Справа № 460/7040/25
Суддя: О.О. Максимчук
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2025 рокум. Рівне№460/7040/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Максимчука О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" до Національного агентства з акредитації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий виклад позицій учасників справи.

До Рівненського окружного адміністративного суду (далі суд) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" (далі - позивач) до Національного агентства з акредитації України (далі відповідач або НААУ), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії відповідача по вилученню у позивача атестату про акредитацію ООВ №201338 та забороні посилатися на акредитацію НААУ та використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA під час здійснення оцінки відповідності протягом періоду судового оскарження рішення Національного агентства з акредитації України від 20.02.2025, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338;

- зобов`язати відповідача розмістити на власному офіційному сайті в розділі "Реєстр акредитованих ООВ" відомості про зупинення дії рішення Національного агентства з акредитації України від 20.02.2025, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338, на період судового оскарження такого рішення, а також зобов`язати відповідача повернути позивачу атестат про акредитацію ООВ №201338.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до приписів статті 71 Закону України "Про адміністративну процедуру" оскарження в судовому порядку рішення НААУ від 20.02.2025 про тимчасове зупинення з 24 лютого 2025 року дії атестата про акредитацію ООВ №201338, дійсного з 13 вересня 2022 року до 12 вересня 2027 року, зупиняє дію такого рішення на весь період оскарження. Також позивач зазначає про те, що рішення НААУ від 20.02.2025 не містить жодного застереження про те, що оскарження цього рішення не зупиняє його дію і не містить посилання на норму закону, яка б встановлювала такий правовий наслідок. Позивач мав законні очікування того, що протягом всього процесу судового оскарження рішення буде зупинене і позивач матиме право на здійснення відповідної діяльності як випробувальна лабораторія в межах сфери акредитації, визначеної атестатом про акредитацію ООВ №201338, та наголошує на тому, що відповідач ігнорує положення Закону України "Про адміністративну процедуру" і вчиняє протиправні дії по забороні позивачу посилатися на акредитацію НААУ та використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA під час здійснення оцінки відповідності протягом періоду судового оскарження рішення Національного агентства з акредитації України від 20.02.2025.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та у строк, встановлений ухвалою суду про відкриття провадження у справі, подав до суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог. Свої заперечення аргументує тим, що 20.02.2025 НААУ прийнято рішення про тимчасове зупинення дії атестату про акредитацію Випробувальної лабораторії позивача №201338, яке не було оскаржено у досудовому порядку шляхом подання апеляції відповідно до статті 9 Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності". Відповідач також вказує на те, що рішення про тимчасове зупинення дії атестату про акредитацію було здійснено в межах функцій, наданих відповідачу Законом України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" з урахуванням інформації, наданої Офісом Генерального прокурора у листі від 04.12.2024 №31/1/3-40213-21 (вх. НААУ №45-ПО від 04.12.2024), а також наголошує на тому, що НААУ відповідно до своїх функцій правомірно витребувало у позивача оригінал атестату про акредитацію №201338, та наголосило на тому, що ООВ забороняється посилатися на акредитацію НААУ, використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA для своєї діяльності, з дати набуття чинності рішенням НААУ про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію. У відзиві відповідач також звертає увагу суду на те, що відповідно до частини другої статті 3 Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів з акредитації регулюються Законом України «Про адміністративну процедуру» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, при цьому відповідно до пунктів 8.2.8, 8.5 Порядку акредитації настанови з управління приймаються рішення НААУ. Наказом НААУ затверджуються форми документів, зокрема і Рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ форма Ф-08.00.54 (редакція 09) від 16.05.2023, відповідно до Закону та міжнародного стандарту ДСТУ ISO/IEC 17011:2019 "Оцінювання відповідності. Загальні вимоги до органів з акредитації, що акредитують органи з оцінки відповідності", форми та процедура прийняття рішення оцінені на відповідність Закону України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" та стандарту ДСТУ ISO/IEC 17011:2019 під час паритетного оцінювання Європейською кооперацією з акредитації, що свідчить про те, що процедура прийняття рішення та саме рішення відповідає вимогам чинного законодавства, міжнародним стандартам та іншим документам з питань акредитації. На підставі наведеного відповідач стверджує про те, що прийняте ним рішення не впливає на господарську діяльність позивача та просить у задоволенні позову відмовити повністю.

