Справа № 580/1331/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року справа № 580/1331/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Руденко А. В., розглянувши у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

07.02.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач) в особі представника адвоката Коробкової Галини Олександрівни з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач 2), в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за № 13 від 23.12.2024 Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 період роботи на ПрАТ «Концерн Стирол» з 12.03.1993 по 31.03.1993, з 01.04.1993 по 31.07.1994, з 01.01.1995 по 31.07.1996, з 01.08.1996 по 23.07.1997, з 24.07.1997 по 30.04.1998, з 10.09.2011 по 21.11.2011, з 22.11.2011 по 28.02.2013, з 01.03.2013 по 23.07.2014, повторно переглянути заяву про призначення пенсії від 16.12.2024 та призначити дострокову пенсію за віком за Списком №2 на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Обгрунтовуючи позовні вимоги, представник зазначила, що позивач має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 у зв`язку з наявністю відповідного страхового та пільгового стажу й досягненням відповідного віку. У грудні 2024 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 1. Проте відповідач 2 відмовив позивачу в призначенні такої пенсії з підстав відсутності необхідного пільгового стажу. Вважаючи відмову в призначенні пенсії протиправною, позивач в особі свого представника за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області проти позову заперечило. 24.02.2025 відповідач 2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивач не набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю пільгового стажу роботи. Тому вважає, що Головне управління, приймаючи рішення про відмову у призначенні пенсії, діяло в межах своїх повноважень та на підставі чинних нормативно-правових актів України. Таким чином, оскаржуване рішення є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства України.

27.02.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, подало до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач 1 зазначив, що згідно із наданими документами страховий стаж ОСОБА_1 становить 34 роки 16 днів. Стаж, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 2 становить 03 роки 19 днів, за списком № 1 становить 03 роки 03 місяці. З огляду на зазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області прийнято рішення про відмову у призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 10.02.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив спрощене позовне провадження без виклику учасників справи.

З`ясувавши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті, дослідивши подані письмові докази, суд встановив таке.

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України у Донецькій області 19.12.1997.

Відповідно до довідки від 06.12.2024 № 7101- позивач є внутрішньо переміщеною особою. Зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно з копією трудової книжки НОМЕР_2 від 02.07.1990 позивач у спірні періоди:

12.03.1993 - прийнятий транспортувальником в мале державне підприємство «Авіценна» (наказ № 2 від 10.03.1993);

01.04.1993 - МП «Авіценна» перейменовано в завод «Авіценна» (наказ № 464 від 29.03.1993);

01.08.1994 - переведений електрослюсарем по ремонту електричного обладнання (наказ № 60к від 05.08.1994);

31.08.1994 - звільнений згідно ст. 36 п. 5 КЗпП України по переведенню в АК «Стирол» (наказ № 65к від 29.08.1994);

01.09.1994 - прийнятий по переведенню на завод «Авіценна» електрослюсарем по ремонту обладнання (наказ № 791к від 12.09.1994);

01.01.1995 - призначений на завод «Авіценна» електромонтером по ремонту електрообладнання (наказ № 35к від 01.01.1995);

01.08.1996 - переведений на ОФЗ «Фармація» електро-монтером по ремонту обладнання дільниці по виробництву медичної закису азоту (наказ № 778 від 17.07.1996);

24.07.1997 - переведений в РМЗ ізолювальником майстром (висотником) 6 розряду служби по термоізоляційним, антикорозійним, хімзахисним і футеровочним роботам (наказ № 26 від 24.07.1997);

01.05.1998 - переведений малярем антикорозійником 6 розряду служби по термоізоляційним, антикорозійним, хімзахисним і футеровочним роботам РМЗ (наказ № 588к від 25.05.1998);

01.04.1999 - у зв`язку з переатестацією робочих місць переведений в монтажне управління майстром 4 розряду по термоізоляційним, антикорозійним, хімзахисним і футеровочним роботам (наказ № 650к від 10.04.1999, наказ № 260 від 09.02.1999);

