенсії страхового стажу з жовтня 1986 року по грудень 1990 року на території СРСР та з січня 1991 року по жовтень 1993 року та території рф, тому звернувся до суду.

Ухвалою суду від 03 лютого 2025 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 17 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

13.04.2025 від ГУ ПФУ у Вінницькій області до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що 25.09.2024 ОСОБА_1 звернувся через веб портал Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком. За результатом розгляду вказаної заяви з урахуванням принципу екстериторіальності звернення за призначенням пенсії №16332 від 25.09.2024 опрацьовували спеціалісти: СП - Хмельницької області (U22001) та ГСП - м. Київ (U26002), в результаті чого винесено рішення №80 про призначення пенсії позивачу за віком з 25.09.2024. Відтак, ГУ ПФУ у Вінницькій області рішення про призначення пенсії позивачу не приймало.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області як другого відповідача до участі у справі; залучено Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві як другого відповідача до участі у справі. Зобов`язано відповідачів, у разі розгляду заяви позивача та прийняття рішення, подати до суду протягом 10 календарних днів з дня отримання ухвали такі докази: заяву позивача про призначення пенсії зі всіма доданими документами; рішення, прийняте за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії з протоколом РС-право до нього; детальний розрахунок стажу позивача (страхового та пільгового); індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5); пояснення щодо врахування/неврахування при призначенні пенсії до страхового/пільгового стажу періодів роботи з 30.09.1986 по грудень 1990 року та з січня 1991 року по 04.10.1993 та будь-які інші документи, які були прийняті до уваги при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії.

ГУ ПФУ в м.Києві надано відзив на позовну заяву, в якому повідомило, що рішення про призначення пенсії позивачу за віком №80 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області. Відтак, відповідач 2 вважає, що не є належним відповідачем у справі.

Ухвалу суду від 15 квітня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області отримано через електронний кабінет підсистеми «Електронний суд» 15 квітня 2025 року.

Відповідачем ГУ ПФУ в Хмельницькій області відзив на позовну заяву та витребувані судом докази не надано, про неможливість виконання вимог ухвали суду не повідомлено.

Ухвалою суду від 07 травня 2025 року повторно зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області протягом 5 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду через підсистему (модуль) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» зі скріпленням електронним підписом учасника справи (його представника) такі докази: заяву позивача про призначення пенсії зі всіма доданими документами; рішення, прийняте за наслідком розгляду заяви позивача про призначення пенсії з протоколом РС-право до нього; детальний розрахунок стажу позивача (страхового та пільгового); індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5);пояснення щодо врахування/неврахування при призначенні пенсії до страхового/пільгового стажу періодів роботи з 30.09.1986 по грудень 1990 року та з січня 1991 року по 04.10.1993; а також будь-які інші документи, які були прийняті до уваги при розгляді заяви позивача про перерахунок пенсії.

У встановлений судом строк вимоги ухвали суду від 07.05.2025 Управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не виконані, витребувані докази до суду не надані.

Ухвалою суду від 16 травня 2025 року за неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, та за неподання таких доказів без поважних причин стягнуто з ГУ ПФУ в Хмельницькій області штраф.

Станом на дату розгляду справи відзив та витребувані судом докази ГУ ПФУ в Хмельницькій області не надано, причин їх ненадання суду не повідомлено.

Відповідно до частини 6 статті 77 КАС України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Частиною 4 статті 159 КАС України встановлено, що неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин кваліфікується як визнання позову.

Статтею 162 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи те, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, відзив на позовну заяву суду не надано без поважних причин, суд вважає за необхідне кваліфікувати такі дії відповідача як визнання позову та розглянути справу на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст. 72-77,90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся через вебпортал ПФУ з заявою про призначення пенсії від 25.09.2024, яку за принципом екстериторіальності розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та прийнято рішення про призначення позивачу пенсії за віком згідно ст. 26 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 25.09.2024.

Зазначені обставини встановлені судом з відзиву відповідачів на позовну заяву.