2. Заяви, клопотання учасників справи, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява подана до суду 15.04.2025 позивачем у електронній формі із використанням електронного кабінету позивача у підсистемі "Електронний суд" ЄСІТС, надійшла до суду і була зареєстрована в автоматизованій системі діловодства суду 16.04.2025.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 визначено суддю Максимчука О.О. головуючим суддею (суддею-доповідачем) з розгляду справи за вказаною позовною заявою.

Ухвалою суду від 17.04.2025 суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду і відкрив провадження в адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати суддею одноособово за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та встановив учасникам справи строки для подання до суду їх заяв по суті спору та доказів.

Зазначена ухвала суду про відкриття провадження у справі від 17.04.2025 була направлена судом для сторін у електронній формі і отримана ними через електронні кабінети в ЄСІТС.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву та 01.05.2025 подав до суду відзив, у якому відповідач виклав свої заперечення проти позову.

Позивачем 08.05.2025 подано до суду відповідь на відзив, у якій наведено заперечення щодо кожного доводу відповідача, вказаного у відзиві, які подібні до вказаних у позові, а також повідомлено про те, що у справі №460/3826/25 Рівненським окружним адміністративним судом 11.04.2025 прийнято рішення, яким задоволено позов ТОВ "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" до Національного агентства з акредитації України про визнання протиправним та скасування рішення, визнано протиправним та скасовано рішення Національного агентства з акредитації України від 20.02.2025, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338, дійсного з 13 вересня 2022 року до 12 вересня 2027 року.

Відповідач правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався.

01.05.2025 представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Офісу Генерального прокурора, та із заявою, у якій просив допитати у якості свідка начальника відділу акредитації лабораторій з випробувань у сфері транспорту НААУ Ткаченко Тетяну Євгенівну, а також із клопотанням про розгляд справи за правилами загального позовного провадження або в порядку спрощеного провадження з повідомленням та викликом у судове засідання.

Позивачем через підсистему "Електронний суд" подано письмові заперечення проти задоволення зазначених клопотань відповідача.

Ухвалами від 14.05.2025 суд відмовив у задоволенні клопотань відповідача про виклик свідка, про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, про залучення Офісу Генерального прокурора до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

На момент розгляду справи по суті і ухвалення судом цього рішення інші заяви, клопотання від учасників справи до суду не надійшли, а також суд не здійснював інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

З урахуванням вимог частини 4 статті 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

3. Встановлені судом обставини справи, зміст спірних правовідносин і їх нормативно-правове регулювання, висновки суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, з`ясувавши доводи та аргументи сторін, на яких ґрунтуються їх позовні вимоги і заперечення, дослідивши подані сторонами письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, що враховані судом при вирішення спору по суті, а також вважає, що до спірних правовідносин за наведених фактичних обставин справи підлягають застосуванню наступні норми права.

Правові, організаційні та економічні засади акредитації органів з оцінки відповідності в Україні визначає Закон України "Про акредитацію органів з оцінки відповідності" від 17.05.2001 №2407-III (далі - Закон №2407-III), стаття 1 якого дає таке значення термінам, які вживаються у цьому законі:

- акредитація органів з оцінки відповідності (далі - акредитація) - засвідчення національним органом України з акредитації того, що орган з оцінки відповідності відповідає вимогам національних стандартів, гармонізованих з відповідними міжнародними та європейськими стандартами або вимогам міжнародних чи європейських стандартів, та у разі необхідності будь-яким додатковим вимогам щодо акредитації у відповідних сферах для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності;

- національний знак акредитації - знак, який засвідчує, що організація, яка використовує цей знак, акредитована національним органом України з акредитації;

- оцінка - процес оцінювання компетентності органу з оцінки відповідності у визначеній сфері акредитації, що здійснюється національним органом України з акредитації на основі визначених стандартів та/або інших нормативних документів.

