Справа № 420/39259/24
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/39259/24

Перша інстанція: суддя Катаєва Е.В.,

повний текст судового рішення

складено 07.04.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.,

суддів: Осіпова Ю.В., Шляхтицького О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі №420/39259/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління капітальних вкладень Міністерства оборони України, Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування сил логістики Збройних Сил України, Начальник гарнізону м. Одеси, Житлової комісії Одеського гарнізону, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення

У С Т А Н О В И В:

18.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовною заявою, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати рішення заступника Міністра оброни України щодо розподілу квартир в Одеському гарнізоні від 25.11.2024 №6103/уд/1, а саме розподілу 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він перебуває на квартирному обліку при житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 по забезпеченню постійним житлом в Одеському гарнізоні за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України в загальній черзі на отримання постійного житла за номером 16. 28.03.2024 відбулось засідання житлової комісії Одеського гарнізону, на якому розглянуто питання щодо розподілу в Одеському гарнізоні житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 . На думку ОСОБА_1 , житловою комісією Одеського гарнізону неправильно визначено відсотковий розподіл житлових приміщень (квартир) в будинку АДРЕСА_1 , внаслідок чого порушено право позивача на житло.

Не погодившись із заявленими позивачем позовними вимогами Міністерством оборони України до суду першої інстанції подано відзив, у якому зазначено, що розподіл житлових приміщень в Одеському гарнізоні проведено правильно. Також, відповідач зауважив, що визначення відсоткового співвідношення «постійного» та «службового» житла від загальної кількості отриманих квартир є дискреційними повноваженнями Міністерства оборони України.

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 до окружного адміністративного суду скеровано власні пояснення, у яких акцентовано увагу на тому, що розподіл 38 квартир за адресою: АДРЕСА_1 здійснено із дотриманням пропорційного співвідношення кількості військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі №420/39259/24 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення заступника Міністра оброни України від 25.11.2024 №6103/уд/1 про затвердження розподілу в Одеському гарнізоні 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 .

Приймаючи таке рішення суд першої інстанції вказав, що прийняття заступником Міністра оброни України оскаржуваного в даній справі рішення від 25.11.2024 №6103/уд/1 не відноситься до його дискреційних повноважень та підлягає судовому контролю. Також, окружний адміністративний суд дійшов висновку, що в спірних правовідносинах розподіл житла здійснено без урахування пропорційного співвідношення кількості військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на неправильне застосування окружним адміністративним судом норм матеріального права, викладено прохання скасувати оскаржуваний судовий акт та прийняти нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги Міністерством оборони України зауважено, що спірне рішення від 25.11.2024 №6103/уд/1 виконано, а тому його скасування не призведе до поновлення прав позивача. У разі задоволення позову ОСОБА_1 , особи, яким виділено житлові приміщення, зазнають негативних наслідків. Інша частина доводів апеляційної скарги дублює зміст відзиву на позовну заяву (т.І а.с.115-122, т.ІІ а.с.162-167).

Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 до суду апеляційної інстанції скеровано власні пояснення, у яких вказано, що наразі 23 квартири із 38 фактично передано військовослужбовцям та членам їх сімей для проживання та Приморською районною адміністрацією виконавчого комітету Одеської міської ради видано відповідні ордери на вселення людей. У зв`язку з чим, на думку учасника справи, задоволення позовних вимог у справі №420/39259/24 не призведе до поновлення порушеного права позивача, натомість, може створити передумови для безпідставного виселення 23 сімей військовослужбовців (22 військовослужбовців та 58 членів їх сімей, з яких - 33 неповнолітні) із вказаних квартир. Решта доводів пояснень є ідентичними тим, які третьою особою подавались до суду першої інстанції.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку із положеннями чинного, на момент виникнення спірних правовідносин, законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

Зокрема, апеляційним адміністративним судом з`ясовано, що ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та з 20.11.1992 перебуває на квартирному обліку при житловій комісії Приморського РТЦКСП по забезпеченню постійним житлом в Одеському гарнізоні за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України.