17.05.1999 - звільнений по ст. 33 КЗпП за власним бажанням в зв`язку із виїздом (наказ № 32 від 17.05.1999);

08.04.2011 - прийнятий по терміновому трудовому договору малярем-монтажником (висотником) 5 розряду будівельного управління па період виконання ремонтних робіт в основних і допоміжних технологічних цехах в ПАТ «Концерн стирол» (наказ № 1268к від 07.04.2011);

10.09.2011 - переведений по терміновому трудовому договорі ізолювальником по термоізоляції 5 розряду будівельного управління на період, який не перевищує заключний договір (наказ № 2858 від 10.09.2011);

22.11.2011 - переведений ізолювальником на термоізоляції 5 розряду дільниці термозахисту будівельного управління на період, який не перевищує заключний договір (наказ № 3537к від 22.11.2011);

01.03.2013 - переміщений ізолювальником па термоізоляції 5 розряду дільниці термохімзахисту ремонтно-будівельного цеху на період, який не перевищує раніше заключного договору (наказ № 422к від 01.03.2013);

01.02.2014 - встановлено 6 розряд ізолювальника на термоізоляції дільниці термохімзахисту ремонтно-будівельного цеху (наказ № 1/14 від 03.02.2019);

19.02.2018 - звільнений згідно ст. 36 п. 2 КЗнІІ України, закінчився термін договору (наказ № 51к від 16.02.2018.

Відповідно до довідки ПрАТ «Концерн Стирол» для підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.11.2024 № 9 (а. с. 23) ОСОБА_1 , 23 вересня 1972 року, працював повний робочий день у Горлівському приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол» за періоди:

з 12.03.1993 (нак. № 2 від 10.03.1993) по 31.03.1993 виконував роботу транспортувальника МДП «Авіценна», у виробництві хімікатів для медичних препаратів; дана робота передбачена списком № 1, розділ. 8 «Хімічне виробництво», п. 1 позиція 1080АО10, затверджена Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10;

з 01.04.1993 (нак. № 464 від 29.03.1993) до 31.07.1994 (нак. № 60к від 05.08.1994) виконував роботу транспортування заводу «Авіценна», у виробництві хімікатів для медичних препаратів; ця робота передбачена списком № 1, розділ. VІІІ «Хімічне виробництво» п. 1 позиція 1080АО10, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162;

з 01.01.1995 (нак. № 35к від 04.01.1995) до 31.07.1996 виконував роботу електромонтера з ремонту електрообладнання заводу «Авіценна», у виробництві хімікатів для медичних препаратів; дана робота передбачена списком № 1, розділ. VІІІ «Хімічне виробництво» п. 1 позиція 1080АО10, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162;

з 01.08.1996 (нак. № 778 від 17.07.1996) до 23.07.1997 виконував роботу електромонтера з ремонту електрообладнання ділянки з виробництва медичного закису азоту ОФЗ «Фармація», у виробництві хімікатів для медичних препаратів; дана робота передбачена списком № 1, розділ. VІІІ «Хімічне виробництво» п.1 позиція 1080АО10, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162;

з 24.07.1997 (нак. № 26 від 24.07.1997) по 30.04.1998 (нак. № 588к від 25.05.1998) виконував роботу ізолювальника - маляра (висотника) служби з термоізоляційних, антикорозійних, хімзахисним та футерувальним роботам ремонтно-механічного заводу (РМЗ), у виробництві аміаку та мінеральних добрив;

з 10.09.2011 (нак. № 2858к від 10.09.2011) до 21.11.2011 виконував роботу ізолювальника на термоізоляції будівельного управління (БУ), у виробництві аміаку та мінеральних добрив; цю роботу передбачено списком № 1, розділ. VІІІ «Хімічне виробництво» позиція 8А.1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.012003 № 36;

