Справа № 372/1819/25
Суддя: Проць Т. В.
Дата ухвалення: 2025-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 372/1819/25
Провадження № 2-а-46/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2025 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.,

при секретарі Лимаренко О.О.,

за участю представника позивача Міняйла Я.В.

представника відповідача Хребта С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2025 року ОСОБА_1 через свого представника адвоката Міняйла Я.В. звернувся до Обухівського районного суду Київської області з вказаним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення № 614 від 25.03.2025 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що згідно постанови № 614 від 25.03.2025 року за справою про адміністративне правопорушення 21.03.2025 року о 17 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено правопорушення, а саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не з`явився за викликом по повістці № 2662882 на 07.03.2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин. Зазначив, що позивач жодної повістки та повідомлення про направлення повістки від АТ «Укрпошта» не отримував та не знав про її існування. Про необхідність виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачеві стало відомо вже у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, де його було ознайомлено з повісткою № 2662882 та описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення. Однак, позивача не було ознайомлено із поштовим конвертом та доказами належного сповіщення про наявність відправлення на його адресу. Разом з цим зазначає, що відповідач в повістці зазначив мету виклику «уточнення даних», однак згідно електронного військово-облікового документа в реєстрі «Оберіг» дані позивача було уточнено вчасно, наявні актуальні адреса місця проживання, номер телефону та дата останнього проходження військово-лікарської комісії. Крім того, ОСОБА_1 має відстрочку від призову на військову службу, що підтверджує те, що у відповідача наявна актуальна інформація щодо позивача. Дії відповідача порушили права позивача, тому останній змушений звернутися до суду для відновлення цих прав та визнання постанови протиправною.

Ухвалою судді від 09.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом учасників справи.

02.05.2025 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача Хребта С.І. в якому останній вказав, що обов`язок військовозобов`язаного з`явитись за викликом до відповідного ТЦК та СП встановлений не повісткою, а законом, тому вважає винесену постанову законною та такою, що не підлягає скасуванню.

12.05.2025 року представник позивача адвокат Міняйло Я.В. подав до суду заяву, в якій вказав, що відповідач не надав належних доказів того, що позивач був належним чином повідомлений про спірну повістку, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, зазначених у позові.

Представник відповідача доводи позивача заперечив, посилаючись на правомірність оскаржуваної постанови. Просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини, встановив наступні обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України.

Згідно даних додатку "Резерв+" ОСОБА_1 , перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , має звання солдат, спеціальність оператор електронних обчислювальних машин. Дата уточнення даних 04.11.2024 року. Адреса проживання: АДРЕСА_1 . Вказано мобільний номер телефону та адресу електронної пошти. Має відстрочку на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 09.05.2025 року.

Також судом встановлено, що 25.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_5 було сформовано електронну повістку № 2662882 на ім`я ОСОБА_1 про виклик на 14 год. 00 хв. 07.03.2025 року для уточнення даних. Вказана повістка 26.02.2025 року була направлена на адресу місця реєстрації позивача, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З трекінгу відправлень Укрпошти № 424 вбачається, повістка на ім`я позивача прибула до відділення Укрпошти у м. Українка 28.02.2025 року, а 05.03.2025 року повернулася відправнику, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Згідно листа начальника відділу опрацювання запитів та розгляду звернень працівників АТ «Укрпошта» ОСОБА_2 вбачається, що 28.02.2025 року рекомендований лист з рекомендованим повідомленням про вручення з позначкою «Повістка ТЦК» надійшов до відділення та в той же день доставлявся згідно вказаної адреси, однак двері квартири ніхто не відчинив. Повідомлення про надходження листа вкладено в абонентську поштову скриньку адресата. Зважаючи, що відправником не зазначений номер телефону адресата, проінформувати останнього по телефону про надходження листа не вдалось можливим.

21.03.2025 відносно ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП. Згідно з вказаним протоколом, 21.03.2025 року о 17 год. 00 хв. в ІНФОРМАЦІЯ_4 було виявлено адміністративне правопорушення, а саме: військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився за викликом по повістці на зазначену дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних причин. У встановленому правопорушенні вбачаються ознаки порушення законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме порушення ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», чим вчинив правопорушення передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

В поясненні ОСОБА_1 вказав, що він не з`явився тому, що не отримував від Укрпошти сповіщення про надходження листа від ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 № 614 від 25.03.2025 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн.

