Справа № 460/6419/25
Суддя: О.Р. Гресько
Дата ухвалення: 2025-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 червня 2025 року м. Рівне №460/6419/25

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді О.Р. Греська, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

доВійськової частини НОМЕР_1
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якій позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту від 18.12.2024 ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу";

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 14 пункту З частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу".

На обґрунтування позову позивач зазначає, маючи право на звільнення з військової служби на підставі абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» як військовослужбовець, який має здійснювати догляд за своєю сестрою - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є особою з інвалідністю II групи з дитинства та потребує постійного догляду, оскільки інших членів сім`ї першого чи другого ступеню споріднення, які можуть здійснювати за нею догляд немає, він 18.12.2024 засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) через Міністерство оборони України направив відповідний рапорт про звільнення з військової служби.

Проте, зазначає, що станом на дату звернення до суду з позовом ані особисто, ані поштовим зв`язком не отримав жодної відповіді від військової частини НОМЕР_1 щодо результатів розгляду надісланого ним рапорту, що, на його останнього, належить кваліфікувати протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.

Ухвалою суду від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; відповідачу встановлено строк на подання відзиву.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, подав відзив на позовну заяву. На обґрунтування заперечень зазначив, що позивач не звертався до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу", а додані ним до позову поштові відправлення були адресовані не військовій частині НОМЕР_1 , а Міністерству оборони України та військовій частині НОМЕР_2 .

Таким чином, відповідач вважає, що наведене вище повністю виключає факт бездіяльності з боку військової частини НОМЕР_1 , а отже й свідчить взагалі про відсутність предмету спору у даній справі.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що старший солдат ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 на посаді старшого стрільця-оператора 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 18 стрілецької роти НОМЕР_3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Вказане стверджується позивачем та не заперечується відповідачем.

18.12.2024 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 був сформований та підписаний рапорт з про звільнення ОСОБА_1 - старшого солдата, старшого стрільця-оператора 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , з військової служби на підставі абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" через такі сімейні обставини або інші поважні причини: необхідність здійснювати постійний догляд за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю І або II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступенів споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого та другого ступенів споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я. У вказаному рапорті зазначено, що проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю позивач не бажає.

Вказаний рапорт з доданими до нього документами щодо звільнення з військової служби разом із листом адвоката позивача від 24.12.2024 вих. №50/24 з проханням скерувати для розгляду за належністю рапорт військовослужбовця був надісланий на адресу Міністерства оборони України 30.12.2024 та вручений останньому 03.01.2025.

Під час судового розгляду справи учасники справи не подали до суду, а в матеріалах судової справи відсутні, будь-які відповіді для позивача або рішення, які б підтверджували факт розгляду та вирішення по суті відповідачем рапорту позивача від 18.12.2024. Відповідач зазначає, що не отримував вказаний рапорт позивача.

Вважаючи бездіяльність відповідача, яка полягає у не розгляді рапорту протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті, суд зазначає наступне.

Згідно з частинами першою, другою статті 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

В силу статті 65 Основного Закону України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).

Відповідно до частини першої 2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з частиною шостою статті 2 Закону України №2232-ХІІ передбачені наступні види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб бригади (полку, корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) та її підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (далі - Статут).

Відповідно до статей 14, 31, 66 Статуту із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатись до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

У письмовому рапорті військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис.

Подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та задоволення передає далі своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання. І так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті. Лише у разі неприйняття, нерозгляду чи незадоволення рапорту, він подається непрямому, старшому командиру із поясненням причин такої подачі.

Загальні вимоги до документування управлінської інформації та організації роботи з документами, створеними в паперовій та електронній формі в Апараті Головнокомандувача Збройних Сил України, Генеральному штабі Збройних Сил України, командуваннях видів, родів військ (сил) Збройних Сил України, органах військового управління, штабах угруповань військ (сил), військових частинах (установах) Збройних Сил України (далі військові частини, установи), включаючи їх підготовку, реєстрацію, облік, зберігання і контроль за виконанням визначені Інструкцією з діловодства у Збройних Силах України, затвердженою наказом Головнокомандувача Збройних Сил України 31.01.2024 №40, (далі - Інструкція з діловодства у Збройних Силах України).

Так пунктом 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України визначено, що одним з видів документів, які створюються у Збройних Силах України є рапорт (заява) письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення, звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.

Наказом Міністерства оборони України №531 затверджено Порядок організації роботи з рапортами військовослужбовців у системі Міністерства оборони України від 06.08.2024 (далі Порядок №531), який визначає механізм оформлення, подання, реєстрації, розгляду, прийняття та повідомлення рішення за результатами розгляду рапортів військовослужбовців у Міністерстві оборони України (далі - Міноборони), Збройних Силах України (далі - Збройні Сили) та Державній спеціальній службі транспорту.

Пунктами 2-4 розділу І Порядку № 531 визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

Військовослужбовці звертаються до органів військового управління, органів управління Служби правопорядку, органів, які проводять досудове розслідування, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, із пропозиціями, заявами та скаргами, які не є рапортами, у порядку, визначеному Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, Законом України Про звернення громадян та іншими нормативно-правовими актами Міноборони.

Розділом ІІ зазначеного Порядку визначено форми рапортів, де зокрема п. 1 визначено, що рапорти подаються в усній та письмовій (паперовій або електронній) формах. Військовослужбовець має право усно рапортувати за допомогою технічних засобів комунікації.

Особливості подання та розгляду рапортів у паперовій формі регламентовані розділом ІІІ Порядку №531, а особливості подання та розгляду рапортів в електронній формі - розділом ІV Порядку №531.