Статтею 3 Закону №2407-III встановлено, що законодавство України у сфері акредитації складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у цій сфері. Відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів з акредитації регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (частина 2 статті 3 Закону №2407-III).

Відносини органів виконавчої влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, інших суб`єктів, які відповідно до закону уповноважені здійснювати функції публічної адміністрації, з фізичними та юридичними особами щодо розгляду і вирішення адміністративних справ у дусі визначеної Конституцією України демократичної та правової держави та з метою забезпечення права і закону, а також зобов`язання держави забезпечувати і захищати права, свободи чи законні інтереси людини і громадянина регулює Закон України "Про адміністративну процедуру" від 17.02.2022 №2073-IX (далі - Закон №2073-IX).

Пунктом 3 частини 1 статті 2 Закону №2073-IX надано визначення терміну адміністративний акт як рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).

Статтею 6 Закону №2407-III визначено, що акредитація здійснюється національним органом України з акредитації. Національний орган України з акредитації є державною організацією, яка утворюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку, та провадить некомерційну господарську діяльність без мети одержання прибутку. Положення про національний орган України з акредитації затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері економічного розвитку.

Основними функціями національного органу України з акредитації відповідно до часини 7 статті 6 Закону №2407-III є: акредитація органів з оцінки відповідності, в тому числі прийняття рішень про акредитацію, відмову в акредитації, розширення та обмеження сфери акредитації, тимчасове зупинення і поновлення дії та скасування атестата про акредитацію; проведення моніторингу за відповідністю акредитованих ним органів з оцінки відповідності вимогам акредитації (далі - моніторинг) шляхом здійснення нагляду, проведення повторних, позачергових та інших оцінок; затвердження: порядку здійснення акредитації, програм робіт з акредитації; порядку проведення моніторингу; порядку розгляду скарг, пов`язаних з діяльністю акредитованих органів з оцінки відповідності; кваліфікаційних вимог, порядку та правил атестації персоналу з акредитації; складу атестаційної комісії персоналу з акредитації; організація відбору, навчання, підготовки та атестації персоналу з акредитації, залучення його до проведення робіт з акредитації; ведення реєстру акредитованих органів з оцінки відповідності та реєстру персоналу з акредитації; участь у роботі з гармонізації нормативно-правових актів, національних стандартів та інших документів з питань акредитації з міжнародними та європейськими правилами і стандартами, які визначають вимоги до національного органу України з акредитації та акредитованих органів з оцінки відповідності; організація науково-дослідних робіт у сфері акредитації; організація інформаційного забезпечення з питань акредитації.

Пунктом 1 Положення про Національне агентство з акредитації України (ідентифікаційний код 26196207), затвердженого наказом Мінекономіки від 21.08.2023 №11549 (далі Положення №11549), встановлено, що Національне агентство з акредитації України є національним органом України з акредитації органів з оцінки відповідності, державною організацією, яка належить до сфери управління Міністерства економіки України та провадить некомерційну господарську діяльність.

Відповідно до пункту 2 вказаного Положення №11549 Національне агентство з акредитації України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінекономіки та цим Положенням.

Згідно з пунктом 8 Положення №11549 основними функціями НААУ відповідно до мети діяльності серед іншого є: акредитація органів з оцінки відповідності, у тому числі прийняття рішень про акредитацію, відмову в акредитації, розширення та обмеження сфери акредитації, тимчасове зупинення і поновлення дії та скасування атестата про акредитацію.

Частиною 7 статті11 Закону №2407-III визначено, що якщо національний орган України з акредитації встановлює, що акредитований орган з оцінки відповідності втратив компетентність для провадження визначеної діяльності з оцінки відповідності або вчинив грубе порушення своїх обов`язків, національний орган України з акредитації вживає всіх належних заходів до обмеження сфери акредитації, тимчасового зупинення дії або скасування атестата про акредитацію.

З системного аналізу наведених норм права слідує, що рішення НААУ щодо тимчасового зупинення дії атестата про акредитацію органу з оцінки відповідності в розумінні приписів пункту 3 частини 1 статті 2 Закону №2073-IX є адміністративним актом, а отже, на нього поширюються вимоги зазначеного закону щодо порядку прийняття, форми та змісту адміністративного акта.