Як вбачається із вказаної постанови, 21.03.2025 року о 17 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено правопорушення, а саме гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився за викликом по повістці № 2662882 на 07.03.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 без поважних. У встановленому правопорушенні вбачаються порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, а саме ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», чим порушив ч. 3 ст.210-1 Кодексу України про адміністративне правопорушення та тягне за собою накладання штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З встановлених судом обставин справи вбачається, що між сторонами виник спір з приводу оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, щодо правомірності притягнення особи до адміністративної відповідальності у сфері організаційно-правових засад мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні та відповідальності за порушення правил військового обліку та законодавства про оборону, військовий обов`язок і військову службу, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Відповідно до вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Частина 2 ст.2 КАС України визначає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, під час розгляду цієї справи, суду належить вирішити питання: чи дотримано Відповідачем-суб`єктом владних повноважень критерії правомірності рішення про притягнення Позивача до адміністратративної відповідальності. Зокрема покладення на Позивача обов`язку щодо явки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, належного оповіщення та дотримання Відповідачем вимоги процесуального законодавства під час провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Як передбачено ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Норми ст.280 КУпАП закріплюють обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно з п.1 ст.247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ч.2 ст.71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позов. Відповідно до статті 252 КУпАП та ч.1 ст.90 КАС України орган (посадова особа) та суд оцінюють докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За положеннями статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статті 78 цього Кодексу. Суб`єкт владних повноважень має довести правомірність прийнятого ним рішення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У частині 3 ст.210-1 КУпАП визначена відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.

Згідно ч.1 ст.210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.

Дана норма права є бланкетною, тобто закріплює лише загальні ознаки правила поведінки, а для їх встановлення необхідно керуватись положеннями інших нормативно-правових актів.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни визначає Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу", Закон України "Про борону України", Закон України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", "Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів" затверджений постановою КМУ №1487 від 30.12.2022, інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій Указом Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено на всій території України воєнний стан, який триває і по теперішній час.

З метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, Указом Президента України від 24.02.2022 №65/2022 "Про загальну мобілізацію" на всій території України оголошено проведення загальної мобілізації. Таким чином, з 24 лютого 2022 року на всій території Україні триває особливий період.

Відповідно до ч.10 ст.1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ч.1 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду; проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Як вбачається з трекера поштового відправлення № 424, поштове відправлення надійшло до відділення м. Українка 28.02.2025 року, а вже 05.03.2025 року воно було повернено відправнику через відсутність адресата за вказаною адресою.

Так, 28.02.2025 року рекомендований лист з позначкою «Повістка ТЦК» надійшов до відділення та в той же день доставлявся згідно вказаної адреси, однак двері квартири ніхто не відчинив. Повідомлення про надходження листа вкладено в абонентську поштову скриньку адресата. Зважаючи, що відправником не зазначений номер телефону адресата, проінформувати останнього по телефону про надходження листа не вдалось можливим.

Відповідно до п.82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 15 березня 2009 року, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою "Повістка ТЦК" під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК".

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою "Повістка ТЦК", працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за зазначеною адресою", яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.

Встановлено, що на поштовому конверті відправлення № 424 відсутній номер мобільного телефону позивача, що унеможливлює належне повідомлення позивача про очікування на нього поштового відправлення з повісткою.

Водночас, в матеріалах справи міститься витяг з додатку «Резерв+» позивача ОСОБА_1 , в якому вказаний його номер мобільного телефону, що вказує як на вчасне оновлення позивачем своїх облікових даних та інформування про це відповідача. При цьому, жодних доказів сповіщення позивача за наявним номером телефону про надходження рекомендованого листа - суду не надано.

Таким чином, вказане підтверджує те, що ОСОБА_1 не міг знати про направлення йому повістки з вимогою прибути 07.03.2025 року до відповідача. Зазначена обставина є суттєвою, оскільки відсутність обізнаності особи про виникнення певного обов`язку не може свідчити про умисне невиконання такого обов`язку.

Відповідачем не спростовані доводи позивача, що у нього не було умислу не з`являтись до ІНФОРМАЦІЯ_2 для уточнення даних, оскільки вперше він уточнив дані вчасно, а саме 04.11.2024 року, про що свідчить долучений до матеріалів справи витяг із застосунку "Резерв+".

Також, із долученої відповідачем повістки № 2662882 вбачається, що ОСОБА_1 викликався до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 07.03.2025 року на 14:00 годину для уточнення даних, проте відповідачем так і не наведено суду які ж саме дані мали б бути уточнені.

Крім цього, позивач має відстрочку на підставі п.12 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» до 09.05.2025 року, про що достеменно було відомо відповідачу.

Більше того, відповідно до примітки ст.210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в установленому порядку, пройшов військово-лікарську комісію і не доведено відповідачем факту ухилення від обліку, тому суд вважає, що в діях останнього відсутня вина у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку і мобілізацію, зокрема і Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, що виключає можливість притягнення до відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Таким чином, постанова відповідача у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, підлягає скасуванню, а справа - закриттю.

Разом з цим, суд зауважує, що позовні вимоги про визнання незаконними та протиправними дій інспектора охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у даній справі.

За приписами ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 605,60 грн. судового збору, сплаченого за подання адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 № 614 від 25.03.2025 щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 605,60 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 05 червня 2025 року.

Суддя: Проць Т.В.