з 22.11.2011 (нак. № 3537к від 22.11.2011) до 28.02.2013 виконував роботу ізолювальника на термоізоляції ділянки термохімзахисту будівельного управлінь (СУ), у виробництві аміаку та мінеральних добрив; ця робота передбачена списком №1, розділ. VІІІ «Хімічне виробництво» позиція 8А.1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36;

з 01.03.2013 (нак. № 422к від 01.03.2013) до 23.07.2014 (нак. № 2348 від 24.07.2014 наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці) виконував роботу ізолювальника на термоізоляції ремонтно-будівельного цеху (РСЦ) у виробництвах мінеральних солей та мінеральних добрив; цю роботу передбачено списком №1, розділ. VІІІ «Хімічне виробництво» позиція 8А.1, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36;

з 24.07.2014 (нак. № 2348 від 24.07.2014 - наказ про результати атестації робочих місць за умовами праці) до 08.06.2017 (припинення роботи у зв`язку з простоєм підприємства) виконував роботу ізолювальника на термоізоляції ділянки термохімзахисту ремонтно-будівельного; дана професія передбачена списком № 2 розділу. ХХVІІ «Будівництво» позиція 27а, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36;

з 02.10.2018 (нак. № 272к від 01.10.2018) до 30.11.2018 (припинення роботи у зв`язку з відпусткою без оплати) виконував роботу ізолювальника на термоізоляції ділянки термохімзахисту ремонтно-будівельного цеху (РБЦ); ця професія передбачена списком № 2 розділу. ХХVІІ «Будівництво» позиція 27а, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36.

Підстава: особиста картка форми Т-2, книги наказів, відповідно до атестації робочих місць нак. № 395-к від 04.04.1995, нак. № 899 від 28.04.1998, нак. № 1155 від 16.11.2009, нак.№ 672 від 11.05.2010, нак. № 3220 від 23.05.2013, нак. № 2348 від 24.07.2014.

Додаткові відомості: особові рахунки.

Стаж за списком № 1 складає: 07 років 07 місяців 04 дні.

Стаж за списком № 2 складає: 03 роки 0 місяців 15 днів.

За період роботи на підприємстві ОСОБА_1 виконував роботу протягом повного робочого дня та повного робочого тижня, у безкоштовній та учнівській відпустці не перебував, на інші роботи не залучався, прогулів немає.

Відповідно до розрахунку форми РС-право від 23.12.2024 пенсійний орган зарахував до пільгового стажу позивача такі періоди його роботи за списком № 1: з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 01.08.2013 по 28.02.2014, з 01.04.2014 по 30.06.2016 (а. с. 14, 15).

Згідно з наказами № 395-к від 04.04.1995, № 899 від 28.04.1998, № 1155 від 16.11.2009, № 672 від 11.05.2010, № 3220 від 23.05.2013, № 2348 від 24.07.2014 (а. с. 24 - 33) підтверджується атестація робочих місць, які займав позивач відповідно до зазначеної вище трудової книжки.

У грудні 2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою від 16.12.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком № 1 відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV.

Виконавцем для розгляду заяви позивача від 16.12.2024 за принципом екстериторіальності було визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

За результатами розгляду заяви позивача Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області прийняло рішення від 23.12.2024 № 13 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із не достатністю пільгового стажу.

У рішенні відповідач 2 вказав, що до пільгового періоду роботи за списком № 1 та за списком № 2 не зараховано періоди роботи згідно довідки від 01.11.2024 № 9, оскільки дана довідка видана організацією ПрАТ «Концерн Стирол» м. Горлівка Донецької області, яка знаходиться на окупованій території.

Згідно наданих документів прийнято рішення про відмову, оскільки згідно пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-ІV громадянам України, які проживають на тимчасово окупованих територіях України або під час тимчасової окупації виїхали па підконтрольну Україні територію, виплата пенсії згідно з цим Законом проводиться за умови неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації. У разі відсутності обміну інформацією між органами пенсійного забезпечення України та російської федерації неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації підтверджується повідомленням про це органу Пенсійного фонду в заяві особи про призначення, поновлення та продовження виплати пенсії. В заяві про призначення пенсії не зазначено особисте повідомлення заявника відповідно до пункту 14-4 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» щодо неодержання пенсії в органах пенсійного забезпечення російської федерації.