На заяву позивача щодо врахування заробітної плати для обчислення пенсії, подану через вебпортал Пенсійного фонду України ВЕБ-12001-Ф-С-24-175003, ГУ ПФУ в Луганській області повідомило позивача, що у довідках про заробітну плату від 21.07.2011 № 821 (за період з жовтня 1986 року по грудень 1990 року) та від 23.08.2011 № 912 (за період з січня 1991 року по жовтень 1993 року), виданих Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Риболовецький колгосп «Енергія», невірно зазначено дату народження, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не відповідає даним паспорта - 24.09.1964. Довідки № 821 та №912 у зв`язку із зазначенням в них невірної дати народження та неможливістю проведення перевірки відповідності зазначених довідок первинним документам за нормами статті 40 Закону №1058. Додатково зазначено, що у зв`язку з виходом Російської Федерації з Угоди до страхового стажу зараховуються періоди роботи (служби) на території РФСР по 31.12.1991, у зв`язку з чим заробітну плату, зазначену в довідці № 912 за період з січня 1992 року по жовтень 1993 року, неможливо врахувати для розрахунку пенсії. Враховуючи викладене, наразі відсутні законні підстави для проведення відповідного перерахунку пенсії.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами частини першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закон України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з частиною 2 статті 24 Закону №1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 4 статті 24 Закону № 1058-ІV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Таким чином, до 01.01.2004 стаж роботи підтверджується в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності Законом №1058- IV.

Приписами статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ) визначено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. До стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Статтею 62 Закону №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а в разі відсутності її чи відповідних записів у ній наявність трудового стажу підтверджується в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637) встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника, а в разі відсутності трудової книжки або ж якщо в останній відсутні певні записи або вони є неточними, підтвердження трудового стажу здійснюється за допомогою інших даних та документів.

Відповідно до частини 1 статті 40 Закону № 1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. […] У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Для визначення розміру пенсії за віком відповідно до частини 2 статті 27 цього Закону заробітна плата для обчислення частини пенсії за період страхового стажу до набрання чинності цим Законом визначається на умовах і в порядку, передбачених законодавством, що діяло раніше, а для обчислення частини пенсії за період страхового стажу після набрання чинності цим Законом - на умовах, передбачених абзацом першим цієї частини.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Відповідно до частини 1 статті 101 Закону № 1788-XII органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок № 22-1).

Відповідно до підпункту 3 пункт 2.1 Порядку №22-1 для підтвердження заробітної плати за період страхового стажу з 01 липня 2000 року орган, що призначає пенсію, додає індивідуальні відомості про застраховану особу (додатки 3, 4 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 5) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам (абзац 2 підпункту 3 пункту 2.1).

У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 5) (абзац 3 підпункту 3 пункту 2.1).

Особи, яким пенсія відповідно до міжнародних договорів (угод) у галузі пенсійного забезпечення призначається з урахуванням заробітної плати, отриманої за періоди роботи на територіях держав-учасниць міжнародних договорів (угод), надають довідки про заробітну плату для призначення пенсії (з розбивкою по місяцях), видані підприємствами, установами чи організаціями (їх правонаступниками), де працювала особа, або архівними установами (абзац 5 підпункту 3 пункту 2.1)

Пунктом 2.10 Порядку №22-1 визначено, що довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Установлення заробітку для обчислення пенсії на підставі показань свідків не допускається. Виписка зі штатного розпису про посадовий оклад, профспілкові квитки, квитки партій та рухів, громадських об`єднань не є документами, що засвідчують фактичний заробіток для обчислення розміру пенсії.

Відповідно до пункт 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, зокрема: надсилає запити про отримання необхідних відомостей з відповідних державних електронних інформаційних реєстрів, систем або баз даних згідно з пунктом 2.28 розділу II цього Порядку.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження. Якщо пенсію за віком призначено автоматично (без звернення особи), у повідомленні про призначення особі пенсії додатково зазначається інформація про порядок її виплати.

З аналізу наведених норм законодавства слідує висновок, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії, з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року, є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами.

Тож, довідки із зазначенням заробітної плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами. При цьому, в таких довідках має бути зазначено назви первинних документів, на підставі яких їх видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 наявні такі записи в межах спірних періодів.

Риболовецький колгосп «Енергія» Мурманської області:

-запис №8: 30.09.1986 прийнятий до енергоділянки кочегаром (розпорядження №152);

- запис №9: 16.03.1987 прийнятий в колгосп. Заведена трудова книжка колгоспника (протокол № 1 від 16.03.1987);

-запис №10: 04.10.1993 звільнений за власним бажанням ст. 31 КЗОТ (розпорядження №76-ЛФ від 05.10.1993);

У трудовій книжці колгоспника НОМЕР_3 ОСОБА_1 , встановлені такі записи, які стосуються спірних періодів:

- 16.03.1987 прийнятий членом колгоспу «Енергія» Мурманського РКС (Протокол № 1 від 16.03.1987);

