Справа № 420/10257/25
Суддя: Завальнюк І.В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01 квітня 2025 року №8533-7910/H-02/8-1500/25 щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періодів: -1 рік, 11 місяців, 12 днів служби в Радянській Армії, т.т. з 16 листопада 1980 року по 28 жовтня 1982 року; - 2 роки 5 місяців, що становить половину строку стаціонарного навчання в Одеському Державному університеті ім. І.І. Мечнікова з 01 вересня 1983 року до 01 липня 1988 року; 01 рік 01 місяць 24 дні з 01 серпня 1988 року до 25 вересня 1989 року, в якості стажиста Балтського районного народного суду Одеської області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періодів роботи: -1 рік, 11 місяців, 12 днів служби в Радянській Армії, т.т. 3 16 листопада 1980 року по 28 жовтня 1982 року; 2 роки 5 місяців, що становить половину строку стаціонарного навчання в Одеському Державному університеті ім. І.І. Мечнікова з 01 вересня 1983 року до 01 липня 1988 року; - 01 рік 01 місяць 24 дні з 01 серпня 1988 року до 25 вересня 1989 року, в якості стажиста Балтського районного народного суду Одеської області; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 76% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що отримує довічне грошове утримання судді у відставці. 17 березня 2025 року позивач звернувся до ГУ ПФУ із заявою про зарахування йому до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці: період строкової служби в армії, навчання в університеті та період роботи стажистом в районному суді. Однак листом ГУ ПФУ в Одеській області безпідставно відмовило позивачу в зарахування до стажу відповідних періодів, що зумовило позивача звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою судді від 14.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

27.04.2025 до суду від ГУ ПФУ в Одеській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що чинним законодавством не передбачено зарахування до стажу роботи на посаді судді часу проходження строкової військової служби, періоду навчання, тощо, а тому, виплата щомісячного грошового утримання судді у відставці проводиться у розмірі, передбаченому Законом №1402 на момент відповідного розрахунку. «Суддівський стаж» та «стаж роботи на посаді судді» не є тотожними поняттями та включають до себе різні складові. «Стаж роботи на посаді судді» має вичерпний перелік посад, який визначено ст. 137 Закону №1402-VIII. Натомість до «суддівського стажу» включається «стаж на посадах судді» та стаж (досвід) робота (професійна діяльність), вимога щодо якої визначена законом та надає право для призначення на посаду судді (п. 2 ст. 137 Закону №1402-VIII) відповідно до положень п. 1 та п. 6 ст. 69 Закону №1402-VIII. З набранням чинності Законом №1402, який визначив, що грошове утримання суддям виплачується з розрахунку 50% від суддівської винагороди, у Головного управління відсутні правові підстави для його обчислення Позивачу на будь-яких інших умовах. Отже, спеціальний закон містить вичерпний перелік посад, які зараховуються до суддівського стажу для обрахування довічного грошового утримання судді у відставці. Тому відсутні правові підстави для зарахування до стажу судді у відставці, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, періодів проходження військової служби з 16.11.1980 по 28.10.1982, навчання з 01.09.1983 по 01.07.1988 та роботи 01.08.1988 по 25.09.1989 на посаді стажера Балтського районного суду Одеської області.

29.04.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив.

Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в період з 26 вересня 1989 року і до 22 лютого 2018 року ОСОБА_1 відповідно до рішення Одеської обласної ради від 15 вересня 1989 року та постанови Верховної Ради України №1101-XIV від 23 вересня 1999 року перебував на посаді судді Балтського районного суду Одеської області.

Відповідно до постанови Вищої Ради Правосуддя №583/0/15-18 від 22 лютого 2018 року мене звільнено з посади судді Балтського районного суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Рішенням Балтського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, починаючи з 02 березня 2018 року, ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, розмір якого неодноразово перераховувався в зв`язку із зміною суддівської винагороди, та відповідно до рішень судів, із зміною законодавства, - з встановленням грошового утримання щомісячно в розмірі 66 % від суддівської винагороди, тобто відсоток визначений Відповідачем виходячи тільки із стажу безпосередньої роботи на посаді судді Балтського районного суду Одеської області (28 років 05 місяців 5 днів).

Відповідно до рішення Одеського окружного адміністративного суду від 30.11.2020 №420/97/20 Позивачу було здійснено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з встановленням грошового утримання щомісячно в розмірі 66% від суддівської винагороди відповідно стажу роботи на посаді судді Балтського районного суду Одеської області, (28 років).

Позивач отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 23.01.2025 по справі № 420/25547/24 із розрахунку 66% (за 28 років на посаді судді) відповідно до Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі Закон).