З наявних у матеріалах справи доказів суд встановив, що НААУ засвідчило компетентність Випробувальної лабораторії ТОВ "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" відповідно до вимог ДСТУ EN ISO/IEC 17025:2019 (EN ISO/IEC 17025:2017, IDT; ISO/IEC 17025:2017, IDT) у сфері випробування колісних транспортних засобів категорій: N, M, O, L; випробування частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на КТЗ, на підтвердження чого видано атестат про акредитацію, який зареєстровано у Реєстрі 07.02.2022 за №201338, у якому зазначено, що датою первинної акредитації є 10.05.2017, та вказано про його дійсність до 09.05.2022.

13.09.2022 НААУ зареєстровано в Реєстрі за №201338 атестат про акредитацію Випробувальної лабораторії ТОВ "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" у сфері випробування колісних транспортних засобів категорій: N, M (крім тролейбусів), O, L; випробування частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на КТЗ, в якому зазначено про дійсність атестату до 12.09.2027

20.02.2025 НААУ прийнято рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ або частини його сфери акредитації, затверджене директором Національного агентства з акредитації України С.Костюком, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338, дійсного з "13" вересня 2022 року до "12" вересня 2027 року. ООВ повернути атестат про акредитацію до НААУ в термін до 10.03.2025. Сектору реєстру внести до Реєстру акредитованих ООВ відповідні зміни та направити листи до наступних міністерств і відомств для інформування: Міністерство розвитку громад та територій України.

Крім того, у вказаному рішенні під назвою "До уваги ООВ!" зазначено, що тимчасове зупинення діє до 23 лютого 2026 року. Якщо дія атестата про акредитацію не поновлена на протязі терміну дії Рішення, то він скасовується. Відповідно до п.6.1. "Положення про комісію з апеляцій НААУ" (ЗД-15.00.05), ООВ може подати апеляцію з приводу цього рішення до апеляційної комісії НААУ протягом тридцяти календарних днів з дати отримання рішення у встановленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи позивач оскаржив в судовому порядку рішення НААУ про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ №201338, шляхом подання до Рівненського окружного адміністративного суду позовної заяви, яка була прийнята до розгляду у справі №460/3826/25 ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 28.02.2025.

28.02.2025 ТОВ "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" листом за №43 повідомило НААУ про судове оскарження товариством рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ №201338 та з посиланням на статтю 71 Закону №2073-IX зазначив, що пред`явлення позову зупинило дію вказаного рішення, оскільки у рішенні відсутнє застереження про протилежне, а тому позивач просив НААУ: врахувати у своїй діяльності, що рішення від 20.02.2025 року, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338, є зупиненим на період до набуття рішенням у судовій справі законної сили та те, що ООВ має право на провадження діяльності на цей період; оприлюднити на офіційному сайті НААУ в розділі "Реєстр акредитованих ООВ" відомості про те, що рішення НААУ від 20.02.2025 року, яким тимчасово зупинено з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338, є зупиненим.

04.03.2025 листом за №2-2/5-1210 НААУ у відповідь на лист позивача від 28.02.2025 №43 (вх. НААУ від 03.03.2025 №2310) повідомило, що процедура тимчасової зупинки дії атестату про акредитацію визначена Законом та іншими актами з акредитації, зокрема, абзацом шостим пункту 8.5 Настанови з управління встановлено, що з дати набуття чинності рішення НААУ про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію, ООВ забороняється посилатися на акредитацію НААУ, використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA для своєї діяльності. Також повідомлено про те, що наказом НААУ затверджуються форми документів, зокрема, і Рішення про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ, відповідно до Закону та міжнародного стандарту ДСТУ ISO/IEC 17011:2019 "Оцінювання відповідності. Загальні вимоги до органів з акредитації, що акредитують органи з оцінки відповідності", форми оцінені на відповідність Закону та стандарту під час паритетного оцінювання Європейською кооперацією з акредитації, а тому дія статті 71 Закону України "Про адміністративну процедуру" не розповсюджується на форми рішень НААУ. Також звернуто увагу позивача на те, що рішення від 20.02.2025 діє протягом 1 року, а саме до 23.02.2026, і не є зупиненим до завершення судового розгляду та повідомлено про те, що якщо ООВ не поверне атестат про акредитацію до 10.03.2025, НААУ буде розглядати питання щодо його скасування.