Згідно з пунктами 1, 2, 3, 4, 5, 6, 8, 9 розділу ІІІ Порядку №531 у рапорті у паперовій формі військовослужбовець вказує: найменування посади командира (начальника), якому адресується рапорт; заголовок "Рапорт"; суть порушеного питання; перелік доданих до рапорту документів або їх копій (за потреби); найменування займаної посади; військове звання, власне ім`я та прізвище; дату; особистий підпис. Командири (начальники) надають відповідь на паперовий рапорт військовослужбовця шляхом накладення резолюції. Резолюція повинна містити відомості, визначені у додатку 1 до цього Порядку, а саме: погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава таобґрунтування) посада безпосереднього командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище; погоджено або не погоджено (зазначається правова підстава та обґрунтування) посада прямого командира (начальника), військове звання, підпис, ім`я прізвище.

Непогодження рапорту безпосереднім та/або прямими командирами (начальниками) не перешкоджає подальшому руху рапорту для його розгляду командиром (начальником) або іншою посадовою особою, яка уповноважена приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, та прийняття рішення по суті рапорту.

Відмова у задоволенні рапорту має бути вмотивованою. Якщо для прийняття рішення по суті рапорту недостатньо наданих військовослужбовцем інформації або документів, безпосередній або прямий командир (начальник) військовослужбовця, уповноважений приймати рішення стосовно порушеного в рапорті питання, може не погодити рапорт, зазначивши вичерпний перелік підстав та документів (копій документів), які необхідно додати до рапорту для вирішення його по суті. Командиру (начальнику), уповноваженому приймати рішення стосовно порушеного у рапорті питання, забороняється відмовляти у задоволенні рапорту у разі, якщо до рапорту не додано документів, які є або повинні бути в розпорядженні відповідного командира (начальника). Усі рапорти, які потребують розгляду (прийняття рішення) командиром військової частини, попередньо обов`язково реєструються службою діловодства. Початок перебігу строку розгляду паперового рапорту розпочинається із часу подання рапорту, а не часу його реєстрації в службі діловодства. Часом подання паперового рапорту є дата передачі рапорту на погодження безпосередньому командиру (начальнику) військовослужбовця, а у разі відмови в розгляді рапорту безпосереднім командиром (начальником) - дата передачі рапорту прямому командиру (начальнику), з урахуванням вимог пункту 1 цього розділу.

У разі направлення рапорту засобами поштового зв`язку часом подання рапорту є дата надходження рапорту до поштового відділення за місцем знаходження відповідного підрозділу.

Розгляд паперового рапорту військовослужбовця всіма його прямими командирами (начальниками) здійснюється: 1) невідкладно, але не пізніше ніж за 48 годин із часу подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які стосуються військової дисципліни, обов`язків особового складу під час виконання бойових наказів (розпоряджень), збереження життя та здоров`я особового складу, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин; 2) у строк не більше 14 днів із дня подання військовослужбовцем рапорту - щодо питань, які не відносяться до питань, визначених підпунктом 1 цього пункту.

Отже, з огляду на вказані вище норми, подання рапорту "по команді" означає направлення його в порядку підпорядкування прямому командиру, який після розгляду та погодження передає його своєму безпосередньому командиру з відміткою про власне клопотання з відповідного питання, і так далі до командира військової частини або іншої посадової особи, що наділена правом вирішувати питання по суті.

З наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд встановив, що представник позивача звернувся за допомогою засобів поштового зв`язку з рапортом про звільнення ОСОБА_1 від 18.12.2024 (з одночасним долученням листа про скеруванням за належністю відповідного рапорту) до Міністерства оборони України.

Як вже зазначалось вище, пунктами 2-4 розділу І Порядку № 531 визначено, що з питань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, а також особистих питань військовослужбовець звертається з рапортом до безпосереднього командира (начальника), а у разі якщо він не може вирішити порушені у рапорті питання, - до наступного прямого командира (начальника).

При цьому, з наявних в матеріалах справи документів судом встановлено, що позивач хоча і зазначив адресатом у своєму рапорті від 18.12.2024 командира військової частини НОМЕР_1 , однак уповноваженим представником направлений такий рапорт Міністерству оборони України.

Предметом доказування та вирішальним у спірних правовідносинах є встановлення факту отримання саме відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 , рапорту ОСОБА_1 від 18.12.2024 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу".

Натомість, стороною позивача не надано, а судом не здобуто, доказів отримання такого рапорту військовою частиною НОМЕР_1 , на що безпосередньо вказує відповідач у відзиві на позов.

Вказане, як наслідок, виключає протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду рапорту ОСОБА_1 від 18.12.2024 про звільнення з військової служби за сімейними обставинами на підставі абзацу 14 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України від 25.03.1992 № 2232-ХІІ "Про військовий обов`язок та військову службу".

Одночасно, суд вважає за необхідне зазначити, що до предмету спору не входять правовідносини щодо правомірності або ж протиправності дій Міністерства оборони України у скеруванні для розгляду за належністю відповідного рапорту ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки позивачем не доведено факту звернення з рапортом до безпосереднього командира (начальника) або ж наступного прямого командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 , суд не вбачає підстав для визнання бездіяльності відповідача протиправною, оскільки в суду відсутні докази того, що рапорт позивача скеровувався належній особі.

Відповідно до частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені судом у цій справі і описані вище фактичні обставини, суд дійшов висновку, що факт подання рапорту позивача безпосередньому командиру є недоведеним, а за таких обставин, суд не може встановити протиправну бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не розгляду такого рапорту, а відтак в задоволенні позову належить відмовити повністю.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати на користь позивача не підлягають розподілу.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Повний текст рішення складений 05.06.2025.

Суддя Олег ГРЕСЬКО