Згідно із відомостями офіційного сайту Міністерства оборони України, у узагальнених списках військовослужбовців та осіб, звільнених з військової служби, які перебувають у черзі на поліпшення житлових умов (одержання житла для постійного проживання) в Одеському гарнізоні, ОСОБА_2 перебуває в загальній черзі з 20.11.1992 за №16, в позачерговій черзі з 30.01.2003 із складом родини 4 особи при житловій комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як установлено колегією суддів, 11.03.2024 Міністром оборони України видано наказ №168/нм «Про закріплення на підставі оперативного управління нерухомого майна за Одеським КЕУ», яким вирішено закріпити за Одеським квартирно-експлуатаційним управлінням на праві оперативного управління нерухоме майно згідно з додатком до наказу.

Додаток до означеного наказу містить перелік нерухомого майна, що закріплюється на праві оперативного управління за Одеським КЕУ, а саме 38 квартир в будинку АДРЕСА_2 .

28.03.2024 відбулось засідання житлової комісії Одеського гарнізону.

На такому засіданні вирішувалось питання стосовно визначення відсоткового розподілу житла Одеського гарнізону 38 квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідком розгляду вищевказаного питання комісією вирішено визначити відсотковий розподіл житла Одеського гарнізону 38 квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , наступним чином:

- для забезпечення військовослужбовців, які мають право відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 - 10% від всього надходження (4 квартири);

- для забезпечення військовослужбовців згідно узагальнених списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання - 30% (10 квартир);

- для забезпечення військовослужбовців згідно списків військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) -70% (24 квартири).

Рішенням заступника Міністра оборони України Д. Кліменкова №6103/уд/1 від 25.11.2024 затверджено розподіл квартир, у тому числі, щодо визначення відсоткового розподілу 38 квартир на службові та для постійного проживання, зокрема, 24 службових квартири, що складає 63,15%; 14 квартир для постійного проживання, що складає 36,85%.

Уважаючи, що розподіл квартир здійснено не правильно позивач звернувся до суду з даним позовом.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 118 Житлового кодексу України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначено Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081.

Згідно із пунктом 3 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.

Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.

Згідно із пунктами 22, 29, 32 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться в військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.

Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі звільнення з військової служби в запас за станом здоров`я або у разі, коли вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку із скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів у разі неможливості їх використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі розформування військової частини - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла.

Військовослужбовцям житло надається згідно з чергою.

Черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень).

Зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання (далі - військовослужбовці), та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов (далі - члени їх сімей) визначено Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380.

Пунктом 2 розділу І Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, передбачено, що забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями від Міністерства оборони України здійснюється за рахунок:

- новозбудованого, вивільненого або придбаного житла;

- надання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення (за згодою військовослужбовця);

- переобладнання нежилих приміщень фонду Міноборони у жилі (крім приміщень, розташованих на територіях, які використовуються за призначенням військовими частинами).

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, за поданням ГУКВ на підставі пропозицій ЦУІІЗ заступник Міністра оборони України (згідно з розподілом обов`язків) затверджує розподіл житла у КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району протягом десяти робочих днів з дня його отримання. Всі жилі приміщення розподіляються в пропорційному співвідношенні залежно від кількості військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями та шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Згідно фактичних обставин справи, на засіданні житлової комісії Одеського гарнізону, яке відбулося 28.03.2024, визначено такий відсотковий розподіл житла Одеського гарнізону 38 квартир, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- для забезпечення військовослужбовців, які мають право відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 №1081 - 10% від всього надходження (4 квартири);

- для забезпечення військовослужбовців згідно узагальнених списків осіб, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання - 30% (10 квартир);

- для забезпечення військовослужбовців згідно списків військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями (службовою жилою площею) -70% (24 квартири).

У зв`язку з наданою житловою комісією Одеського гарнізону пропозицією, Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 на адресу Головного управління капітальних вкладень скеровано лист від 11.11.2024 №2459/9264 щодо ініціювання перед заступником Міністра оборони України питання стосовно визначення кількості службових квартир та квартир для постійного проживання.

