Справа № 440/5909/25
Суддя: С.С. Бойко
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. ПолтаваСправа № 440/5909/25

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойка С.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 засобами системи "Електронний суд" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про:

- визнати протиправними та скасувати рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 30.10.2024 за №98 і від 17.02.2025 №98;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області з 26.08.2024 призначити і виплатити позивачу пенсію по інвалідності ІІІ групи з урахуванням страхового стажу за період навчання в Сєвєродонецькому хіміко-медичному технікумі.

В якості підстави для звернення до суду позивач зазначає, що 11.09.2024 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.02.2025 № 98 яким відмовлено в призначенні дострокової пенсії за віком з огляду на те, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1997 по 21.06.2002. Рішення відповідача позивач вважає протиправним, оскільки на час звернення за пенсією мав достатній страховий стаж, що дає право на призначення пенсії по інвалідності.

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 06.05.2025 позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, порядок розгляду якої визначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали суду від 06.05.2025 відповідач отримав 08.05.2025, однак відповідач не скористався правом на надання відзиву на позовну заяву у строк, встановлений судом.

Розгляд справи, відповідно до ч. 2 ст. 263 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

11.09.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся вперше до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності № 98 від 17.09.2024

При цьому у рішенні зазначено, за доданими документами до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1997 по 21.06.2002 в Сєвєродонецькому хіміко-механічному технікумі потребує уточнення, оскільки перевищує загальноприйнятий термін. Рекомендовано надати довідку про періоди і форму навчання.

22.10.2024 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності № 98 від 30.10.2024.

При цьому у рішенні зазначено, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1997 по 21.06.2002 згідно довідки від 17.10.2024 № 04-05/539, оскільки у довідці відсутні підстави видачі та не зазначено період перебування в академічній відпустці.

10.02.2025 ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області відмовлено в призначенні пенсії по інвалідності № 98 від 17.02.2025.

В обгрунтування вказаного рішення зазначено, що до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1997 по 21.06.2002 згідно довідки від 17.12.2024 № 04-05/605, оскільки у довідці відсутні підстави вступу, знаходження у академічній відпустці та закінчення технікуму. Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного Фонду України в Одеській області прийнято рішення № 98 від 17.02.2025 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності відповідно до статті 32 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу - 9 років.

Не погодившись із прийнятим рішенням від 17.02.2025 №98, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Закон № 1058-ІV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 30 Закону №1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону №1058-IV залежно від ступеня втрати працездатності визначено три групи інвалідності. Причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Згідно з приписами частини 1 статті 32 Закону №1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією, зокрема, для осіб з інвалідністю II та III груп: до досягнення особою 23 років включно - 1 рік; від 24 років до досягнення особою 26 років включно - 2 роки; від 27 років до досягнення особою 28 років включно - 3 роки; від 29 років до досягнення особою 31 року включно - 4 роки; від 32 років до досягнення особою 33 років включно - 5 років; від 34 років до досягнення особою 35 років включно - 6 років; від 36 років до досягнення особою 37 років включно - 7 років; від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років; від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років; від 43 років до досягнення особою 45 років включно - 10 років; від 46 років до досягнення особою 48 років включно - 11 років; від 49 років до досягнення особою 51 року включно - 12 років; від 52 років до досягнення особою 55 років включно - 13 років; від 56 років до досягнення особою 59 років включно - 14 років.

Отже, особа, якій встановлено третю групу інвалідності, має право на призначення пенсії по інвалідності у разі наявності страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією від 40 років до досягнення особою 42 років включно - 9 років

За приписами пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Відповідно частини другою статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом д частиною третьою статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується, зокрема, навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Суд звертає увагу відповідача, що пункт «д» частини третьої статті 56 Закону № 1788-XII та Порядок № 590 не містить застережень щодо зарахування до загального трудового стажу періоду навчання за певною формою навчання, зокрема денною.

Частиною 1 статті 62 Закону №1788-XII визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 1-2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

У пункті 3 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.

Таким чином, лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 8 Порядку №637 передбачено, що час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання. За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Судом встановлено, що позивач є особою з інвалідності ІІІ групи з 26.08.2024, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ № 543178 та не заперечується сторонами.

За змістом матеріалів справи до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано період навчання з 01.09.1997 по 21.06.2002.

Так, відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 23.06.2002 позивач у період з 01.09.1997 по 21.06.2002 проходив навчання у Сєвєродонецькому хіміко-механічному технікумі Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля.

З диплому серії НОМЕР_2 виданого позивачу 21.06.2002 та додатку до диплома молодшого спеціаліста серії НОМЕР_2 , встановлено, що у 1997 році позивач вступив до Сєвєродонецького хіміко-механічного технікуму Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля і в 2002 році закінчив повний курс названого технікуму за спеціальністю «Монтаж, обслуговування засобів і систем автоматизації технологічного виробництва» і здобув кваліфікацію техніка-електромеханіка.

У наявній у матеріалах справи довідки ВСП "СПФК СНУ ім. В.Даля" від 04-05/604 від 17.12.2024 зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навчався у Сєвєродонецькому хіміко-механічному технікумі на денному відділенні за спеціальністю «Монтаж, обслуговування засобів і систем автоматизації технологічного виробництва» з 01.09.1997 (згідно додатку до диплому). З 01.09.2001 ОСОБА_1 перебував в академічній відпустці за станом здоров`я. З 01.09.2002 ОСОБА_1 продовжив навчання. Згідно диплому НОМЕР_2 молодшого спеціаліста ОСОБА_1 закінчив навчання 21 червня 2002 року і здобув кваліфікацію техніка-електромеханіка. Загальний період навчання ОСОБА_1 у СХМТ за спеціальністю «Монтаж, обслуговування засобів і систем автоматизації технологічного виробництва» склав З роки 9 місяців 21 день.

Відтак, із урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для зарахування до стажу роботи період навчання позивача з 01.09.1997 по 31.08.2001 та з 01.09.2002 по 21.06.2002 у Сєвєродонецькому хіміко-механічному технікумі Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля, що дає право на пенсію по інвалідності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення № 98 від 17.02.2025 прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому вказане рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

В свою чергу, уповноваженим органом для призначення пенсії є Пенсійний фонд, до компетенції якого входить розгляд документів, розрахунок страхового стажу. Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин через неможливість втручання в дискреційні повноваження відповідача вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV " Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" задоволенню не підлягають.

Суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 10.02.2025 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн.

За змістом пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання фізичною особою до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, встановлюється ставка судового збору в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Зважаючи на те, що позовну заяву подано в електронній формі, та враховуючи те, що позивачем заявлено одну вимогу немайнового характеру та похідну від неї вимогу, ставка судового збору за подання такого позову складає 968,96 грн.

Отже, позивачем внесено судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, на 1453,44 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За змістом частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 3 статті 139 Кодексу).

За приписами частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, буд. 83,м. Одеса, Одеська область, 65012, код ЄРДПОУ 20987385) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 17.02.2025 №98 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період навчання з 01.09.1997 по 31.08.2001 та з 01.09.2002 по 21.06.2002 та повторно розглянути заяву від 10.02.2025 про призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням висновків суду.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень 96 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, а також з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення..

Суддя С.С. Бойко