Справа № 400/5103/25
Суддя: Величко А.В.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

04 червня 2025 р. № 400/5103/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Величко А.В., розглянувши позовну заяву

за адміністративним позовомОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідачаІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ,

провизнання дій протиправними; визнання протиправними та скасування наказів від 13.03.2025 року №77 в частині, від 14.03.2025 року №78 в частині; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 та військової частини НОМЕР_1 , в якому просить суд:

- визнати протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 по взяттю на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати протиправним і скасувати наказ ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №77 від 13.03.2025 року в частині про призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за мобілізацією з 13.03.2025 року до військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати наказ військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №78 від 14.03.2025 року в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 ;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виключити солдата ОСОБА_1 списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 21.05.2025 року суд залишив позов ОСОБА_1 без руху. Для усунення недоліків позивачці запропоновано подати до Миколаївського окружного адміністративного суду заяву про поновлення строку звернення до суду разом з доказами поважності причин пропуску строку звернення до суду.

29.05.2025 року на виконання вимог зазначеної ухвали позивач, через свого представника, подав заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду. В обґрунтування заяви послалася на те, що вимоги про визнання протиправними дії посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 по взяттю на військовий облік ОСОБА_1 та скасування наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 №77 від 13.03.2025 року про призов ОСОБА_1 на проходження військової служби за призовом по мобілізації не є діями та рішеннями про прийняття на публічну службу, а тому строк для їх оскарження передбачений ч.2 ст.122 КАС України та складає 6 (шість) місяців, що обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Зазначив, що прийняттям на публічну службу можливо розглядати тільки наказ військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №78 від 14.03.2025 року про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , однак при цьому вказав наступне. Частина 5 ст.122 КАС України передбачає саме прийняття на публічну службу, тобто здійснення наступного алгоритму дій, подання особою відповідної заяви з проханням прийняти на роботу до організації в якій робота буде рахуватись публічною службою і на підставі поданої особою особисто заяви про прийняття на роботу здійснюється її прийняття. Тобто прийняття на публічну службу здійснюється на підставі вільного волевиявлення особи на підставі поданої особою заяви. Тобто ч.5 ст.122 КАС України регулює лише працевлаштування особи на добровільній основі на підставі власного волевиявлення. В даній ситуації має місце примусове, без будь якої згоди особи, зарахування до списків особового складу військової частини, саме примусове зарахування, а не прийняття згідно поданої заяви особи. Відповідно зарахування до складу військової частини у зв`язку з призовом по мобілізації відповідно до мобілізаційного плану не є ідентичними прийняттю на роботу. З огляду на зазначене вважає, що строк для оскарження наказу про зарахування до складу військової частини саме у зв`язку з призовом по мобілізації передбачений саме ч.2 ст.122 КАС України та складає 6 (шість) місяців, що обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Крім того у місячний строк подати позовну заяву не було можливості, оскільки до 14.04.2025 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні. Крім того поданню до суду перешкоджала відсутність наказу про зарахування ОСОБА_1 до складу в/ч НОМЕР_1 , оскільки відсутній документ, що необхідно оскаржити, його зміст не відомий. З метою отримання наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №78 від 14.03.2025 року про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , було направлено адвокатський запит №47. На зазначений адвокатський запит військова частина НОМЕР_1 відповіді не надала до цього часу (тобто на день подання до суду цієї заяви).

Вирішуючи заяву, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Позивач звернувся до суду із вимогами, зокрема, про визнання наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №77 від 13.03.2025 року в частині про призову та направлення ОСОБА_1 для проходження військової служби за мобілізацією з 13.03.2025 року до військової частини НОМЕР_1 та наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №78 від 14.03.2025 року в частині зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_1 .

До суду позивач, через представника, звернувся через систему "Електронний суд" лише 16 травня 2025 року, тобто з пропуском місячного строку.

Відповідно до ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тобто, для ухвалення судом рішення про поновлення строку звернення до суду, необхідно навести реальні фактичні обставини, які перешкоджали позивачу своєчасно звернутися до суду.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 року у справі № 240/12017/19 наголосив, що поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Позивач не повідомив суду і не підтвердив доказами існування обставин (пов`язаних із введенням воєнного стану, або не пов`язаних), які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення особи та були пов`язаними з дійними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до адміністративного суду.