Додатково у такому зверненні зазначено, що за обліковими даними станом на 01.07.2024 на квартирному обліку в Одеському гарнізоні перебуває 2718 сімей військовослужбовців, з яких:

1) 1656 сімей потребує забезпечення житлом для постійного проживання (891 сім`я звільнених з військової служби в запас або відставку; 765 сімей військовослужбовців, які проходять службу, мають календарну вислугу 20 років більше, а також можуть бути забезпечені службовим житлом);

2) 1062 сім`ї потребують забезпечення виключно службовим житлом.

Ураховуючи зазначене, 891 сім`я потребує забезпечення житлом для постійного проживання (33%), 1827 сімей потребують забезпечення службовим житлом (67%).

Дослідивши зміст наведеного листа від 11.11.2024 №2459/9264 суд апеляційної інстанції зазначає, що він не містить жодного обґрунтування щодо включення 765 сімей, які перебувають в черзі на отримання постійного житла, до переліку загальної кількості сімей, які перебувають в черзі на службове житло.

Належних та допустимих обґрунтувань ані відповідачем, ані третіми особами, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, не наведено також під час судового розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції вказує, що таке необґрунтоване переміщення 765 сімей з черги на постійне житло в чергу на службове, порушує принцип пропорційності для визначення кількості квартир для постійного проживання та для службових квартир.

Апеляційним адміністративним судом з`ясовано, що в подальшому, Головним управлінням капітальних вкладень на ім`я заступника Міністра оборони України скеровано лист від 01.11.2024 №6103/уд відносно затвердження уточненого розподілу житлових приміщень в Одеському квартирно-експлуатаційному управлінні, а саме 38 квартир в АДРЕСА_1 на службові та постійні квартири пропорційно до співвідношення від кількості військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовим та постійним житлом в Одеському гарнізоні.

При цьому, в листі Головного управління капітальних вкладень від 01.11.2024 №6103/уд зазначено, що за інформацією, наданою Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 01.07.2024 на квартирному обліку перебуває 2718 сімей військовослужбовців, з яких потребує забезпечення: житлом для постійного проживання 1656 сімей, службовим житлом 1062 сімей військовослужбовців.

Водночас, слід зазначити, що в листі Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 від 11.11.2024 №2459/9264 зазначено про 891 сімей, які потребують забезпечення житлом для постійного проживання (33%), та 1827 сімей, які потребують забезпечення службовим житлом (67%).

Таким чином, Головним управлінням капітальних вкладень на затвердження заступника Міністра оборони України скеровано уточнений розподіл житлових приміщень в Одеському квартирно-експлуатаційному управлінні, а саме 38 квартир в АДРЕСА_1 , який не відповідає відображеному Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 у листі від 11.11.2024 №2459/9264.

Між тим, слід зауважити, що за приписами Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, Головне управління капітальних вкладень не уповноважене змінювати пропозиції стосовно розподілу житла, які надано Центральним управлінням інженерно-інфраструктурного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд апеляційної інстанції вказує, що затвердження заступником Міністра оборони України неправомірного пропорційного розподілу житла для постійного проживання та службового житла відбулося внаслідок скерування Головним управлінням капітальних вкладень листа від 01.11.2024 №6103/уд.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів уважає правильним висновок окружного адміністративного суду щодо визнання протиправним та скасування рішення заступника Міністра оброни України від 25.11.2024 №6103/уд/1 про затвердження розподілу в Одеському гарнізоні 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 .

При цьому, апеляційний адміністративний суд відхиляє доводи скаржника відносно наявності у заступника Міністра оборони України дискреційних повноважень щодо визначення відсоткового співвідношення «постійного» та «службового» житла від загальної кількості отриманих квартир, з огляду на таке.

Згідно із пунктом 7 частини 1 статті 2 Закону України «Про адміністративну процедуру» дискреційне повноваження - це повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано.