20.03.2025 НААУ листом за №2-2/5-1557 серед іншого звернуло увагу позивача на те, що рішення від 20.02.2025 діє протягом 1 року, а саме до 23.02.2026, і його дія не зупинена, а якщо ООВ продовжить посилатись на акредитацію, то це призведе до ще одного грубого порушення відповідно до пункту 2 Загального документу "Перелік грубих порушень з боку акредитованого органу з оцінки відповідності" (ЗД-08.00.35).

Як слідує з матеріалів справи спір полягає у тому чи зупиняє дію адміністративного акта, яким в даному разі є рішення НААУ від 20.02.2025 про тимчасове зупинення з 24 лютого 2025 року дії атестата про акредитацію ООВ №201338, здійснення судового оскарження такого адміністративного акта.

Суд зазначає, що з огляду на те, що приписами частини 2 статті 3 Закону №2407-III встановлено, що відносини щодо прийняття, набрання чинності, оскарження в адміністративному порядку, виконання, припинення дії адміністративних актів з акредитації регулюються Законом України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, то за відсутності на момент спірних відносин у Законі №2407-III норм, які б встановлювали зміст адміністративних актів, які приймає НААУ у сфері акредитації, а також за відсутності у цьому Законі положень про наслідки судового оскарження адміністративного акта НААУ, застосуванню підлягають відповідні норми Закону України "Про адміністративну процедуру".

Частиною 1 статті 71 Закону №2073-IX встановлено, що письмовий адміністративний акт або усний адміністративний акт, підтверджений у письмовій формі, складається із вступної, мотивувальної, резолютивної та заключної частин. У вступній частині зазначаються найменування адміністративного органу, дата прийняття адміністративного акта та його реєстраційний номер, відомості в обсязі, достатньому для встановлення особи адресата адміністративного акта, та його контактні дані. Мотивувальна частина адміністративного акта складається згідно з вимогами цього Закону. У резолютивній частині адміністративного акта зазначається суть прийнятого за результатами розгляду справи рішення. Крім того, можливе викладення додаткових положень, визначених цією статтею.

У заключній частині зазначаються строк набрання адміністративним актом чинності та спосіб визначення такого строку. В адміністративному акті, який негативно впливає на право, свободу чи законний інтерес особи або покладає на неї певний обов`язок, зазначаються строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду, до якого особа може подати позов). У разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, у заключній частині повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.

Оцінюючи рішення НААУ від 20.02.2025 про тимчасове зупинення з 24 лютого 2025 року дії атестата про акредитацію ООВ №201338 на предмет відповідності його змісту, вимогам, встановленим у частині 1 статті 71 Закону №2073-IX, суд дійшов до висновку про те, що цей адміністративний акт є таким, що негативно впливає на права та законні інтереси позивача (в частині права на здійснення певної діяльності на яку суб`єкт був акредитований) та покладає на нього певні обов`язки (зокрема, повернути атестат про акредитацію до НААУ в термін до 10.03.2025 та припинити посилатися на акредитацію НААУ, використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA для своєї діяльності), а отже відповідно до приписів абзацу 6 частини 1 статті 71 Закону №2073-IX такий адміністративний акт повинен містити строки і порядок його оскарження (у тому числі найменування та місцезнаходження адміністративного органу, який є суб`єктом розгляду скарги, та вид суду до якого особа може подати позов), а у разі якщо подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію адміністративного акта, то у заключній частині цього акта повинна міститися вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку.

Зі змісту рішення НААУ від 20.02.2025 вбачається, що у ньому відсутнє застереження про те, що подання скарги чи пред`явлення позову не зупиняє дію цього адміністративного акта, а також не міститься вказівка на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку, що дає підстави для висновку про те, що судове оскарження такого рішення призводить до наслідку, встановленого абзацом 6 частини 1 статті 71 Закону №2073-IX, тобто до зупинення дії рішення.

