Справа № 120/11706/24
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/11706/24

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян Марина Бондівна

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

04 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Білої Л.М. Гонтарука В. М.

за участю:

секретаря судового засідання: Біла О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №1-0205 від 25.11.2021, №0-0205 від 25.11.2021, № 1-0205 від 12.09.2022, № 0-0205-UA0043118 від 05.06.2023.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що хоч він і є власником нежитлової нерухомості - майнового комплексу, однак він включає різні категорії споруд, частина яких не підлягає оподаткуванню, зокрема житлова та тимчасові споруди, при цьому зазначивши, що оподаткуванню підлягають лише капітальні споруди. Контролюючим органом вказані податкові повідомлення-рішення направлялися на іншу адресу, ніж та, за якою зареєстрований позивач, тому він не знав про існування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. Зі змісту оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №1-0205 від 25.11.2021, №0-0205 від 25.11.2021, № 1-0205 від 12.09.2022, № 0-0205-UA0043118 від 05.06.2023 вбачається, що вони не містять жодних даних щодо адреси об`єктів житлової та нежитлової нерухомості позивача та їх типів, внаслідок чого неможливо встановити визначальні ознаки кожного окремого об`єкту нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, як об`єкту оподаткування, а відтак і встановити підстави для його нарахування без визначення самого об`єкту оподаткування. Податковий орган, в порушення вимог приписів пункту 8.1 статті 58 ПК України, Порядку №1204, до спірних податкових повідомлень-рішень не додав розрахунки податкового зобов`язання.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕНННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 400780915, що сформована 24.10.2024, у власності ОСОБА_1 з 06.11.2019 перебуває об`єкт нерухомого майна - майновий комплекс загальною площею 5216,7 кв.м., який складається: в цілому з будівель цілісного майнового комплексу 1969 року побудови, адміністративна будівля А1 - загальна площа 63,60 кв.м., гараж Б1 - загальна площа 117,50 кв.м., склад В1 - загальна площа 42,40 кв.м., столярний цех Г1 - загальна площа 118,20 кв.м, битовий корпус Д1 - загальна площа 332,00 кв.м., баня Є1 - загальна площа 37,50 кв.м., склад І1- загальна площа 53,90 кв.м., пилорама З1 - загальна площа 138,50 кв.м., піч для випалювання цегли О2 - загальна площа 580,1 кв.м., навіс - загальна площа 410,40 кв.м., сарай П1 - загальна площа 964,80 кв.м., сарай Р1 - загальна площа 964,20 кв.м., сарай С1 - загальна площа 961,20 кв.м., навіс И - загальна площа 424,00 кв.м., вбиральня Ж - загальна площа 2,40 кв.м., душ Ф1 - загальна площа 2,30 кв.м., огорожа №1; ворота №2; водонапорна башня №3, димоход №4 - загальна площа 0,30 кв.м., живильник №5, колодязь №6, трансформатор №7 - загальна площа 3,40 кв.м.

30.10.2023 Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення №1-0205 від 25.11.2021, №0-0205 від 25.11.2021, № 1-0205 від 12.09.2022, № 0-0205-UA0043118 від 05.06.2023, якими ОСОБА_1 за 2019 рік, за 2020 рік, за 2021 рік та за 2022 рік визначено до сплати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 54423,00 гривень, 338779,02 гривень, 156501,00 гривень та 169542,75 гривень відповідно.

Зазначені податкові повідомлення-рішення направлені позивачем на адресу АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 20.08.2024 та довідки Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 26.08.2024 №299 позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що визначення позивачу податку на нерухоме майно загальною площею 5216,7 кв.м здійснено контролюючим органом правомірно на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, податкові повідомлення-рішення надсилались Головним управлінням ДПС у Вінницькій області з дотриманням вимог Податкового кодексу України, Головним управління ДПС у Вінницькій області сформовано відповідні розрахунки податкових зобов`язань, з яких можливо встановити об`єкт та тип нерухомості, його адресу, загальну площу, визначено ставку податку та визначено суму податку.

Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи, суд не встановив підстав для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

V. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.

