Справа № 520/2657/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 р. № 520/2657/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати рішення №356 від 07.01.2025 військової частини НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , щодо невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік протиправним;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік із урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років одночасно із компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем протиправно не нараховано та невиплачено на його користь матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) 24.03.2022 був призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначений на посаду старшого стрільця стрілецького відділення 2-го стрілецького взводу 4-ї стрілецької роти на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_4 №11 від 23.03.2022, що підтверджується копією витягу з наказу №11 від 24.03.2022, яка додана до позову.

У 2023 році позивач перейшов на службу до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач).

У позовній заяві позивач зазначає, що у вересні 2023 року він отримав осколкові поранення (копія виписки із стаціонарного лікування №7973 від 18.10.2023 форми 110 додані до позову) та в грудні звернувся з рапортом про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік та отримав виплату.

13.01.2024 ОСОБА_1 одержав вогнепальні осколкові сліпі поранення м/т правого та лівого стегна, правої гомілки з наявністю сторонніх тіл (металеві уламки), посттравматична нейропатія правого стегнового нерву з тимчасовим порушенням функцій за обставинами безпосередньої участі військовослужбовця ОСОБА_1 у бойових діях, під час захисту Батьківщини, а саме виконання бойових завдань у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ВЛК №165 від 23.01.2024 та копією довідки про обставини травми №365 від 25.01.2024, які додані до позову.

08.12.2024 позивач звернувся на лінію МО України (реєстраційна картка звернення МА-18177564 від 08.12.2024 21:21) з проханням виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

17.12.2024 лейтенанта ОСОБА_1 командира зенітного ракетно-артилерійського взводу роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 було звільнено наказом командира військової частини НОМЕР_5 (по особовому складу) № 1001 у запас за підпунктом "г" (через сімейні обставини або з інших поважних причин, визначених абзацом тридцятим пункту 3 частини двадцятої цієї статті: необхідність здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю ІІ групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення).

07.01.2025 на вищезазначене звернення щодо виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік позивачем була отримана відповідь від командира військової частини НОМЕР_1 , в якій було зазначено, що ОСОБА_1 вже була здійснена виплата матеріальної допомоги у 2023 для вирішення соціально-побутових питань в розмірі місячного грошового забезпечення, згідно пункту 6 окремого рішення Міністр Оборони України від 16.01.2024 № 183/уд.

Вважаючи протиправною відмову у нарахуванні та виплаті матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється Законом України 25 березня 1992 року № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-XII).

Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону №2232-XII порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Закону України №2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону №2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (ч. 3 ст. 9 Закону №2011-ХІІ).

Абзацом першим частини четвертої статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Абзацом другим частини четвертої статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з п.п. 33.1, 33.2 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07 червня 2018 року № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 2018 року за №745/32197 (далі - Наказ № 260) особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) - на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинної з 01 березня 2018 року, далі - Постанова №704) передбачає, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Відповідно до п. 1 Розділу XXIV Наказу № 260 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, один раз на рік надається матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до абзацу 1 п. 7 Розділу XXIV Наказу № 260 розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, порядок її виплати встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України

Відповідно до п. 9 Розділу XXIV Наказу № 260 виплата матеріальної допомоги здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира (начальника), а командиру (начальнику) - наказу вищого командира (начальника) за підпорядкованістю із зазначенням у ньому розміру допомоги.

Отже, аналізуючи викладене, варто зазначити, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців і входить до його складу. Виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира та за наявності у військовослужбовця відповідних умов, визначених окремими дорученнями Міністра оборони України у 2023 та 2024 роках.

При цьому, Законом №2011-XII не визначено порядку та розміру виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а згідно ч. 4 ст. 9 цього Закону, Міністру оборони України надано повноваження стосовно визначення порядку виплати грошового забезпечення, в тому числі й матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Постановою №704 і Наказом №260 встановлено лише граничний розмір виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, який не повинен перевищувати місячного грошового забезпечення, а право керівників державних органів надавати військовослужбовцям матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань обмежене розміром асигнувань, що виділяються на утримання таких державних органів.