Суд відхиляє доводи відповідача про те, що дія статті 71 Закону України "Про адміністративну процедуру" не поширюється на рішення НААУ, оскільки форми цих рішень оцінені на відповідність Закону №2407-III та стандарту під час паритетного оцінювання Європейською кооперацією з акредитації, адже як судом вже зазначено вище по тексту Закон №2407-III не містить норм, які б встановлювали або регулювали зміст адміністративних актів, які приймає НААУ у сфері акредитації, а частина 2 статті 3 Закону №2407-III встановлює вимогу застосування до спірних правовідносин Закону України "Про адміністративну процедуру" з урахуванням особливостей, визначених Законом №2407-III, та не містить покликань на будь-які інші нормативно-правові акти та стандарти.

Зазначене вказує на те, що НААУ як адміністративний орган та як національний орган України з акредитації зобов`язаний у своїй діяльності дотримуватися вимог Закону України "Про адміністративну процедуру", в тому числі і приписів статті 71 цього Закону, якою регламентовано вимоги до змісту адміністративного акту.

Суд зазначає, що ні Закон №2407-III, ані будь-які інші закони на момент спірних правовідносин не містили приписів, відповідно до яких адміністративне або судове оскарження рішення НААУ про тимчасове зупинення атестата про акредитацію не зупиняє дію такого адміністративного акта, а тому суд дійшов до висновку про те, що здійснення позивачем судового оскарження Рішення НААУ від 20.02.2025 шляхом подання позову до Рівненського окружного адміністративного суду, який розглядається у справі №460/3826/25, зупинило дію цього акта.

Суд вважає за необхідне зазначити, що запровадження і затвердження НААУ певних форм своїх рішень, які приймаються ним у сфері акредитації, не звільняє такий адміністративний орган від застосування законодавства чинного на дату прийняття певних рішень та здійснення дій, а відповідно і від обов`язку приведення своїх форм рішень у відповідність до чинних норм законодавства, що вбачається з наступного.

Статтею 3 Закону №2073-IX встановлено, що адміністративна процедура визначається Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Законом можуть бути встановлені особливості адміністративного провадження для окремих категорій адміністративних справ. Такі особливості повинні відповідати принципам адміністративної процедури, визначеним цим Законом.

Згідно з нормами статті 4 Закону №2073-IX принципами адміністративної процедури є: 1) верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; 2) рівність перед законом; 3) обґрунтованість; 4) безсторонність (неупередженість) адміністративного органу; 5) добросовісність і розсудливість; 6) пропорційність; 7) відкритість; 8) своєчасність і розумний строк; 9) ефективність; 10) презумпція правомірності дій та вимог особи; 11) офіційність; 12) гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні; 13) гарантування ефективних засобів правового захисту.

Суд зауважує, що принцип адміністративної процедури «верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності» полягає в тому, що діяльність адміністративних органів має відповідати праву як за формою, так і за змістом. Цей базовий і фундаментальний для адміністративної процедури принцип гарантує, що адміністративні органи діють на основі, в межах і у спосіб, передбачений законом, що забезпечує законність, прозорість та передбачуваність дій таких органів, а це в свою чергу забезпечує юридичну визначеність у публічно-правових відносинах.

Частинами 1 статті 6 Закону №2073-IX визначено, що адміністративний орган здійснює адміністративне провадження виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, цим Законом та іншими законами України, а також на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З огляду на вказані норми права, з урахуванням пункту 2 Положення №11549, згідно з яким НААУ у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, наказами Мінекономіки та цим Положенням, суд дійшов до висновку про те, що не відповідають нормам законодавства, чинного на момент спірних правовідносин, твердження відповідача про те, що дія статті 71 Закону України "Про адміністративну процедуру" не розповсюджується на форму та зміст рішень НААУ, а також суд дійшов до висновку про те, що таке твердження, вказане НААУ у листі від 04.03.2025 за №2-2/5-1210 на адресу позивача, суперечить принципу верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності.