17.03.2025 Позивач звернувся до Головного управління із заявою про зарахування до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці: -1 рік, 11 місяців, 12 днів служби в Радянській Армії, т.т. з 16 листопада 1980 року по 28 жовтня 1982 року; - 2 роки 5 місяців, що становить половину строку стаціонарного навчання в Одеському Державному університеті ім. І.І. Мечнікова з 01 вересня 1983 року до 01 липня 1988 року; 01 рік 01 місяць 24 дні з 01 серпня 1988 року до 25 вересня 1989 року, в якості стажиста Балтського районного народного суду Одеської області, а також здійснити відповідний перерахунок розміру довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді.

Головне управління листом-відповіддю на звернення № 8533-7910/Н-02/8-1500/25 від 01.04.2025 було надано роз`яснення стосовно пенсійного забезпечення позивача, відповідно до якого Законом визначені вихідні дані для обрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме: щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді (ч. 3 ст. 142 Закону). Відповідно до статті 137 Закону до стажу роботи судді зараховується робота на посадах: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя. Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України: 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. Тобто, розмір суддівської винагороди судді обчислюється виходячи зі стажу роботи на посаді судді. Отже, відсутні правові підстави для зарахування до стажу судді у відставці, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді, періодів проходження військової служби з 16.11.1980 по 28.10.1982, навчання з 01.09.1983 по 01.07.1988 та роботи 01.08.1988 по 25.09.1989 на посаді стажера Балтського районного суду Одеської області.

Позивач, зважаючи на протиправність відмови ГУ ПФУ в Одеській області в зарахуванні вищезазначених періодів до стажу, звернувся до суду із даним позовом.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

Згідно із ст. 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Статус судді у відставці регулюється нормами Закону України Про судоустрій і статус суддів від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402).

Щомісячне довічне грошове утримання, як зазначено у ч. 3 ст. 142 Закону № 1402, виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Таким чином, для того аби визначити розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці необхідним є з`ясування його стажу роботи.

Згідно із ст. 137 Закону № 1402 до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України;

члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 п. 34 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402 встановлено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Обмежень щодо дії цього пункту в часі Законом не встановлено.

Таким чином, при обчисленні стажу роботи на посаді судді підлягають застосуванню норми законодавства, які були чинними на день призначення (обрання) відповідного судді.

До набрання чинності Законом № 1402 дані правовідносини регулювались Законом України Про статус суддів від 15.12.1992 № 2862-ХІІ (далі - Закон № 2862).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону № 2862 кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Згідно із абзацом 2 ч. 4 ст. 43 Закону № 2862 до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно із ст. 1 Указу Президента України Про додаткові заходи щодо соціального заходу суддів від 10.07.1995 № 584/95 (далі - Указ Президента України № 584/95) до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Відповідно до п. 3-1 Постанови Кабінету Міністрів України Про оплату праці та щомісячне грошове утримання судді від 03.09.2005 № 865 до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, на юридичних факультетах вищих навчальних закладах та календарний період проходження строкової військової служби.

Отже, враховуючи зміст положень абз. 4 п. 34 розділу ХІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1402, стаж роботи судді, призначеного на посаду до набрання чинності цим Законом, має визначатися відповідно до законодавства, що діяло на день його призначення.

Верховний Суд у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі №592/2737/17, від 13.02.2020 у справі № 592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17, від 29.04.2020 у справі № 426/12415/16-а та від 15.11.2021 у справі № 580/6051/20 дійшов висновку, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом України Про судоустрій і статус суддів від 07.07.2010 № 2453, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та періоду проходження строкової військової служби і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

З огляду на матеріали справи, на день обрання позивача на посаду народного судді Балтського народного суду Одеської області (26.09.1989) діяв Закон Української РСР від 5 червня 1981 року № 2022-Х «Про судоустрій Української РСР» (далі Закон № 2022-Х), який не встановлював права судді на відставку.

Законом № 2022-Х не було врегульовано питання визначення стажу роботи на посаді судді, тому в цьому випадку під час визначення стажу роботи на посаді судді підлягає застосуванню законодавство, яке діяло на день обрання позивача суддею безстроково.

На день обрання позивача на посаду судді Балтського районного суду Одеської області безстроково (23 вересня 1999 року) питання визначення стажу роботи на посаді судді регулювалося частиною четвертою статті 43 Закону України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі Закон № 2862-XII).

Частиною другою статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції Закону України від 5 серпня 2018 року) установлено, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Системний аналіз зазначеної норми в її взаємозв`язку з абзацом четвертим пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII дає підстави для висновку, що з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Вищий антикорупційний суд», яким внесено зміни до статті 137 Закону № 1402-VIII, суддям додатково до стажу роботи на посаді судді, що дає право на відставку, підлягає зарахуванню стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Саме такий правовий висновок викладено в рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі № 9901/805/18.