Посилання на несвоєчасне звернення до суду через те, що до 14.04.2025 року ОСОБА_1 знаходився на лікуванні, не можна вважати поважною причиною пропуску строку звернення до суду, з огляду на таке.

У відповідності до наказу ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №77 від 13.03.2025 року ОСОБА_1 призвано та направлено для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №78 від 14.03.2025 року солдата ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Разом з тим, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09.04.2025 року №104, ОСОБА_1 09.04.2025 року вибув на лікування.

У свою чергу, вже з 14.04.2025 року ОСОБА_1 виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням лікувального закладу.

Тобто, позивач перебував на лікуванні лише 6 днів.

Доводів та доказів не можливості звернення до суду із позовом до 09.04.2025 року (вибуття на лікування), так і після позивачем суду не надано.

Також позивачем зазначено, що з метою отримання наказу військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №78 від 14.03.2025 року про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , було направлено адвокатський запит №47. На зазначений адвокатський запит військова частина НОМЕР_1 відповіді не надала.

Вивчивши адвокатський запит №47, судом встановлено, що він датований 25 квітня 2025 року, тобто через півтора місяці після оскаржуваної мобілізації.

Стосовно посилання представника позивача про неможливість застосування до спірних правовідносин ч.5 ст.122 КАС України, суд зазначає наступне.

За приписами частини першої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частин другої та третьої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У частині п`ятій статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Військо?ва слу?жба державна служба особливого характеру, яка полягає в професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян країн, пов`язаній із захистом своєї Батьківщини.

Таким чином, оскільки даний позов стосується питання проходження позивачем публічної служби законодавством регламентовано місячний строк звернення особи до суду за захистом її прав, свобод та законних інтересів, що обумовлено метою досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та дисциплінуванням учасників адміністративного судочинства щодо своєчасної реалізації їх права на суд.

Тобто, добровільне чи недобровільне проходження позивачем військової служби не змінює факту перебування його на публічній служби.

Позивач повинен був знати, що він був мобілізований та зарахований до складу військової частини НОМЕР_1 (вже 14.03.2025 проходив військову службу).

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом встановленого строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Вказаний висновок сформовано в постанові Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 31 березня 2021 року у справі № 240/12017/19.

У аспекті вказаних висновків колегія суддів зауважує, що строк звернення до суду, як одна із складових гарантії права на суд, може і має бути поновленим, лише у разі наявності достатніх на те поважних причин.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання позовної заяви здійснюється судом у виняткових, особливих випадках й лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на звернення до суду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Частина друга статті 44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Для цього позивач як особа, зацікавлена у поданні позову, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Поважними причинами пропуску процесуального строку є ті, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами. Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 01 лютого 2024 року у справі № 990/270/23 виснувала, що розумні строки в адміністративному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Суд зазначає, що позивач до вказаної заяви не додав жодних доказів, які б підтверджували що під час проходження військової служби були наявні обставини, які перешкоджали скаржнику скористатись своїм правом на звернення до суду з адміністративним позовом у строк, установлений КАС України.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, установлені законом.

З огляду на викладене суд констатує, що позивачем не було надано доказів, яким саме чином перебування на військовій службі вплинуло на його можливість своєчасно подати позовну заяву та зумовило пропуск строку на її подання більш ніж на півтора місяці.

Право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним, воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня1998 року в справі «Перес де Рада Каванілес проти Іспанії» («Perez De Rada Cavanilles v Spain», заява № 28090/95).

У справі «Іліан проти Туреччини» Європейський суд з прав людини зауважив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи («Ilhan v. Turkey», заява № 22277/93).

Жодних доказів, які б свідчили про наявність істотних обставин, перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення з цим позовом до суду позивачем не надано, а наведені ним обставини щодо пропуску такого строку лише вказують на те, що позивач допустив зволікання з реалізацією наданого йому права на судовий захист.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду у місячний строк, є неповажними.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

При цьому, згідно ч. 8 ст. 169 КАС України, повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі вищезазначеного, керуючись п. 1 ч. 4 ст. 169, 241, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 з адміністративним позовом до суду.

2. Позовну заяву і додані до неї матеріали повернути.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ст. 256 КАС України.

4. Апеляційна скарга на цю ухвалу може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання в порядку, визначеному ст.ст. 295-297 КАС України.

Суддя А.В. Величко