Справа № 585/1785/25
Суддя: Євлах О. О.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 585/1785/25
Номер провадження 2-а/585/29/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Євлах О.О.,

за участі: секретаря судового засідання - Безручко О.П.,

представника позивача Соколовської О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференцзв`язку адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

представник позивача Соколовська Ольга Олександрівна,

до

відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

вимоги позивача: про скасування постанови № 143 про притягнення до адміністративної відповідальності від 15 березня 2025 року , -

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції сторін.

1. 09 травня 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач), через свого представника Соколовську О.О., звернувся до суду з позовом про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

2. Позов обґрунтував тим, що начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 винесено постанову № 143 від 15.03.2025 року, у якій ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, а саме, що позивач нібито 20.02.2025 року відмовився від проходження медичного огляду в закладах охорони здоров`я та направлення на ВЛК, чим порушив вимоги законодавства України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210-1 КУпАП, в особливий період. 20 лютого 2025 року його було неправомірно затримано працівниками поліції та доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 (який не є територіальним центром, до якого він належить), де без наявних підстав, без відповідних документів та без погодження з особою, під примусом схиляли до проходження медичного огляду. Він пояснив, що через відсутність медичних документів для належної оцінки стану здоров`я, а також у зв`язку з наявністю медичного висновку про перебування на стаціонарному лікуванні, він не міг пройти ВЛК і вказав, що має намір пройти огляд після завершення лікування, у ТЦК за місцем обліку. Попри це, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено протокол про адміністративне затримання, в якому зазначено, що розгляд адміністративної справи буде здійснюватися у ІНФОРМАЦІЯ_4 , проте дата і час розгляду зазначені не були. Водночас, Позивач не був повідомлений належним чином про дату, час і місце виклику ні до ІНФОРМАЦІЯ_3 , ні до ІНФОРМАЦІЯ_5 , де він перебував на військовому обліку у зазначений період. Відсутність належного повідомлення свідчить про порушення процедури притягнення до адміністративної відповідальності.

Після зазначеного випадку Позивач звернувся до адвоката Соколовської О.О. для отримання правової допомоги та з`ясування підстав адміністративного затримання.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_5 від 31.03.2025 року, він нібито не прибув за викликом, зазначеним у повістці №1695905, яка нібито вимагала 29.01.2025 року о 9:00. Проте, доказів належного направлення повістки та її отримання Позивачем надано не було, постанова про адміністративне правопорушення не виносилася. Більше того, як зазначено у відповіді, лише 19.02.2025 року до Національної поліції було подано звернення про адміністративне затримання.

16.04.2025 року адвокатом Соколовською О.О. було подано вимогу про зняття порушень військового обліку, у зв`язку з відсутністю доказів повідомлення Позивача про повістку та винесення постанови про адміністративне правопорушення, яка й мала б бути підставою для подальших дій ТЦК та Нацполіції. Водночас, станом на дату подання позову, дана вимога досі без розгляду.

На момент винесення постанови №143 від 15.03.2025 року він не отримував жодної повістки або повідомлення про адміністративне провадження.

02 травня 2025 року через застосунок «Вайбер» він дізнався про відкриття виконавчого провадження №77958912 щодо нього як боржника, ініційованого державним виконавцем Роменського відділу ДВС. Його рахунки було блоковано без попереднього повідомлення.

Він дізнався про постанову лише 05 травня 2025 року, отже, строк звернення не пропущений.

Крім того, адреса, вказана у постанові № 143, а саме: АДРЕСА_1 , - не відповідає актуальній адресі проживання, зазначеній у системі «Резерв+»: АДРЕСА_2 . Отже, ІНФОРМАЦІЯ_6 не мав юрисдикції щодо цієї особи, а дії щодо притягнення його до відповідальності не є правомірними. ТЦК мав би можливість здійснити телефонне оповіщення.