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду погодилася з висновками колегії суддів Касаційного адміністративного суду та зазначила, що частину другу статті 137 Закону № 1402-VIII (у редакції Закону України від 5 серпня 2018 року) потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення, оскільки вказана норма закону призвела до покращення правового становища суддів, надавши можливість зараховувати до стажу роботи на посаді судді їхній стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) у сфері права тривалістю, яка вимагалася законом для призначення на посаду судді станом на дату призначення їх на посаду.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону № 2862-ХІІ (у редакції чинній на день обрання мене суддею безстроково (23 вересня 1999 року)), суддею може бути рекомендований кваліфікаційною комісією суддів громадянин України, не молодший двадцяти п`яти років, який має вищу юридичну освіту і стаж роботи в галузі права не менш як три роки, проживає в Україні не менш як десять років та володіє державною мовою.

Згідно із записами у трудовій книжці після здобуття юридичної освіти, позивач з 01 серпня 1988 року до 25 вересня 1989 року обіймав посаду стажиста народного судді.

Враховуючи вищенаведене, даний період підлягає зарахуванню як стаж роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді, тобто відповідно мав стаж роботи в галузі права 01 рік 01 місяць 24 дні.

Отже норми законодавства, які були чинні в період роботи позивача на посаді судді, передбачали можливість зарахування до стажу роботи на посаді судді, як безпосередньо такої роботи, так і періодів проходження строкової військової служби, половини строку навчання на юридичних факультетах вузів, та стажу роботи, вимога щодо якого визначена законом та надавала право для призначення на посаду судді.

Відповідно до записів у трудовій книжці, а також військовому квитку офіцера запасу, дипломом, довідкою-розрахунком стажу судді №01-32/16 від 05 березня 2018 року, випискою з наказу по відділу юстиції виконкому Одеської обласної ради народних депутатів від 20 червня 1988 року параграф №5 підтверджується:

- строкова служба в радянській армії 01 рік 11 місяців 12 днів (з 16 листопада 1980 року по 28 жовтня 1982 року);

- 02 роки 05 місяців (половина строку) навчання в Одеському державному університеті з 01 вересня 1983 року по 01 липня 1988 року;

- 01 рік 01 місяць 24 днів (01.08.1988 -25.09.1989) стажист Балтського районного народного суду Одеської області.

Оскільки стаж роботи позивача на посаді судді на час відставки становив більше 10 років, то до стажу роботи, який дає право на одержання довічного грошового утримання, підлягає зарахуванню також календарний період проходження строкової військової служби та половина строку навчання на денній формі, а також роботи на посадах стажиста народного суду.

Враховуючи вищенаведене, до спеціального стажу роботи, що дає право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, належить врахувати службу позивача в радянській армії 01 рік 11 місяців 12 днів (16.11.1980 - 28.10.1982); половину навчання в Одеському державному університеті 2 роки і 5 місяців (01.09.1983 - 01.07.1988); та 01 рік 01 місяць 24 дні (01.08.1988 - 25.09.1989) в якості стажиста Балтського районного народного суду Одеської області.

А відтак, враховуючи стаж роботи позивача безпосередньо на посаді судді Балтського районного суду Одеської області 28 років 05 місяців 5 днів (з 26 вересня 1989 року і до 22 лютого 2018 року), загалом стаж, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці, буде становити 33 роки 11 місяців 15 днів.

Враховуючи положення частини 3 статті 142 Закону № 1402 та наявність стажу роботи суддею понад 33 роки, вважаю, що маю право на призначення довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 76% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді.

Таким чином, неврахування відповідачем спірних періодів до стажу роботи суддею мало наслідком призначення довічного грошового утримання судді у відставці із помилкового розрахунку загального проценту пенсії від заробітку 66% суддівської винагороди.

Відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», призначення, розрахунок, нарахування та виплата пенсії здійснюється органами Пенсійного фонду України, тобто, в даному випадку відповідач має виключну компетенцію щодо призначення позивачу пенсії.

Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі Суомінен проти Фінляндії (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83; ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 01 квітня 2025 року №8533-7910/H-02/8-1500/25 щодо незарахування ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періодів: 01 рік 11 місяців 12 днів (16.11.1980 - 28.10.1982); половину навчання в Одеському державному університеті 2 роки і 5 місяців (01.09.1983 - 01.07.1988); та 01 рік 01 місяць 24 дні (01.08.1988 - 25.09.1989) в якості стажиста Балтського районного народного суду Одеської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці періодів роботи: 01 рік 11 місяців 12 днів (16.11.1980 - 28.10.1982); половину навчання в Одеському державному університеті 2 роки і 5 місяців (01.09.1983 - 01.07.1988); та 01 рік 01 місяць 24 дні (01.08.1988 - 25.09.1989) в якості стажиста Балтського районного народного суду Одеської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області призначити та виплачувати ОСОБА_1 довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 76% грошового утримання працюючого судді на відповідній посаді.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять грн. 20 коп.).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк