Справа № 489/10188/24
Суддя: Вербицька Н.В.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 489/10188/24

Перша інстанція: суддя Микульшина Г.А.,

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Вербицької Н.В.,

суддів Джабурії О.В.,

- Кравченка К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Інгульського районного суду м.Миколаєва від 29 квітня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И Л А:

20 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Інгульського районного суду м.Миколаєва з позовною заявою, в якій просив визнати протиправними та скасувати постанову Державної служби України з безпеки на транспорті від АВ № 00001547 від 16.10.2024 року, згідно з якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.132-1 КУПаП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що при винесені оскаржуваної постанови відповідачем не враховано, що оскаржувана постанова не містить даних щодо місця вчинення адміністративного правопорушення, розрахунку маси навантаження та її відсоткового перевищення.

Відповідач заперечував проти задоволення позову, зазначаючи, що в оскаржуваній постанові зафіксовано фактичні параметри транспортного засобу, які доводять перевищення нормативних вагових параметрів транспортного засобу, визначених пунктом 22.5 ПДР України. Відтак, на переконання представника відповідача, постанови, що оскаржуються позивачем у цій справі, містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Державної служби України з безпеки на транспорті встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.

Рішенням Інгульського районного суду м.Миколаєва від 29 квітня 2025 року у задоволені позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Частково не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Позивач, не заперечуючи факт правомірності накладення на нього адміністративного стягнення, просить прийняти нове судове рішення, яким визначити необхідність позивачу сплатити штраф в одинарному, а не подвійному розмірі.

Апелянт наголошує, що суд першої інстанції поновив йому строк звернення з огляду на відсутність доказів отримання оскаржуваної постанови. Таким чином, суд першої інстанції при розгляді даної справи мав вийти за межі позовних вимог для повного захисту прав та інтересів ОСОБА_1 та визначити у резолютивній частині рішення право позивача на сплату суми штрафу у одинарному розмірі 17 000 грн.

В зв`язку із неявкою сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, відповідно п.2 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається наступне.

Відповідно до постанови серії АВ № 00001547 у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України від 16.10.2024 року встановлено, що 15.10.2024 о 10 год. 06 хв., за адресою Н-14, км. 232 + 365, Миколаївська область, зафіксовано транспортний засібBenz 1520, д.н.з. НОМЕР_1 , відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів, зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одинарну вісь транспортного засобу на 12,487 % (1,436 тон), при дозволеному максимальному навантаженню на вісь 11,5 тон. Відповідальність за дане правопорушення передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 35).

Правопорушення зафіксоване в автоматичному режимі за допомогою комплексного технічного засобу марки WIM 24, Q-Free HI-TRAC TMU4 WIM, № 10026.

За вказане правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що власником транспортного засобу Mercedes-Benz 1520, д.н.з. НОМЕР_3 , є позивач - ОСОБА_1 (а.с. 33).

Копію оскаржуваної постанови направлено на зазначену вище адресу позивача ОСОБА_1 , однак поштове відправлення повернулось не врученим із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 49).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи містять належні та допустимі докази перевезення вантажу з перевищенням маси транспортних засобів.

Також судом констатовано належність та допустимість доказів, якими встановлено наявність події адміністративного правопорушення та не виявлено допущених порушень процедури, які б давали підстави для скасування оскаржуваної постанови.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів на спростування висновків суду першої інстанції про правомірність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 132-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. Апелянт фактично просить визначити у судовому рішенні його право на сплату адміністративного штрафу у розмірі 17 000 грн, тобто без застосування подвоєння розміру штрафу.

З даного приводу судова колегія зазначає наступне.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті врегульовано ст. 279-5 КУпАП.

Вказаною статтею передбачено, що у разі якщо адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 цього Кодексу, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, уповноважені на те посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а в разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлюють відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-3 цього Кодексу, або вантажовідправника.

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи (підрозділи) Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України зобов`язані надавати відомості про належного користувача транспортного засобу, фізичну особу, керівника юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особу, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи, з обов`язковим дотриманням Закону України "Про захист персональних даних".

За запитом уповноваженої на те посадової особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті (у тому числі за умови ідентифікації такої посадової особи за допомогою електронного цифрового підпису), відповідні органи державної влади або місцевого самоврядування, їх посадові (службові) особи зобов`язані надати відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи вантажовідправника.

Постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, передбачені статтею 132-2 цього Кодексу, та правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В свою чергу, відповідно до ст. 300-2 КУпАП у разі сплати особами, зазначеними у ст. 14-3 цього Кодексу, штрафу протягом 10 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті така постанова вважається виконаною.

У разі несплати штрафу особами, зазначеними у ч. 1 цієї статті, постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті підлягає примусовому виконанню протягом 30 днів з дня набрання нею законної сили.

У разі оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті перебіг строків, визначених цією статтею, зупиняється до розгляду скарги.

Статтею 307 КУпАП встановлено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбачених статтями 300-1, 300-2 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.

Відповідно до обставин даної справи, враховуючи що позивач продовжує знаходитися в процедурі оскарження постанови Державної служби України з безпеки на транспорті від АВ № 00001547 від 16.10.2024 року, він має право на сплату штрафу в «одинарному розмірі» до кінця її судового оскарження.

Стаття 308 КУпАП регулює примусове виконання постанови про стягнення штрафу, відповідно до якої у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч. 1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.

У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу.

Тому накладення штрафу у подвійному розмірі та його стягнення відбувається виключно на етапі примусового виконання постанови.

В той же час, в межах даного провадження позивач не заявляв вимог до державного виконавця. Також місцевим судам як адміністративним не підсудні справи з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

За таких обставин суд першої інстанції не міг вийти за межі заявлених позовних вимог та фактично вирішувати ті вимоги, які йому не підсудні.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно приписів ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст.286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 272 КАС України, судова колегія

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Інгульського районного суду м.Миколаєва від 29 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.В. Вербицька

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: К.В. Кравченко