Згаданий протокол та оскаржувана постанова не містять відомостей про те, що він не з`явився за викликом ТЦК та СП, не виконав рішення з проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби, навпаки, вказав про наявність у нього медичного висновку про лікування, відсутність з ним медичних заключень про захворювання та можливість проходження ВЛК за місцем обліку. Відмова ж особи від отримання повістки на проходження ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 , до якого особа не належить, не є порушенням обов`язків, що передбачені у вказаній нормі. Звертає увагу на те, що ні самої повістки, ні акту відмови у її отриманні або ж відповідного відеозапису відповідачем надано не було.

Щодо проходження медичного огляду, зазначив, що так як на момент прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 документи були відсутні, а також у наявності був медичний висновок про перебування на стаціонарному лікуванні, ОСОБА_1 обґрунтовано повідомив про неможливість проходження ВЛК без повного комплекту медичних документів, як того вимагає законодавство.

Просить визнати протиправною та скасувати Постанову № 143 від 15 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення; судові витрати покласти на відповідача; витрати на правничу допомогу покласти на відповідача.

3. Від представника відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що вимоги позивача вони не визнають, так як ОСОБА_1 20 лютого 2025 року доставлено працівниками поліції до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , як особу, яка вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210, 210-1 КУпАП, де йому повідомлено про необхідність проходження військово лікарської комісії для визначення ступеня придатності до військової служби та видано відповідну повістку №11569 з датою прибуття 20.02.2025 р., а також направлення для проходження військово лікарської комісії. Повістку та направлення на ВЛК ОСОБА_1 отримувати відмовився. Від отримання повістки з метою проходження ВЛК ОСОБА_1 відмовився шляхом звернення із заявою на ім.»я начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якій зазначив, що відмовляється від проходження військово лікарської комісії ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 , так як знаходиться на лікуванні, має з собою висновок спеціаліста, про що складений відповідний акт№11569 від 20.02.2025 р. Однак, ніяких документів, що підтверджують перебування на лікарняному та неможливість проходження ВЛК ОСОБА_3 не надав. ІНФОРМАЦІЯ_8 не вчинялися жодні дії щодо вчинення перешкод у проходженні позивачем ВЛК та можливості надання лікарям медичних документів про стан його здоров`я, в тому числі і результатів обстежень, направлення на які надаються під час проходження військовозобов`язаними військово лікарської комісії. Також позивачем не надано жодних доказів та обґрунтувань необхідності збору медичної документації та наявності у нього хвороб, травм, які б впливали на визначення ступеня придатності до військової служби. Вважають, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1КУпАП. 20.02.2025 року уповноваженою особою складено відносно ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, який відповідає приписам КУпАП, при його складенні позивачу було роз`яснено суть вчиненого правопорушення, зміст ст. 63 Конституції України, права, передбачені ст. 268 КУпАП, надана можливість надання пояснень та зафіксовані у письмовому вигляді; у відповідності до вимог ст. 277-2 КУпАП, повідомлено про наступний розгляд справи, призначений на 10 год. 15 березня 2025 року (шляхом вручення повідомлення про розгляд адміністративної справи) у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_3 ; позивач отримав другий примірник протоколу на руки, що підтверджується його підписом. Постанова начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.03.2025 р. № 143 відносно ОСОБА_1 винесена у межах повноважень, за результатами повного, всебічного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин справи у їх сукупності, з урахуванням регламентованої законом процедури, на підставі наявних доказів, керуючись законом та правосвідомістю. ІНФОРМАЦІЯ_6 не має власних рахунків та фінансується виключно державою, стягнення витрат на правничу допомогу за рахунок держави під час дії правового режиму воєнного стану не підлягає принципам співмірності та порушує принцип адекватності заходів захисту та підтримки держави. У звязку з чим просили у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення № 143 від 15.03.2025 р. відмовити в повному обсязі (а. с. 50-54).

4. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вказує, що поданий Відповідачем відзив не містить ані належного аналізу обставин справи, ані спростування доводів Позивача. У відзиві відсутні конкретні посилання на фактичні обставини, які б підтверджували порушення ОСОБА_1 правил військового обліку, зокрема, не зазначено, чому саме у ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_1 зобов`язаний проходити ВЛК з відсутністю медичних довідок та заключень та перебуваючи на лікарняному. Крім того, у відзиві не відповідають дійсності доводи Відповідача щодо обставин складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляду справи. Зміст протоколу чітко вказує, що розгляд адміністративної справи мав відбуватись у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Водночас, Відповідач не навів жодного доказу, на підставі якого було встановлено наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Також у матеріалах справи виявлена явна невідповідність підпису ОСОБА_1 , а саме: на ознайомленні про розгляд адміністративної справи, що ставить під сумнів правомірність дій ІНФОРМАЦІЯ_3 у цій справі. Твердження про нібито відмову ОСОБА_1 від надання медичних документів є юридично необґрунтованим. Щодо тверджень про відмову від отримання повістки: вони також не підтверджені

належними доказами. Навпаки, ОСОБА_1 висловлював готовність отримати повістку саме до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Водночас відсутні будь-які докази відео- чи фотофіксації факту його відмови, як цього вимагає процедура, що знову ставить під сумнів достовірність слів Відповідача. Вважає, що відзив Відповідача носить виключно формальний характер, містить недостовірні твердження та не є належною відповіддю по суті спору. Він не містить належної оцінки обставин справи, належних доказів або правового обґрунтування законності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності (а. с. 66-69).

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. Позивач в судове засідання не зявився, забезпечив явку свого представника.

Представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви.

6. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечував.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

7. Судом встановлено, що до суду звернувся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( а.с.15-16).

8. З протоколу про адміністративне правопорушення №141 АП -2025 від 20.02.2025 р. вбачається, що ОСОБА_1 20 лютого 2025 року вчинив адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП, а саме: відмовився від проходження медичного огляду в закладах охорони здоров`я та від направлення на ВЛК. ОСОБА_1 у протоколі про адміністративне правопорушення надав письмові пояснення про те, що відмовляється проходити ВЛК в ІНФОРМАЦІЯ_7 в зв`язку з тим, що знаходиться на лікуванні; з протоколом не погоджується (а. с. 22-24, 56-57).

9. 20 лютого 2025 року ОСОБА_1 надав письмову заяву начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій повідомив, що відмовляється від проходження військово лікарської комісії ВЛК при ІНФОРМАЦІЯ_7 , так як знаходиться на лікуванні, має з собою висновок спеціаліста (а. с. 58).

10. У постанові про адміністративне правопорушення № 143 від 15.03.2025 року зазначено, що ОСОБА_1 в період дії воєнного стану та загальної мобілізації є військовозобовязаним згідно абз. 4 ч. 9 ст. 1 ЗУ Про військовий обовязок та військову службу, порушив п.п.4 п. 1 в Додатку 2 Постанови КМУ №1487 від 30.12.2022 року, а саме: 20 лютого 2025 року о 16 год. 00 хв. відмовився від проходження медичного огляду в закладах охорони здоров`я та направлення на ВЛК, всупереч з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим порушив законодавство України про мобілізацію та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 - 1 КупАП; постановлено накласти на громадянина ОСОБА_1 штрафу в сумі 17000, 00 грн. (а. с. 17-18).

11. З витягу з Журналу реєстрації направлень на військово лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_8 вбачається, що під № 813 значиться ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , рядовий, - адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , у графі «термін проведення ВЛК» мається запис «20.02 відмова» (а. с. 59).

12. На ОСОБА_1 , рядового запасу, заведена Картка обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного № 813, записи у картці відсутні (а. с. 60).

13. Актом відмови від отримання повістки № 11569 від 20.02.2025 року засвідчена відмова ОСОБА_1 від отримання повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_10 для проходження військово лікарської комісії (а. с. 62). Згідно Повідомлення про розгляд адміністративної справи ОСОБА_1 повідомлений, що розгляд справи до ІНФОРМАЦІЯ_3 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП (а. с. 62).

14. 15 квітня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_8 направлено лист Роменському ВДВС у Роменському районі про прийняття до виконання постанови про адміністративне правопорушення № 143 від 15.03.2025 р. про накладення на ОСОБА_1 , штрафу в розмірі 17 000, 00 грн. (а. с. 19).

15. Згідно постанови державного виконавця ВП №77958912 від 02.05.2025 р. на підставі постанови № 143 від 15.03.2025 р., виданої ІНФОРМАЦІЯ_8 , відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 34000,00 грн. (а. с. 20).

16. Постановою державного виконавця Роменського ВДВС у Роменському районі від 02.05.2025 р. накладено арешт коштів боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у межах суми звернення стягнення, яка становить 37708, 00 грн. (а. с. 21).

17. Представник позивача адвокат Соколовська О.О. звернулася до ІНФОРМАЦІЯ_5 (Глобине) з адвокатським запитом про наданя інформації, що притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та з листом вимогою від 16.04.2025 р. про виключення ОСОБА_1 з інформаційної системи розшуку НПУ (а.с. 30- 34).

18. З витягу з системи «Резерв+» вбачається, що адреса проживання ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_2 (а. с. 36).

VІ. Норми права.

19. Наведене свідчить про публічно-правовий спір з приводу рішення суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Згідно з статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до положень статті 1 КУпАП основним завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції та законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 256 КУпАП - у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання. При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зміст постанови у справі про адміністративне правопорушення визначений ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

В свою чергу, згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно ч. 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом; провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності; застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно з статтею 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статей 10, 11 КУпАП, адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.

При цьому, відповідно до статті 217 КУпАП посадові особи, уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, можуть накладати адміністративні стягнення, передбачені цим Кодексом, у межах наданих їм повноважень і лише під час виконання службових обов`язків.

Відповідно ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що Суд та національні суди відповідної країни при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів: п.45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17 червня 2011 року; п.75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05 травня 2015 року; п.52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15 лютого 2013 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рекомендації № R (91) 1 Комітету Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

Відповідно до положень ч. ч. 1-3 ст. 210-1 КУпАП порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан, який триває на теперішній час.

Відповідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан. З цієї дати діє воєнний стан, а тому, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності, зокрема, за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. (ст. 235 КУпАП)

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів (п.2).

Зі змісту ч. 1 та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 визначають механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації), а також визначає особливості ведення військового обліку громадян України, які постійно або тимчасово перебувають за кордоном.

Відповідно до ч. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до абз. 7 ч. 3 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Згідно з пунктом 8 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69 "Про загальну мобілізацію" місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб-підприємців доручено, зокрема, організувати та забезпечити в установленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію"

Порядок вручення (оповіщення громадян) про призов на військову службу та прибуття їх на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) та регламентовано пунктом 56 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 року № 352. Вручення повісток проводиться через відповідні органи місцевого самоврядування, керівників підприємств, установ, організацій, у тому числі закладів освіти, незалежно від підпорядкування і форми власності. Окрім того, повістки громадянам можуть також вручатися безпосередньо посадовими особами районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

За приписами абзацу четвертого частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Особливості проходження медичного обстеження військовозобов`язаними та резервістами під час мобілізації, на особливий період визначаються Міністерством оборони України спільно з Міністерством охорони здоров`я України.

Відповідно до пункту 3 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року № 1153/2008, громадяни, які добровільно вступають на військову службу (далі - військова служба за контрактом) або призиваються, проходять обов`язковий медичний огляд у порядку, що затверджується Міністерством оборони України за погодженням із центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.

Пунктом 3.1 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 визначено, що медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням керівників ТЦК та СП ВЛК ТЦК та СП на збірних пунктах районних (міських) ТЦК та СП або за місцем провадження медичної практики у закладах охорони здоров`я комунальної або державної форми власності лікарями, які включаються до складу ВЛК ТЦК та СП.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Відповідно до абзацу третього пункту 69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період визначено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

За приписами пункту 74 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.

Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.

V. Оцінка суду.

20. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, докази, надані сторонами, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто за правопорушення передбачені ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Зі змісту Протоколу №141АП-2025 від 20.02.2025 р., вбачається, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки відмовився від проходження медичного огляду в закладах охорони здоров`я та направлення на ВЛК, всупереч з рішенням начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , тим самим порушив Законодавство України про мобілізацію (а. с. 22-24).