Фактично апеляційна скарга обґрунтована доводами адміністративного позову, зокрема, що належний йому на праві власності майновий комплекс включає різні категорії споруд, частина яких не підлягає оподаткуванню, відсутністю розрахунку податкового зобов`язання, направленням податкових повідомлень-рішень на відмінну від реєстрації позивача адресу.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

VI. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України №2755-VI 02.12.2010 (далі ПК України) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В розумінні норм пункту 265.1 ст. 265 ПК України податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є складовою частиною податку на майно.

Порядок оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 ПК України.

Відповідно до пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (пп. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПК України).

Підпункт 266.1.1 пункту 266.1 статті 261 ПК України вказує, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до положень пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 статті 266 ПК України базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Як встановлено із матеріалів справи, Головним управлінням ДПС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення №1-0205 від 25.11.2021, №0-0205 від 25.11.2021, № 1-0205 від 12.09.2022, № 0-0205-UA0043118 від 05.06.2023, якими ОСОБА_1 за 2019 рік, за 2020 рік, за 2021 рік та за 2022 рік визначено до сплати податкові зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, в розмірі 54423,00 гривень, 338779,02 гривень, 156501,00 гривень та 169542,75 гривень відповідно.

Разом із тим, позивач не погоджується із такими податковими повідомленнями-рішеннями, оскільки зазначає, що хоч він і є власником нежитлової нерухомості - майнового комплексу, однак він включає різні категорії споруд, частина яких не підлягає оподаткуванню, зокрема житлова та тимчасові споруди, при цьому зазначивши, що оподаткуванню підлягають лише капітальні споруди.

Відповідно до частини першої статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон №1952).

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону №1952 встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Отже, у вказаному реєстрі міститься інформація про офіційне визнання і підтвердження державою конкретних фактів щодо набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до положень пп. 266.3.1 та 266.3.2 п. 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно пп. 266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку: за наявності у власності платника податку одного об`єкта житлової нерухомості, в тому числі його частки, податок обчислюється, виходячи з бази оподаткування, зменшеної відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті, та відповідної ставки податку; сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об`єктів житлової нерухомості.

Таким чином, відповідно до приписів статті 266 ПК України, податковий орган при формуванні сум податку податків на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки керується даними, наявними у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 400780915, що сформована 24.10.2024, у власності ОСОБА_1 з 06.11.2019 перебуває об`єкт нерухомого майна - майновий комплекс загальною площею 5216,7 кв.м., який складається:

в цілому з будівель цілісного майнового комплексу 1969 року побудови, адміністративна будівля А1 - загальна площа 63,60 кв.м., гараж Б1 - загальна площа 117,50 кв.м., склад В1 - загальна площа 42,40 кв.м., столярний цех Г1 - загальна площа 118,20 кв.м, битовий корпус Д1 - загальна площа 332,00 кв.м., баня Є1 - загальна площа 37,50 кв.м., склад І1- загальна площа 53,90 кв.м., пилорама З1 - загальна площа 138,50 кв.м., піч для випалювання цегли О2 - загальна площа 580,1 кв.м., навіс - загальна площа 410,40 кв.м., сарай П1 - загальна площа 964,80 кв.м., сарай Р1 - загальна площа 964,20 кв.м., сарай С1 - загальна площа 961,20 кв.м., навіс И - загальна площа 424,00 кв.м., вбиральня Ж - загальна площа 2,40 кв.м., душ Ф1 - загальна площа 2,30 кв.м., огорожа №1; ворота №2; водонапорна башня №3, димоход №4 - загальна площа 0,30 кв.м., живильник №5, колодязь №6, трансформатор №7 - загальна площа 3,40 кв.м.

Отже, як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 400780915, у власності фізичної особи ОСОБА_1 з 06.11.2019 року обліковується об`єкт нерухомого майна - цілісного майнового комплексу загальною площею 5216,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

За змістом частини другої статті 191 Цивільного кодексу України до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торгову марку або інші позначення та права, якщо протилежне не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, оскільки будівлі (як виробничі, так і адміністративні та допоміжні) входять до складу цілісного майнового комплексу, визначення позивачу податку на нерухоме майно загальною площею 5216,7 кв.м здійснено контролюючим органом правомірно на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що відповідає приписам Податкового кодексу України.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно із п.п. 41.1 ст. 41 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Відповідно до п. 58.1 ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.

Податкове повідомлення-рішення містить: 1) суму та підставу для визначення (нарахування/зменшення) грошового зобов`язання та/або податкового зобов`язання, що повинен сплатити платник податків, та/або суму та підставу для зменшення бюджетного відшкодування та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, та/або зменшення податку на доходи фізичних осіб, задекларованого до повернення з бюджету, зокрема при використанні права на податкову знижку, та/або збільшення/зменшення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, та посилання на норми цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до яких здійснено їх розрахунок; 2) попередження про необхідність складення та реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або про необхідність виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної (у випадках, передбачених цим Кодексом); 3) граничні строки сплати грошового зобов`язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності та/або реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування до неї або виправлення помилок, допущених під час зазначення реквізитів податкової накладної; 4) попередження про наслідки невиконання податкового повідомлення-рішення в установлений строк; 5) граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

У податковому повідомленні-рішенні зазначається або додається до нього детальний розрахунок податкового зобов`язання (за наявності) та штрафних фінансових санкцій.

Згідно із п. 266.10.2. ст. 266 ПК України, у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.

Порядок надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків затверджено наказом Міністерства Фінансів України від 28.12.2015 №1204, відповідно до положень п.11 розділу якого, у податковому повідомленні-рішенні наводиться або додається до нього розрахунок податкового зобов`язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі орган та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені (розрахунок пені додається у разі складання податкових повідомлень-рішень за формами "Р" (крім пені відповідно до статті 129 Кодексу), "Д" та "С") із зазначенням у ньому відповідної інформації, необхідної для їх визначення.

Пунктом 266.7.2. ст. 266 ПК України встановлено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України визначено, що податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

За правилами п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Як встановлено судом, оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлялися позивачу на адресу АДРЕСА_1 .

Однак, жодне із поштових відправлень позивачем отримане не було.

При цьому, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 20.08.2024 та довідки Станіславчицької сільської ради Жмеринського району Вінницької області від 26.08.2024 №299 позивач зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскаржувані податкові повідомлення-рішення направлялися відповідачем на адресу за якою позивач не зареєстрований та не проживає, тому позивачу про факт нарахування податку відомо не було.

Відповідно до пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України, платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

В свою чергу позивач, через необізнаність щодо нарахованих йому податкових зобов`язань, вчасно не скористався зазначеним правом щодо звірки, не міг скористатись процедурою щодо їх оскарження чи перерахунку.

Судовим розглядом також встановлено, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення №1-0205 від 25.11.2021, №0-0205 від 25.11.2021, № 1-0205 від 12.09.2022, № 0-0205-UA0043118 від 05.06.2023 про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 267 ПК України не містять інформації щодо об`єкту нерухомості, а саме, адресу місцезнаходження об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості, його площу, у зв`язку з чим неможливо встановити конкретний об`єкт оподаткування за який позивачу нараховано податкові зобов`язання.

Також, у порушення вимог приписів п. 58.1 ст. 58 ПК України податковим органом до кожного спірного податкового повідомлення-рішення не додано розрахунок податкового зобов`язання.

Суд першої інстанції наведені обставини не врахував, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно із ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають визнанню протиправними та скасуванню як такі, що не відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки вони не містять інформації про адресу об`єктів нерухості позивача, їх площу та типів, а також розрахунків податкових зобов`язань.

Згідно із ч.6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Так, документально підтвердженими судовими витратами є сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги на загальну суму 17981,15 грн, який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань.

VII. ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з пункту 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 січня 2025 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Вінницькій області №1-0205 від 25.11.2021, №0-0205 від 25.11.2021, № 1-0205 від 12.09.2022, № 0-0205-UA0043118 від 05.06.2023.

Стягнути з Головного управління ДПС у Вінницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 17981,15 грн (сімнадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одну грн 15 коп).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Біла Л.М. Гонтарук В. М.