- 12.10.1993 виведений з членів колгоспу за власним бажанням (протокол № 8 від 12.10.1993);

Також наявні записи щодо таких періодів:

-запис №1: 30.09.1986 прийнятий на роботу в енергоділянку кочегаром (розпорядження № 152);

-запис №2: 04.05.1987 направлений на навчання в УККа (розпорядження № 80-л);

-запис №3: 02.07.1987 направлений кочегаром до котельної (розпорядження № 125-л);

-запис №4: 09.07.1987 направлений до плавскладу матросом 2 класу (розпорядження № 128-л від 08.07.1987);

-запис №5: 10.07.1987 направлений матросом 2 класу МИ-1374 (розпорядження № 58-л);

-запис №6: 07.12.1988 зарахований до резерву матросом 2 класу (розпорядження № 240-ЛФ від 07.12.1988);

-запис №7: 22.12.1988 направлений до УКК боцманом-стропальником (розпорядження №241-ЛФ);

-запис №8: 17.04.1989 направлений боцманом - практикантом МІ-1374 (розпорядження №30-ЛФ від 17.04.1989);

-запис №9: 29.06.1989 зарахований боцманом до резерву (розпорядження № 47-ЛФ від 29.06.1989);

-запис №10: 10.08.1989 направлений матросом 2 класу МІ-1394 (розпорядження № 59-ЛФ від 11.08.1989;

-запис №11: 05.01.1990 переведений матросом 1 класу МІ-1394 (розпорядження № 01-ЛФ від 05.01.1990);

-запис №12: 23.07.1990 направлений матросом ПМ-457 (розпорядження № 55-ЛФ від 20.07.1990;

-запис №13: 18.08.1990 направлений матросом 2 класу МІ-1616 (розпорядження № 63-ЛФ від 17.08.1990);

-запис №14: 15.03.1991 направлений матросом 2 класу МІ-1550 (розпорядження № 20-ЛФ від 15.09.1991);

-запис №15: 22.05.1991 призначений боцманом МІ-1550 (розпорядження №44-ЛФ від 14.06.1991;

-запис №16: 04.10.1993 звільнений за власним бажанням ст. 31 КЗОТ (розпорядження №76-ЛФ від 05.10.1993.

На сторінці 18-19 трудової книжки колгоспника вказано відомості щодо виконання річного мінімуму трудової участі в суспільному господарстві з 1986 по 1993 роки.

Вказані трудові книжки містить усі належним чином внесені записи про роботу у спірні періоди. Такі записи засвідчені відтиском печатки підприємств з посиланням на відповідні накази та не містить неточних записів, виправлень.

Таким чином, стаж роботи позивача у спірних періодах підтверджується записами в трудовій книжці.

Згідно з довідкою № 913 від 23.08.2011, що уточнює особливий порядок роботи та умови праці, необхідні для призначення пільгової пенсії, і підтвердження постійної зайнятості на пільговій роботі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно працював в риболовецькому колгоспі «Енергія» Мурманського рибколхозсоюза з 30.09.1986 (розпорядження № 152 від 30.09.1986) по 04.10.1993 (розпорядження № 76-ЛФ від 05.10.1993) на посаді боцмана, матроса у правскладі на судах рибопромислового флоту протягом повного робочого дня. Підстава для видачі вказаної довідки: оригінали облікових карток форми Т-2, особові рахунки, накази по особовому складу, штатний розклад екіпажів судів за період за періоди з 1986 по 1993 роки.

Вказані відомості повністю відповідають записам зазначеним у трудовій книжці ОСОБА_1 НОМЕР_2 та також у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_3 .

Згідно з довідкою № 825 від 22.07.2011 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 працював в риболовецькому колгоспі «Енергія» Мурманського рибколгоспсоюза на посадах кочегара, матроса, боцмана з 30.09.1986 (розпорядження № 152 від 30.09.1986) по 04.10.1993 (розпорядження № 76-ЛФ від 05.10.1993) за встановленого мінімуму 250 днів відпрацював: 1987 рік - 300 днів, 1988 рік - 287 днів, 1989 рік - 296 днів, 1990 рік - 278 днів, 1991 рік - 333 днів, 1992 рік -318 днів, 1993 рік - 246 днів. Підстава видачі: особові рахунки колгоспників за 1986-1993 роки, штатний розпис, розпорядження голови, картки форми Т-2.