Аналізуючи зміст протоколу та надані докази, суд приходить до висновку, що посилання позивача в позові на те, що виклик на ВЛК може бути здійснено виключно територіальним центром комплектування (ТЦК) за місцем його обліку не відповідає законодавству. Так, зі змісту Наказу Міністерства оборони від 14.08.2008 року №402, вбачається, що рішення про направлення на ВЛК має право прийняти відповідний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування особи, незалежно від її військового обліку (Абзац перший пункту 1.2 глави 1 розділу I та п. 6 Наказу №402). Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» надає право будь-якому ТЦК в межах його повноважень, зокрема у разі переміщення або затримання особи, видавати виклики та направлення на проходження ВЛК. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особи, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані прибути за викликом ТЦК. Таким чином, на думку суду, згідно чинних норм Закону, будь-який ТЦК, до якого фактично доставлена особа, має право: оформити виклик на ВЛК, скласти документи, передати матеріали до суду або скласти адміністративний протокол.

За наявними матеріалами в справі, суд приходить до висновку, що ІНФОРМАЦІЯ_6 правомірно склав протокол №141АП-2025 від 20.02.2025 р., про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.3ст.210-1 КУпАП, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 було оголошено в розшук ТЦК за місцем обліку,- ІНФОРМАЦІЯ_5 ; затримано поліцією в м.Ромни; доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_11 ; ОСОБА_1 вручено направлення на ВЛК; ОСОБА_1 відмовився отримати направлення та проходити ВЛК.

Разом з тим, Постанову №143 від 15.03.2025 року суд вважає такою, що прийнята начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 з порушенням вимог КУпАП.

Так, згідно статті 278 КупАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше, ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення, вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Посилання представника відповідача у відзиві на те, що ОСОБА_1 особисто ознайомився з повідомленням про розгляд адміністративної справи, не підтверджено належними доказами, оскільки, у протоколі про адміністративне правопорушення чітко зазначено, що розгляд справи має відбутися у ІНФОРМАЦІЯ_4 , протокол підписаний позивачем, у ньому зазначені відповідні заперечення стосовно адміністративного правопорушення. Повідомлення (а.с.62 зворот) про розгляд адміністративної справи, на яке посилається відповідач, суд визнає недопустимим доказом належного сповіщення ОСОБА_1 з місцем та датою розгляду, оскільки воно не містять ні вихідного номеру, ні дати складання, ні дати та місця отримання такого повідомлення ОСОБА_1 .

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Відповідачем не повідомлено позивача про час та місце розгляду справи відносно нього, чим позбавлено позивача права на захист.

Як вбачається з висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 18.11.2021 року (справа № 185/8460/16-а) та від 30.08.2022 року (справа № 683/743/17), скасування постанови у справі про адміністративні правопорушення з процесуальних підстав потребує повторного розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку, встановленому законом.

Враховуючи, що підставами скасування оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення є порушення відповідачем процедури розгляду справи, тому належним захистом порушеного права позивача є скасування оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та направлення справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а відтак позов слід задовольнити частково.

Новий розгляд справи сприятиме відновленню порушених прав позивача під час попереднього розгляду справи щодо нього.

VІ. Розподіл судових витрат.

21. Відповідно до ч. 1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 5-10, 13, 14, 72-77, 94, 241 246, 250, 255, 293, 295 КАС України суд, -

У Х В А Л И В :

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити частково.

2. Скасувати Постанову № 143 від 15 березня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_1 , до адміністративної відповідальності за ч.3 статті 210-1 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 17000,00 гривень.

3. Справу за протоколом про адміністративне правопорушення №141 АП-2025 від 20 лютого 2025 щодо ОСОБА_1 направити на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5 Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1211 (одна тисяча одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Апеляційна скарга на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня складання повного тексту судового рішення через Роменський міськрайонний суд Сумської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник позивача: Соколовська Ольга Олександрівна, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_4 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_12 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 , електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Повний текст рішення складено 04 червня 2025 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ О. О. Євлах