Справа № 240/4321/22
Суддя: Чернова Ганна Валеріївна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/4321/22

категорія 102020000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом Міністерства внутрішніх справ України (далі -відповідач, МВС), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України у наданні повної інформації на його запит від 30.01.2022 «30.01.21 МВСУ запит ПІ посадова особа 2».

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України надати йому повну інформацію на його запит від 30.01.2022 «30.01.21 МВСУ запит ПІ посадова особа 2».

В обґрунтування позову вказано, що позивач 30.01.2022 засобами електронного зв`язку звернувся до Міністерства внутрішніх справ України із запитом на інформацію, проте відповіді на свій запит не отримав, оскільки лист від 07.02.2022 не містить жодної відповіді по суті запиту. Вважає незаконною відмову у наданні інформації, що спонукало його звернутися до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання (письмове провадження).

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 19.04.2022 відмовлено у задоволенні клопотання про залучення в якості третьої особи громадської організації "Проти придурків та ідіотів".

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 17.05.2022 за клопотанням представника відповідача зупинено провадження у справі.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 08.04.2025 провадження у справі поновлено.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому повністю заперечив проти заявлених позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що позивачу у строки, встановлені ст. 20 Закону України "Про доступ до публічної інформації", було направлено відповідь на запит від 30.01.2022, у якій зазначено, зокрема, що: "Електронна поштова адреса створена відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» для надсилання громадянами України електронних звернень до Міністерства внутрішніх справ України; власником електронної поштової адреси є Міністерство внутрішніх справ України; електронна поштова адреса закріплена за Департаментом документообігу та контролю МВС; адміністративний та технічний супровід зазначеної електронної адреси здійснює Департамент інформатизації МВС; інформація щодо офіційних електронних поштових адрес МВС оприлюднюється на офіційному відомчому вебпорталі за інтернет адресою http://mvs.gov.ua; на офіційному відомчому вебпорталі у вкладці Електронні звернення громадян (mvs.gov.ua) розміщено роз`яснення про те, як подати електронні звернення до МВС України. Зокрема, зазначено електронну пошту: та можливість завантажити Форму для подання електронних звернень громадян.

Щодо запиту позивача в частині надання відомостей про осіб, які здійснюють адміністративний та технічний супровід електронної адреси доменного імені (назви посади, прізвища, ім`я по батькові, номер службового телефону та адресу електронної пошти) у відзиві зазначено, що ця інформація є конфіденційною в розумінні Закону України "Про захист персональних даних". Крім того, відповідач наголосив, що позивач не навів доказів того, що надання запитуваної інформації необхідно йому в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просив відхилити доводи, викладені у відзиві, оскільки вважає відмову, викладену у листі від 07.02.2022, жодним чином не вмотивовану.

У відповідності до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов такого висновку.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 30.01.2022 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з запитом на інформацію, наданий у звичайному вигляді та підписаному електронним ключем у форматі р7s, як визначено ч.12 ст.1 Закону України "Про електронні довірчі послуги", та направлене електронним відправленням.

У прохальній частині запиту позивач просив надати інформацію про осіб, які здійснюють адміністративний та технічний супровід електронної адреси, доменного імені (назва посади, прізвище, ім`я, по батькові, номер службового телефону та адреса електронної пошти); дату та № внесення Міністерством внутрішніх справ України gov.ua електронної адреси доменного імені за Міністерством внутрішніх справ України (реєстр адміністратора gov.ua не дає можливості встановити власника адреси ); дату та № внесення Міністерством внутрішніх справ України до Єдиної бази даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб`єктів владних повноважень, електронної адреси доменного імені чи іншої офіційної адреси та вказати дану адресу.

Листом від 07.02.2022 №11431/16 департамент інформатизації МВС України повідомив, що зазначена в запиті електронна поштова адреса створена відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» для надсилання громадянами України електронних звернень до Міністерства внутрішніх справ України; власником електронної поштової адреси є Міністерство внутрішніх справ України; електронна поштова адреса закріплена за Департаментом документообігу та контролю МВС; адміністративний та технічний супровід зазначеної електронної адреси здійснює Департамент інформатизації МВС; інформація щодо офіційних електронних поштових адрес МВС оприлюднюється на офіційному відомчому вебпорталі за інтернет адресою http://mvs.gov.ua; на офіційному відомчому вебпорталі у вкладці Електронні звернення громадян (mvs.gov.ua) розміщено роз`яснення про те, як подати електронні звернення до МВС України. Зокрема, зазначено електронну пошту: та можливість завантажити Форму для подання електронних звернень громадян.

Відповідач вважає цей лист відмовою у наданні відповіді, що є протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами статті 40 Конституції України визначено, що держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову; на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу; відміняти або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про доступ до публічної інформації" публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Статтею 4 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що доступ до публічної інформації здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб`єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Приписами ст.12 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є: запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Згідно зі ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" встановлено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача. Письмовий запит подається в довільній формі.