Згідно з довідкою № 821 від 21.07.2011 зазначено відомості про заробіток ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для обчислення пенсії за період з жовтня 1986 до грудня 1990 років. У довідці вказано, що з усіх включених у довідку сум здійснені відрахування в Пенсійний фонд, регістраційний номер в Пенсійному фонді 061-003-000074. Підстава видачі довідки: особові рахунки за 1991-1993 роки.

Згідно з довідкою № 912 від 23.08.2011, яка видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зазначено відомості про заробіток для обчислення пенсії за період з січня 1991 року по жовтень 1993 року. У вказаній довідці вказано, що з усіх включених у довідку сум, відповідно до встановленим ставкам здійснені відрахування в Пенсійний фонд, реєстраційний номер в пенсійному фонді 061-003-000074. Підстава видачі довідки: особові рахунки за 1991-1993 роки.

Дослідженням довідок № 912 від 23.08.2011 та № 821 від 21.07.2011 встановлено, що дата народження позивача у довідках вказана ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість правильної 24.09.1964. Водночас, у вказаних довідках відображене прізвище ім`я та по-батькові позивача, місце роботи та посада, періоди роботи, що відповідають записам у трудовій книжці позивача. Довідка містить прізвища та ініціали, підписи керівництва колгоспу, що засвідчені печаткою підприємства. Зазначене свідчить про допущення технічної помилки при складанні довідки у даті народження позивача, оскільки наявні усі інші відомості позивача, які відповідають відомостям, вказаним у трудовій книжці позивача, які дозволяють ідентифікувати відомості щодо позивача та вказують на те, що довідка видана саме позивачу.

Відповідно до ч. 5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

За правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21.02.2018 у постанові №687/975/17 працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах, відтак суд не погоджується із діями відповідача щодо не зарахування до пільгового стажу позивача стажу з підстав неналежного оформлення довідок про підтвердження наявного трудового стажу позивача.

Суд звертає увагу, що визначальним для призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а тому вказаний недолік є формальними і не може слугувати підставою для відмови позивачу у прийнятті такої довідки про заробітну плату, і як наслідок неврахування періодів роботи до пільгового стажу та заробітної плати для обчислення пенсії за такі періоди.

Також Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2019 року у справі №711/10426/16-а дійшов висновку, що відсутність у відповідача можливості здійснити перевірку відомостей на підприємстві, яке знаходиться на непідконтрольній українській владі території, не може бути підставою для відмови особі у реалізації наявного у нього права на пенсійне забезпечення.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що довідки № 912 від 23.08.2011 та № 821 від 21.07.2011, видані Риболовецьким колгоспом «Енергія» Мурманської області, мали бути враховані відповідачем при призначенні пенсії, оскільки наявні в довідці усі інші відомості позивача свідчать, що довідки видані позивачу. Тож, суд дійшов висновку, що допущення адміністрацією підприємства помилки при складенні довідок, якими підтверджується трудовий стаж позивача, не може обмежувати позивача в праві на отримання пенсії в належному розмірі.

На підставі викладеного, вищевказаними доказами в сукупності, з урахуванням довідок № 913 від 23.08.2011, № 825 від 22.07.2011, записів у трудовій книжці НОМЕР_2 та у трудовій книжці колгоспника НОМЕР_3 , підтверджується стаж роботи позивача та отримана заробітна плата для обчислення пенсії за спірний період, які відповідач мав врахувати при призначенні пенсії за заявою позивача від 25.09.2024.

Щодо Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» від 29 червня 2004 року №1906-IV чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1788-XII «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. У тих випадках, коли договорами (угодами) між Україною та іншими державами передбачено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила, встановлені цими договорами (угодами).

Відповідно до частин першої, другої статті 4 Закону №1058-IV законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Отже, при призначенні пенсій громадянам України застосуванню підлягають:

- норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на відповідні пенсійні виплати;

- норми міжнародного договору - у разі якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення.

З огляду на зазначене, при вирішенні питання про призначення пенсії громадянину України уповноважений територіальний орган Пенсійного Фонду України має встановити наявність чинного міжнародного договору України, яким встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення. У разі відсутності такого договору застосуванню підлягають норми національного законодавства щодо порядку врахування стажу, який дає право на призначення відповідного виду пенсії.

Постановою Верховної ради України №1958-ХІІ від 10 грудня 1991 року «Про ратифікацію Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав» було ратифіковано Угоду про створення Співдружності Незалежних Держав, підписану від імені України 08 грудня 1991 року у м. Мінську.