Таким чином, Законом №2011-XII делеговано Міністру оборони України повноваження щодо визначення порядку виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які обмежені лише граничним розміром такої виплати та розміром виділених асигнувань на утримання військовослужбовців.

01.02.2023 Міністром оборони України прийнято окреме доручення №2683/з, відповідно до вимог п. 6 якого матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань виплачувати військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

- смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

- поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

- у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

- порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме: онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

- захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит B, C; безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль) внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (або втрачених кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

- сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або ж визнані безвісно відсутніми.

Крім того, згідно рішення Міністра оборони України від 16.01.2024 № 183/уд матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань виплачується військовослужбовцям в розмірі місячного грошового забезпечення, виключно за наявності таких підстав:

смерть військовослужбовця та/або його дружини (чоловіка), дітей, батьків;

поранення військовослужбовця, отриманого при виконанні завдань під час воєнного стану;

у разі наявності у військовослужбовця інвалідності, отриманої внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини;

порушення стану здоров`я військовослужбовця, перебування його на лікуванні, реабілітації, що підтверджено відповідними медичними документами (виписний епікриз, довідка про захворювання, постанова військово-лікарської комісії), а саме:

онкологічне захворювання (хірургічне лікування, променева та (або) хіміотерапія);

захворювання на туберкульоз, ВІЛ/СНІД, вірусний гепатит В, С;

безперервне перебування на лікуванні, реабілітації або у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою, які пов`язані із захистом Батьківщини (більше 30 днів поспіль), внаслідок травм, захворювань нервової, серцево-судинної систем, опорно-рухового апарату та інших захворювань органів і систем з тяжким перебігом або наслідками, що потребують проведення багатоетапного хірургічного лікування, протезування втраченої кінцівки (кінцівок), ендопротезування, трансплантації органів, індивідуального догляду, протирецидивного лікування з довготривалим застосуванням дорогих лікарських засобів;

сім`ям військовослужбовців, які захоплені в полон (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно) чи заручниками, а також інтернованим в нейтральних державах або визнані безвісно відсутніми.

Так, судом встановлено, що у 2023 році у вересні ОСОБА_1 отримав осколкові поранення (що підтверджується копією виписки із стаціонарного лікування №7973 від 18.10.2023 форми 110, яка додана до позову та в грудні звернувся з рапортом про виплату матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік та отримав виплату, що також не заперечується відповідачем.

07.01.2024 ОСОБА_1 отримав поранення, а саме: опіки обличчя, правої кисті 2 ст. під час захисту Батьківщини, при виконанні бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , що підтверджується доданою до позову копією довідки про обставини травми від 25.01.2024 №360 та 13.01.2024 отримав друге вогнепальне осколкове поранення, а загалом третє (копія довідки про обставини травми від 25.01.2024 №365 додана до позову).

Верховним Судом сформовано правовий висновок про те, що матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується у разі наявності фонду грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 21.08.2019, 18.03.2020 у справах №№814/238/17, 810/3476/16).

Тобто, виплата допомоги здійснюється військовою частиною з урахуванням залишку коштів за фондом грошового забезпечення.

Суд зазначає, що оскільки відповідна допомога є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, яка виплачується у разі наявності фонду грошового забезпечення, то невиплата такої не може вважатися порушенням права військовослужбовця на належне грошове забезпечення.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем не надано доказів, що під час проходження військової служби протягом 2024 року і до моменту звільнення з військової служби він звертався до командира Військової частини НОМЕР_1 із відповідним рапортом щодо нарахування та виплати йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Отже, у Військової частини НОМЕР_1 за відсутності рапорту позивача про нарахування та виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік були відсутні підстави для нарахування та виплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Таким чином, відмова Військової частини НОМЕР_1 у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік є правомірною та відсутні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2024 рік.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 243-246, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов