Справа № 240/22212/24
Суддя: Боровицький О. А.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/22212/24

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лавренчук Ольга Володимирівна

Суддя-доповідач - Боровицький О. А.

03 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Боровицького О. А.

суддів: Ватаманюка Р.В. Курка О. П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просила:

- визнати протиправним рішення Міністерства внутрішніх справ України, оформлене висновком від 12.09.2024, про відмову у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням із 14.04.2021 другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку №850, з урахуванням вимог домірності права на посилений соціальний захист як працівника міліції, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України у взаємозв`язку з частиною п`ятою статті 77, та проведення виплат;

- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням із 14.04.2021 другої групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ відповідно до Закону України "Про міліцію" та Порядку №850, з урахуванням вимог домірності права на посилений соціальний захист як працівника міліції, гарантованого частиною першою статті 46 Конституції України у взаємозв`язку з частиною п`ятою статті 77, та проведення виплат.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року у задоволені адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходила службу в органах внутрішніх справ та була звільнена зі служби з 15.03.2013.

З матеріалів справи вбачається, що 15.05.2013 Житомирським обласним центром медико-соціальної експертизи позивачу встановлена ІІІ група інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що не заперечується сторонами.

Сторонами визнається, що позивачу була виплачена одноразова грошова допомога в розмірі 17690,40 грн.

Вказана обставина підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №654712.

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК №428327 позивачу із 14.04.2021 встановлено 2 групу інвалідності . Причина інвалідності: захворювання, так, пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2024 року у справі №240/33597/23 зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850 і прийняти рішення, передбачене п.9 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції" від 21.10.2015 №850, з урахуванням висновків суду у даній справі.

Встановлено, що на виконання рішення Житомирського окружного адміністративного суду у справі №240/33597/23, Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянуло заяву ОСОБА_1 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, та прийняло рішення про відмову в призначенні грошової допомоги.

Листом №26273-2024 від 17.09.2024 відділ координації пенсійних питань Міністерства внутрішніх справи України повідомив Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Житомирській області про прийняте, на виконання рішення суду у справі №240/33597/23, рішення. У листі вказано: "Установлення заявниці медико-соціальною експертною комісією другої групи інвалідності (у 2021 році) відбулось в період понад два роки від дати встановлення третьої групи інвалідності (у 2013 році), що суперечить умовам пункту 4 Порядку. Наявність зазначених вище невідповідностей в надісланих матеріалів вимогам Порядку унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення одноразової грошової допомоги. Ураховуючи викладене, за результатами опрацювання матеріалів щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 прийнято рішення про відмову та 12.09.2024 затверджено відповідний висновок."

Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС в Житомирській області листом від 23.09.2024 №31/6-3886-2024 повідомив ОСОБА_1 про прийняте Міністерством внутрішніх справ України рішення.

Вважаючи оскаржуване рішення протиправним, а свої права та інтереси порушеними, позивач звернулась до суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справі, яка розглядається, спір виник щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 14.04.2021 другої групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням пов`язаним проходженням служби в органах внутрішніх справ, як колишньому працівнику ОВС відповідно до статті 23 Закону № 565-XII та Порядку №850.

Згідно з частиною 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон №565) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).

При цьому, 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 № 580-VIII.

Згідно з пунктом 5 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" Закон України "Про міліцію" визнано таким, що втратив чинність.

Положеннями п. 15 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Таким чином, за колишніми працівниками міліції зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України "Про міліцію", зокрема ч.6 ст. 23 цього Закону в редакції, чинній з 12.03.2015, і відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Згідно з п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до п. 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно з пунктом 4 Порядку № 850 передбачено, що якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Колегія суддів Верховного Суду у постанові від 02 липня 2024 року у справі №480/4488/21 звертає увагу на те, що положеннями статті 23 Закону № 565-XII, які втратили чинність із набранням чинності Законом № 580-VII, не було передбачено права працівника органів внутрішніх справ на виплату одноразової грошової допомоги у більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми у зв`язку із підвищенням групи чи визначенням іншої причини інвалідності або збільшенням відсотку втрати працездатності під час повторного огляду МСЕК.

Такий механізм визначений лише Порядком № 850, пункт 4 якого визначає умови, коли здійснюється виплата допомоги та передбачає дворічний строк, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі з урахуванням раніше виплаченої суми.

Отже, на думку колегії суддів, оскільки положення Закону № 565-XII втратили чинність, а за колишніми працівниками міліції збереглося лише право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги, зокрема у зв`язку із встановленням інвалідності за певних обставин, яке може бути реалізовано через механізм, визначений Порядком №850, то до відносин, які виникли у цій справі слід застосувати строк, обмежений положеннями пункту 4 вказаного Порядку двома роками, який обчислюється з дня первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Як встановлено із матеріалів справи, повторний огляд, за наслідками якого позивачу було встановлено з 14.04.2021 другу групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності у зв`язку з захворюванням пов`язаним проходженням служби в органах внутрішніх справ, а первинно третю групу інвалідності та ступінь втрати працездатності - 45% позивачу встановлено 15.05.2013, та проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 17690,40 грн, оскільки між цими подіями минуло понад два роки, то суд дійшов висновку про те, що відмова відповідача ґрунтується на нормах законодавства.

Вказане узгоджується також з правовою позицію Верховного Суду, висловленою у постанові від 24 травня 2023 року (справа №340/4643/20) та постанові від 15.01.2024 (справа № 240/4317/23).

Щодо клопотання позивача, що надійшло до суду 18.12.2024 про врахування правової позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 10.12.2024 у справі №240/19209/21, суд зазначає наступне.

Предметом спору у справі №240/19209/21, що розглядалась Верховним Судом, є рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, а тому правова оцінка надавалась з урахуваннями норм Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.

Отже, прововідносини, що виникли у справі №240/19209/21 не є ідентичними спору, що розглядається в межах даної адміністративної справи, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання позивача та врахування правового висновку Верховного Суду у справі №240/19209/21.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2025 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Боровицький О. А.

Судді Ватаманюк Р.В. Курко О. П.