Відповідно до статей 2, 4 Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав від 08 грудня 1991 року високі Договірні Сторони гарантують своїм громадянам незалежно від їхньої національності або інших відмінностей рівні права і свободи. Кожна з Високих Договірних Сторін гарантує громадянам інших Сторін, а також особам без громадянства, що проживають на її території, незалежно від їхньої національної належності або інших відмінностей громадянські, політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи відповідно до загальновизнаних міжнародних норм про права людини. Високі Договірні Сторони розвиватимуть рівноправне і взаємовигідне співробітництво своїх народів і держав у галузі політики, економіки, культури, освіти, охорони здоров`я, охорони навколишнього середовища, науки, торгівлі, у гуманітарній та інших галузях, сприятимуть широкому інформаційному обміну, сумлінно і неухильно дотримуватимуться взаємних зобов`язань. Сторони вважають за необхідне укласти угоди про співробітництво у зазначених галузях.

Уряди держав - учасниць Угоди про створення Співдружності Незалежних Держав від 08 грудня 1991 року, керуючись статтями 2, 4 цієї Угоди, уклали 13 березня 1992 року Угоду про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення (далі - Угода від 13 березня 1992 року).

Відповідно до статті 1 Угоди від 13 березня 1992 року пенсійне забезпечення громадян держав - учасниць цієї Угоди та членів їхніх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року:

1. Призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

2. Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

3. Обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Рішенням Економічного Суду Співдружності Незалежних Держав від 26 березня 2008 року №01-1/2-07 визначено, зокрема, що норма пункту 3 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року встановлює правило, згідно з яким розмір пенсії визначається із заробітку (доходу) за періоди роботи, що зараховуються до трудового стажу, і застосовується при первинному призначенні пенсії в державах-учасницях Угоди від 13 березня 1992 року. Конкретні періоди роботи для визначення середнього заробітку (доходу) при призначенні пенсії передбачаються пенсійним законодавством кожної держави-учасниці цієї Угоди.

Таким чином, під час вирішення питання про наявність у позивача права на призначення пенсії відповідачем повинна була бути врахована заробітна плата, отримана на території будь-якої з держав - учасниць Угоди, в тому числі на території російської федерації.

Відповідно до статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року кожний учасник цієї Угоди може вийти з неї, направивши відповідне письмове повідомлення депозитарію. Дія Угоди стосовно цього учасника припиняється після закінчення шести місяців з дня отримання депозитарієм такого повідомлення. Пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

Відповідно до частини другої статті 24 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення та зупинення дії міжнародного договору України здійснюються, зокрема, щодо міжнародних договорів, які укладено від імені Уряду України та які не потребували надання згоди на їх обов`язковість Верховною Радою України або затвердження Президентом України, а також щодо міжвідомчих договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України, - у формі постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про міжнародні договори України» припинення дії міжнародного договору України звільняє Україну від будь-якого зобов`язання щодо виконання договору і не впливає на права, зобов`язання чи правове становище України, що виникли в результаті виконання договору до припинення його дії.

З огляду на визначені наслідки припинення дії міжнародного договору України слід дійти висновку, що за особами, яким в період дії міжнародного договору набули відповідного страхового стажу для отримання пенсії з урахуванням норм такого міжнародного договору, зберігається право на її отримання, оскільки на момент припинення дії міжнародного договору вже існує захищене право особи на пенсійні виплати.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» постановлено про вихід з Угоди про гарантії прав громадян-учасниць Співдружності Незалежних Державу галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року у м. Москві.

Листом Міністерства закордонних справ України від 29 грудня 2022 року №72/14-612-108210 повідомлено Міністерство юстиції України, що відповідно до пункту 11 Порядку ведення Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів та користування ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2001 року №376 (із змінами), після письмового повідомлення Виконавчого комітету Співдружності Незалежних Держав про рішення української сторони вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 року в м. Москва, зазначений міжнародний договір України припинить свою дію для України 19 червня 2023 року.

Міністерство юстиції України своїм повідомленням від 10 січня 2023 року, яке було опубліковано у Офіційному віснику України від 10 січня 2023 року, підтвердило припинення Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року для України 19 червня 2023 року.

У той же час, російською федерацією 11 червня 2022 року було прийнято закон №175-ФЗ (мовою оригіналу) «О денонсации российской федерацией соглашения о гарантиях прав граждан государств - участников Содружества Независимых Государств в области пенсионного обеспечения», який відповідно до статті 2 вказаного закону набрав чинності 30 червня 2022 року.