Згідно з ч.1 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Статтею 22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" передбачено, що розпорядник інформації має право відмовити у задоволенні запиту на інформацію у наступних випадках: розпорядник не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством володіти інформацією, щодо якої зроблено запит; інформація, що запитується, належить до категорії інформації, з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону; особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила, передбачені ст.21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком; не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених ч.5 ст.19 цього Закону.

Як попередньо встановлено судом, позивач 30.01.2022 звернувся до Міністерства внутрішніх справ України з запитом на інформацію, в якому просив надати інформацію про відомості про осіб, які здійснюють адміністративний та технічний супровід електронної адреси, доменного імені (назва посади, прізвище, ім`я, по батькові, номер службового телефону та адреса електронної пошти); дату та № внесення Міністерством внутрішніх справ України gov.ua електронної адреси доменного імені за Міністерством внутрішніх справ України (реєстр адміністратора gov.ua не дає можливості встановити власника адреси ); дату та № внесення Міністерством внутрішніх справ України до Єдиної бази даних електронних адрес, номерів факсів (телефаксів) суб`єктів владних повноважень, електронної адреси доменного імені чи іншої офіційної адреси та вказати дану адресу.

Листом від 07.02.2022 №11431/16 департамент інформатизації МВС України повідомив, що що зазначена в запиті електронна поштова адреса створена відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян» для надсилання громадянами України електронних звернень до Міністерства внутрішніх справ України; власником електронної поштової адреси є Міністерство внутрішніх справ України; електронна поштова адреса закріплена за Департаментом документообігу та контролю МВС; адміністративний та технічний супровід зазначеної електронної адреси здійснює Департамент інформатизації МВС; інформація щодо офіційних електронних поштових адрес МВС оприлюднюється на офіційному відомчому вебпорталі за інтернет адресою http://mvs.gov.ua; на офіційному відомчому вебпорталі у вкладці Електронні звернення громадян (mvs.gov.ua) розміщено роз`яснення про те, як подати електронні звернення до МВС України. Зокрема, зазначено електронну пошту: та можливість завантажити Форму для подання електронних звернень громадян.

Позивач, обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом вказує, що відповідачем надано відповідь не по суті запиту, зокрема у відповіді відсутні відомості про осіб, які здійснюють адміністративний та технічний супровід електронної адреси, доменного імені (назва посади, прізвище, ім`я, по батькові, номер службового телефону та адреса електронної пошти), зареєстрованого за Міністерством внутрішніх справ України. Вказане позбавило заявника права на оскарження дій посадових осіб відповідача в порядку ч.1 ст. 1166,1167 ЦК.

Водночас, зі змісту наданих відповідачем пояснень, на виконання вимог ч.6 ст.19 Закону України "Про доступ до публічної інформації" на офіційному відомчому вебпорталі у вкладці Елктронні звернення громадян (mvs.gov.ua) розміщено роз`яснення про те, як подати електронні звернення до МВС України. Зокрема, зазначено електронну пошту: та можливість завантажити Форму для подання електронних звернень громадян.

Суд звертає увагу, що запит на отримання інформації позивачем спрямовано на вищевказану електронну адресу, а відповідь отримано в межах встановленого строку.

По змісту відповіді на запит повідомлено стосовно електронних поштових адрес МВС, їх власника (Міністерство внутрішніїх справ України) тощо.

Стосовно ненадання інформації про надання відомостей про осіб, які здійснюють адміністративний та технічний супровід електронної адреси доменного імені (назви посади, прізвища, ім`я по батькові, номер службового телефону та адресу електронної пошти) суд погоджується з доводами відповідача, що ця інформація є конфіденційною в розумінні Закону України "Про захист персональних даних".

Питання поширення персональних даних врегульовані статтею 14 Закону України "Про захист персональних даних", частинами 1 та 2 якої встановлено, що поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Виконання вимог встановленого режиму захисту персональних даних забезпечує сторона, що поширює ці дані.

Суд також погоджується з доводами відповідача, що позивачем не наведено доказів того, що надання запитуваної інформації необхідно в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбаченими Конституцією та законами України, тому не вбачає ознак протиправного характеру в діях під час розгляду запиту ОСОБА_1 на отримання публічної інформації.

Частиною 1 та 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Тобто, позивач повинен довести, що дійсно має право чи інтерес, про захист якого він просить, та відповідно до приписів частини першої статті 77 КАС України довести обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав чи інтересів позивача належними та допустимими доказами.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність порушеного права відповідачем, а відповідач, у свою чергу, довів факт належного розгляду запиту позивача від 30.01.2022, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат судом не вирішується відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Міністерства внутрішніх справ України (вул. Академіка Богомольця, 10, м. Київ , 01601, ) про визнання протиправною відмову, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

03.06.25