Також у рішенні відповідач 2 встановив, що вік заявника 52 роки 02 місяці 23 дні.

Страховий стаж особи становить 34 роки 16 днів (в т.ч. додаткові роки за список № 1 - 03 роки).

Пільговий стаж особи становить 06 років 03 місяці 19 днів, з них

за списком № 1 становить 03 роки 03 місяці,

за списком № 2 - 03 роки 19 днів (згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу).

До страхового стажу зараховано всі періоди роботи.

Вважаючи рішення про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах протиправним, позивач в особі представника звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Спірні відносини врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV) та прийнятими на його виконання нормативно-правовими актами.

Ч. 1 ст. 114 Закону № 1058-ІV передбачає, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, обов`язковою умовою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 є наявність стажу роботи за Списком №1 для чоловіків не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 20 Порядку № 637 передбачає, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.

Згідно пункту 23 Порядку № 637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Додаток № 5 до Порядку № 637 передбачає форму довідки про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Судом встановлено, що позивач на підтвердження пільгового стажу надав довідку ПрАТ «Концерн Стирол» від 01.11.2024 № 9, відповідно до якої ОСОБА_1 працював повний робочий день у Горлівському приватному акціонерному товаристві «Концерн Стирол» за періоди, зокрема, з 12.03.1993 по 31.03.1993, з 01.04.1993 до 31.07.1994, з 01.01.1995 до 31.07.1996, з 01.08.1996 до 23.07.1997, з 24.07.1997 по 30.04.1998, з 10.09.2011 до 21.11.2011, з 22.11.2011 до 28.02.2013, з 01.03.2013 до 23.07.2014 (у межах заявлених позовних вимог).

У спірному рішенні від 23.12.2024 № 13 Головне управління, не зарахувавши до пільгового періоду роботи позивача за списком № 1 періоди роботи згідно довідки від 01.11.2024 № 9, посилається на те, що зазначена довідка видана організацією ПрАТ «Концерн Стирол» м. Горлівка Донецької області, яка знаходиться на окупованій території.

Щодо зазначених відповідачем 2 у спірному рішенні підстав не зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача, суд врахував наступне.

Верховний Суд у постанові від 22.10.2018 у справі №235/2357/17 підтвердив обґрунтованість врахування судами першої та апеляційної інстанцій довідок, які видані на тимчасово окупованій території, та зазначив, що до вказаних правовідносин застосуванню підлягають так звані "намібійські винятки" Міжнародного суду ООН: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

У 1971 році Міжнародний суд Організації Об`єднаних Націй у документі Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів.

Європейський суд з прав людини розвиває цей принцип у своїй практиці. Наприклад, у справах Лоізіду проти Туречиини (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), Кіпр проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016). "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать.

На думку Верховного Суду у вказаному рішенні, у виняткових випадках визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій жодним чином не легітимізує таку владу.

Таким чином суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи (Намібійські винятки), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки не прийняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Таких висновків також дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 03.06.2021 у справі №264/1627/17, від 17.07.2019 у справі № 654/1278/17, від 18.03.2020 у справі № 243/6299/17 і суд застосовує його у справі, що розглядається.

Таким чином, суд зазначає, що довідка від 01.11.2024 № 9 є належним доказом пільгового характеру роботи позивача за спірний період.

Водночас, суд урахував, що відповідно до розрахунку форми РС-право від 23.12.2024 пенсійний орган зарахував до пільгового стажу позивача такі періоди його роботи за списком № 1, а саме: з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 01.08.2013 по 28.02.2014, з 01.04.2014 по 30.06.2016.