Отже, відповідно до статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року Російська федерація з 01 січня 2023 року не є державою-учасницею Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежності держав у галузі пенсійного забезпечення, відтак дія вказаної угоди між Україною та російською федерацією припинилась внаслідок виходу з Угоди одного з підписантів, а саме російської федерації, з 01 січня 2023 року.

Внаслідок виходу з вказаної угоди України, Угода від 13 березня 1992 року припинила дію з 19 червня 2023 року щодо взаємовідносин України з іншими державами-учасницями вказаної угоди.

Проте, частиною другою статті 13 Угоди від 13 березня 1992 року було гарантовано, що пенсійні права громадян держав-учасниць Співдружності, що виникли відповідно до положень цієї Угоди, не втрачають своєї сили і в разі виходу із Угоди держави-учасниці, на території якої вони проживають.

З аналізу вказаних норм законодавства вбачається, що навіть у випадку виходу держави-учасниці із Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, пенсійні права громадян такої держави не втрачають своєї сили.

Суд вказує, що оскільки позивач за життя набув трудовий стаж у той час, коли вказана Угода діяла, як зі сторони України, так і зі сторони російської федерації, пенсійні права громадян держав-учасників Угоди, що виникли у відповідності до положень даної Угоди, не втрачають своєї сили і в разі його виходу з Угоди держави-учасника, на території якого вони проживають.

Крім того, відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, положення Закону України від 01 грудня 2022 року №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року» підлягають застосуванню щодо правовідносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, з 23 грудня 2022 року, а положення Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2022 року №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійною забезпечення» з 02 грудня 2022 року.

Після зупинення дії Конвенція Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року не застосовуватиметься у відносинах з Російською Федерацією. Таким чином, документи, видані компетентними органами Росії приймаються на території України виключно за умови легалізації, в даному випадку, проставлення апостиля.

Однак, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року №107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Отже, відмова пенсійного органу у включені до страхового стажу періодів роботи та неврахування заробітку з підстав припинення участі рф в Угоді про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992, є протиправною.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, відповідно до частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами статті 245 вказаного Кодексу, встановлено, що у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.

З системного аналізу вищевказаних положень Кодексу адміністративного судочинства України вбачається, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

Зважаючи та те, що відповідачем ГУ ПФУ в Хмельницькій області жодних доказів на підтвердження зарахування при призначенні пенсії за заявою від 25.09.2025 спірних періодів роботи позивача до страхового стажу та врахування заробітної плати згідно оспорюваних довідок суду не надано, суд з метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, керуючись положеннями частини другої статті 9 КАС України, вважає за необхідне обрати спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права та у спірних правовідносинах є достатнім, необхідним та ефективним:

-визнання протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії до страхового стажу позивача періоду роботи у Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Риболовецький колгосп «Енергія» з 30.09.1986 по 04.10.1993 та неврахування довідок № 912 від 23.08.2011 та № 821 від 21.07.2011 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період роботи у Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Риболовецький колгосп «Енергія» з 30.09.1986 по 04.10.1993 та із врахуванням його заробітної плати відповідно до довідок № 912 від 23.08.2011 та № 821 від 21.07.2011 про заробітну плату для обчислення пенсії, з дати призначення пенсії з 25.09.2024.

Визначаючи пенсійний орган, на який покладається обов`язок здійснити перерахунок пенсії, суд виходить з того, що порушення прав позивача допущено ГУ ПФУ в Хмельницькій області при розгляді заяви позивача про призначення пенсії від 25.09.2024 та призначенні пенсії за результатом розгляду заяви та усіх наданих позивачем документів, доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Відтак, у задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ у Вінницькій області та ГУ ПФУ в м.Києві слід відмовити, оскільки судом не встановлено порушення прав позивача вказаними пенсійними органами.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з коригуванням способу захисту позивача.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання про розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України судом не вирішується, оскільки позивач згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо не зарахування при призначенні пенсії до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи у Сільськогосподарському виробничому кооперативу «Риболовецький колгосп «Енергія» з 30.09.1986 по 04.10.1993 та неврахування при призначенні пенсії довідок № 912 від 23.08.2011 та № 821 від 21.07.2011 про розмір заробітної плати для обчислення пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , зарахувавши до страхового стажу період роботи у Сільськогосподарському виробничому кооперативі «Риболовецький колгосп «Енергія» з 30.09.1986 по 04.10.1993 та із врахуванням заробітної плати відповідно до довідок № 912 від 23.08.2011 та № 821 від 21.07.2011 про заробітну плату для обчислення пенсії, з дати призначення пенсії з 25.09.2024.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В. Захарова