Оцінюючи доводи відповідача щодо обставин та підстав прийняття ним Рішення від 20.02.2025, а також правомірності дій НААУ щодо тимчасового зупинення дії атестата про акредитацію ООВ №201338, суд зазначає, що предметом спору у цій справі не є правомірність чи протиправність вказаного рішення відповідача, адже позовні вимоги стосуються виключно питання про те, які правові наслідки виникають у зв`язку із судовим оскарження такого рішення, зокрема, чи зупиняється дія такого оскарженого в судовому порядку рішення відповідача.

Частиною 2 статті 9 КАС України встановлено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

А тому, оскільки правомірність Рішення від 20.02.2025 не є предметом розгляду у цій справі, а це питання є предметом судового розгляду у справі №460/3826/25, в якій 11.04.2025 Рівненським окружним адміністративним судом прийнято рішення, яке на час розгляду даної справи не набрало законної сили, то суд дійшов до висновку про те, що доводи відповідача в частині правомірності прийняття ним Рішення від 20.02.2025 перебувають поза межами позовних вимог у цій справі і по-суті спрямовані відповідачем на переоцінку рішення суду у іншій справі, що суперечить процесуальному законодавству, яке передбачає, апеляційний порядок оскарження рішення суду у разі незгоди з ним учасника справи, а не ініціювання перегляду доводів та аргументів у іншій судовій справі, в якій таке питання перебуває поза межами позовних вимог.

З огляду на те, що суд дійшов до висновку, що судове оскарження позивачем Рішення НААУ від 20.02.2025 зупиняє дію такого адміністративного акта, то відповідно з дати постановлення ухвали Рівненського окружного адміністративного суду про відкриття провадження у справі №460/3826/25, яка була прийнята 28.02.2025, настають наслідки, пов`язані із зупиненням дії такого акта, а саме можливість невиконання оскаржуваного адміністративного рішення до завершення його судового оскарження (до набрання рішення суду законної сили).

Зазначений висновок з урахуванням обставин цієї справи дає підстави виснувати, що наслідком зупинення дії Рішення НААУ від 20.02.2025 у зв`язку із його судовим оскарженням, є можливість позивачу до набрання рішенням суду у справі №460/3826/25 законної сили здійснювати діяльність у сфері випробування колісних транспортних засобів категорій: N, M, O, L; випробування частин та обладнання, які можуть бути встановлені та/або використані на КТЗ на яку його було акредитовано атестатом про акредитацію ООВ №201338, а доводи відповідача про протилежне не ґрунтуються на нормах законодавства, яке регулює адміністративну процедуру.

В аспекті спірних правовідносин, відповідачем під час вилучення у позивача атестата про акредитацію ООВ №201338 та забороні посилатися на акредитацію НААУ та використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC не дотримано принципу venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), в основі якого знаходиться засада добросовісності як одна із складових верховенства права, адже незазначення у Рішенні від 20.02.2025 твердження про те, оскарження цього рішення зупиняє його дію та відсутність посилання на норму закону, яка б встановлювала такий правовий наслідок, було достатньою підставою для позивача вважати, що такого наслідку немає, а тому вимога про зупинення діяльності, повернення атестата про акредитацію та забороні посилатися на акредитацію суперечила попередній поведінці адміністративного органу.

Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. (Аналогічний правовий висновок сформульовано, зокрема, у постановах Верховного Суду від 07.08.2019 у справі №496/1561/16-ц та від 07.10.2020 у справі N 450/2286/16-ц).

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про протиправність дій відповідача по вилученню у позивача атестату про акредитацію ООВ №201338 та забороні посилатися на акредитацію НААУ і використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA під час здійснення оцінки відповідності протягом періоду судового оскарження Рішення НААУ від 20.02.2025.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Як зазначено Верховним Судом у постанові від 30.05.2025 у справі №460/14220/22 в аспекті гарантування конституційного права на судовий захист, яке повинне бути не ілюзорним, а справжнім та повноцінно реалізованим, Конституційний Суд України зазначає в своїх рішеннях, що «правосуддя за своєю суттю визначається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах» (перше речення абзацу 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на вказане, суд зазначає, що судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права.

Судом враховано, що здійснення діяльності позивачем, яка була тимчасово зупинена рішенням НААУ від 20.02.2025, неможливе у разі якщо на офіційному веб-сайті відповідача буде вказана інформація про тимчасове зупинення дії атестата про акредитацію ООВ №201338 і не буде зазначено про те, що на період судового оскарження дія такого адміністративного акту зупинена, а також без зобов`язання відповідача повернути позивачу атестат про акредитацію ООВ №201338, а тому позовні вимоги в цій частині також є такими, що підлягають задоволенню.

4. Висновки суду по суті спору та позовних вимог.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, відповідні їм правовідносини, застосовані до них судом норми права, суд дійшов до наступних висновків по суті спору та позовних вимог.

Оскільки відповідачем у Рішенні від 20.02.2025, яке є адміністративним актом і на яке поширюються вимоги щодо його змісту, встановлені приписами статті 71 Закону №2073-IX, не містило застереження про те, що пред`явлення позову не зупиняє дію цього адміністративного акта та вказівки на такий винятковий правовий наслідок з посиланням на правові підстави для такого винятку, то дія зазначеного адміністративного акта є зупиненою на період його судового оскарження у справі №460/3826/25, а тому підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання протиправними дій відповідача по вилученню у позивача атестату про акредитацію ООВ №201338 та забороні посилатися на акредитацію НААУ і використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA під час здійснення оцінки відповідності протягом періоду судового оскарження рішення від 20.02.2025.

Матеріалами справи, дослідженими судом в ході судового розгляду справи, підтверджено що відповідач не застосовував норм статті 71 Закону №2073-IX та вживав заходів для унеможливлення діяльності позивача після прийняття Рішенні від 20.02.2025, незважаючи на факт судового оскарження такого рішення, а тому у зв`язку із встановленням факту зупинення дії адміністративного акта позивач потребує ефективного поновлення його прав, пов`язаних із правовими наслідками зупинення дії Рішення від 20.05.2025.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, в ході розгляду справи не довів правомірності своєї поведінки в спірних правовідносинах, а тому суд вважає, що у цій справі наявні фактичні і правові підстави для ухвалення судом рішення про повне задоволення позову.

5. Розподіл судових витрат.

З огляду на приписи чинного законодавства при зверненні до суду із позовною заявою у цій справі позивач сплатив до бюджету судовий збір у розмірі 7267,20 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи платіжною інструкцією №665 від 16.04.2025. З урахуванням наведеного та оскільки суд визнав по суті обґрунтованими позовні вимоги, то понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у зв`язку із розглядом справи (за подання позовної заяви) підлягають присудженню на його користь у розмірі 7267,20 грн за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" до Національного агентства з акредитації України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинення певних дій, - задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Національного агентства з акредитації України по вилученню у Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" атестата про акредитацію ООВ №201338 та забороні Товариству з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" посилатися на акредитацію НААУ та використовувати національний знак акредитації або комбіновані знаки ILAC MRA або IAF MLA під час здійснення оцінки відповідності протягом періоду судового оскарження рішення Національного агентства з акредитації України від 20.02.2025, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338.

Зобов`язати Національне агентство з акредитації України розмістити на власному веб-сайті в розділі "Реєстр акредитованих ООВ" відомості про зупинення дії рішення Національного агентства з акредитації України від 20.02.2025, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338, на період судового оскарження такого рішення;

Зобов`язати Національне агентство з акредитації України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" атестат про акредитацію ООВ №201338 на період судового оскарження рішення Національного агентства з акредитації України від 20.02.2025, яким вирішено тимчасово зупинити з 24 лютого 2025 року дію атестата про акредитацію ООВ №201338.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" за рахунок Національного агентства з акредитації України понесені витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 7267,20 грн (сім тисяч двісті шістдесят сім гривень двадцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДП-СТАНДАРТМЕТРОЛОГІЯ" (місцезнаходження: вул. Князя Володимира, 28 Б, офіс 1, м. Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028; );

Відповідач: Національне агентство з акредитації України (місцезнаходження: бульв. Шевченка Тараса, 23, м. Київ, 01032; ).

Суддя Олександр МАКСИМЧУК