Таким чином, спірні періоди роботи позивача на ПрАТ «Концерн Стирол» частково зараховані Головним управлінням до пільгового стажу за Списком № 1.

Ураховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджено наявність пільгового стажу роботи позивача за спірні періоди, зазначені в довідці від 01.11.2024 № 9. Однак, у зв`язку із частковим зарахуванням періодів його роботи до пільгового стажу (з 01.10.2012 по 28.02.2013, з 01.08.2013 по 28.02.2014, з 01.04.2014 по 30.06.2016), то зарахуванню до пільгового стажу позивача за списком № 1 підлягають такі періоди: з 12.03.1993 по 31.03.1993, з 01.04.1993 по 31.07.1994, з 01.01.1995 по 31.07.1996, з 01.08.1996 по 23.07.1997, з 24.07.1997 по 30.04.1998, з 10.09.2011 по 21.11.2011, з 22.11.2011 по 30.09.2012, з 01.03.2013 по 31.07.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити пенсію суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2); визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3); визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4); інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачені статтями1, 3, частиною 2 статті 6, 8, частиною 2 статті 19, 22, 23 Конституції України, набуте у сфері пенсійного забезпечення, не може бути скасоване, звужене або обмежене.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішеннях по справах "Клас та інші проти Німеччини", "Фадєєва проти Росії", "Єрузалем проти Австрії" Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою. Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів Ради Європи 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, визначеними статтею 2 КАС України.

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону № 1058-IV передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

Тому, зважаючи на обставини справи, враховуючи, що настання для позивача негативних наслідків пов`язано із відмовою в призначенні пенсії позивачу з підстав неврахування певного періоду його роботи до пільгового стажу, суд вважає, що зобов`язання відповідача призначити пенсію позивачу є втручанням у дискреційні повноваження пенсійного органу.

При цьому, встановлення пенсійному органу обов`язку зарахувати до пільгового стажу позивача спірні періоди його роботи не є таким втручанням, оскільки відповідач 2 протиправно не врахував стаж згідно зазначеної довідки, що належним чином підтверджують пільговий характер спірного періоду трудової діяльності позивача, оскільки судом визначено обов`язок пенсійному органу здійснити свої дискреційні повноваження відповідно до Закону № 1058-ІV та Порядку № 22-1.

Таким чином, з огляду на обставини справи та дискреційні повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсій за віком на пільгових умовах, належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області повторно розглянути заяву позивача від 16.12.2024 із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком №1 періодів роботи з 12.03.1993 по 31.03.1993, з 01.04.1993 по 31.07.1994, з 01.01.1995 по 31.07.1996, з 01.08.1996 по 23.07.1997, з 24.07.1997 по 30.04.1998, з 10.09.2011 по 21.11.2011, з 22.11.2011 по 30.09.2012, з 01.03.2013 по 31.07.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014.

Щодо позовних вимог до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, то вони задоволенню не підлягають, оскільки заяву позивача про призначення пенсії розглядало Головне управління Пенсійного фонду України у Львівськійобласті, і саме ним прийнято спірне рішення.

Згідно частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню частково.

Відповідно до вимог частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з частковим задоволення позову судові витрати підлягають розподілу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина судових витрат пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.

Керуючись ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 23.12.2024 № 13 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 12.03.1993 по 31.03.1993, з 01.04.1993 по 31.07.1994, з 01.01.1995 по 31.07.1996, з 01.08.1996 по 23.07.1997, з 24.07.1997 по 30.04.1998, з 10.09.2011 по 21.11.2011, з 22.11.2011 по 30.09.2012, з 01.03.2013 по 31.07.2013, з 01.03.2014 по 31.03.2014 на підставі довідки ПрАТ «Концерн Стирол» від 01.11.2024 № 9 та повторно розглянути його заяву про призначення пенсії від 16.12.2024.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційного суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання судового рішення.

Суддя Алла РУДЕНКО