Комітетом Міністрів Ради Європи у рекомендаціях № R (80) 2 сформульовано принципи, які слугують змістовними гарантіями ухвалення справедливого рішення. Здійснюючи дискреційні повноваження адміністративний орган: переслідує лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями: дотримується принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які - стосуються конкретної справи; дотримується принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечує належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою: приймає своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечує послідовне застосування загальних адміністративних приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку так, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення.

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Як установлено колегією суддів, у досліджуваних правовідносинах у суб`єкта владних повноважень був лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки, зокрема, здійснити розподіл жилих приміщень в пропорційному співвідношенні залежно від кількості військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення службовими жилими приміщеннями та шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.

Однак, згідно фактичних обставин справи, у даному випадку, такий розподіл дотримано не було.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, одночасно є й вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає на виконання приписів закону відповідне рішення та вчиняє дії.

Колегія суддів зазначає, що Міністерство оборони України є уповноваженим суб`єктом з питань затвердження розподілу в Одеському гарнізоні 38 квартир в будинку 40 корпус 1 по вул. Івана Франка в м. Одеса, тобто є суб`єктом владних повноважень, на дії якого поширюються вимоги, які встановлено статтею 2 КАС України.

Отже, ураховуючи завдання адміністративного судочинства та юрисдикцію адміністративних судів під час розгляду та вирішення адміністративної справи суд наділений усією повнотою повноважень щодо перевірки оспорюваного рішення суб`єкта владних повноважень не лише на предмет його законності, тобто чи було таке рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, але й з точки зору дотримання інших критеріїв, перелік яких наведено у частині другій статті 2 КАС України.

Відносно доводу скаржника про те, що оскаржуване рішення заступника Міністра оброни України від 25.11.2024 №6103/уд/1 про затвердження розподілу в Одеському гарнізоні 38 квартир в будинку АДРЕСА_1 припинилося шляхом його виконання, зокрема, видачею ордерів на вселення в житло, колегія суддів зазначає таке.

За змістом пункту 19 частини першої статті 1 КАС України індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Частиною 1 статті 5 КАС України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Суд апеляційної інстанції вказує, що спірне рішення суб`єкта владних повноважень про затвердження розподілу житла, яке є індивідуальним актом, не вичерпується фактом його прийняття та може бути оскаржене до суду особою, яка вважає, що таким рішенням порушуються її права, свободи або законні інтереси.

Відтак, юридична природа та вид рішення заступника Міністра оброни України від 25.11.2024 №6103/уд/1 про затвердження розподілу в Одеському гарнізоні 38 квартир в будинку 40 корпус 1 по вул. Івана Франка в м. Одеса не належить до актів індивідуального характеру одноразового застосування, що вичерпують свою дію фактом їх виконання.

Крім того, слід зауважити, що відповідно до пункту 34 Порядку забезпечення військовослужбовців і членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081, на підставі рішення про надання житла виконавчий орган районної, міської, районної місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційний орган видає ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення, безпосередньо військовослужбовцю, на ім`я якого він виписаний, або за його дорученням іншій особі.

Таким чином, ордер для вселення в надане житлове приміщення видається на підставі відповідного рішення виконавчого органу районної, міської, районної місті ради, а в закритому військовому містечку - квартирно-експлуатаційного органу, а не на підставі рішення заступника Міністра оброни України від 25.11.2024 №6103/уд/1 про затвердження розподілу житла.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення заступника Міністра оброни України від 25.11.2024 №6103/уд/1 про затвердження розподілу житла не вичерпує свою дію фактом видачі ордерів для вселення в надане житлове приміщення.

Беручи до уваги наведене колегія суддів уважає безпідставними викладені Міністерством оборони України в апеляційній скарзі твердження.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Відповідно до частини 1 статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення окружним адміністративним судом було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний адміністративний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 у справі №420/39259/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, за участю третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Головного управління капітальних вкладень Міністерства оборони України, Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування сил логістики Збройних Сил України, Начальник гарнізону м. Одеси, Житлової комісії Одеського гарнізону, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач О.О. Димерлій
Судді Ю.В. Осіпов О.І. Шляхтицький