Справа № 640/22398/18
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року Справа № 640/22398/18 Провадження №ЗП/280/694/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м.Києві про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві (далі - відповідач), в якому просить:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС в м.Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 на підставі недійсного наказу від 13 квітня 2018 року №6617, виданого Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві, та порушеного порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення такої перевірки;

визнати незаконним та скасувати складений за результатами такої перевірки акт від 27 червня 2018 року №2915/26-15-42-03-30/ НОМЕР_1 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та з питань повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року;

визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 01 серпня 2018 року № , № , № , №, №;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 01 серпня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску;

визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві про сплату боргу (недоїмки) від 01 серпня 2018 року № Ф-222 та від 04 вересня 2018 року № Ф-162956-17;

визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04 грудня 2018 року №240831-17 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04 грудня 2018 року №240831-17.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 03 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року, адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено частково: визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04 грудня 2018 року №240831-17 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби в місті Києві від 04 грудня 2018 року №240831-17; в іншій частині позовних відмовлено.

08 квітня 2021 року постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 03.09.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасовано та направлено справу в цій частині на новий розгляд.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.05.2021 справу прийнято до провадження та вирішено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону №2825-IX установлено, що з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя. Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ, але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена ч.1 ст.27, ч.3 ст.276, ст.ст.289-1, 289-4 КАС України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України.

25.03.2025 матеріали адміністративної справи №640/22398/18 надійшли до Запорізького окружного адміністративного суду.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 зазначену справу передано на розгляд головуючому судді Новіковій І.В.

Ухвалою суду від 31.03.2025 адміністративну справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що контролюючим органом порушено порядок призначення та проведення позапланової перевірки, оскільки відповідно до пункту 78.1 ст.78 ПК України однією із підстав для призначення позапланової перевірки є те, що платник податків не наддасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту. Позивач зазначає, що контролюючим органом не було належним чином вручено їй запит від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27, не надання відповіді на який стало підставою для прийняття наказу про призначення перевірки від 13.04.2018 №6617. Позивач зазначає, що запит контролюючого органу від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27 нею отримано лише 11.05.2018 після звернення до контролюючого органу, а відповідно строк для надання відповіді на запит сплив лише 01.06.2018. Разом з тим, 29.05.2018 контролюючим органом прийнято наказ №9152 про проведення документальної виїзної перевірки, який також не був вручений позивачці до початку проведення перевірки. Позивач зазначає, що контролюючим органом грубо порушено порядок призначення та проведення позапланової перевірки, а тому результатами такої перевірки не може бути покладено в основу спірних рішень. Просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав на те, що позивачу були направлені 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27 та від 31.05.2018 №25812/Н/26-15-42-03-27 про надання пояснень та документів. Відповідач зазначає, що позивачкою не було надано до контролюючого органу пояснення та їх документальне підтвердження, що стало підставою для призначення позапланової перевірки позивача. Також, представник відповідача вказував на те, що в матеріалах справи міститься лист від 29.08.2018 №44952/26-15-42-03-27 за підписом заступника начальника ГУ ДФС у м.Києві, якому повідомлялося, що до початку перевірки 01.06.2018 ФОП ОСОБА_1 було пред`явлено службове посвідчення та направлення на перевірку від 01.06.2018 №2109/Н/26-15-42-03-27, а також вручено копію наказу від 29.05.2018 №9152, яке отримано платником податків, що підтверджується підписом. Також, відповідач звертав увагу на те, що у зазначеному листі міститься інформація про те, що в акті перевірки у вступній частині «Розділі І» мітиться описка в номері і даті наказу, а саме зазначено: «наказ від 13 квітня 2018 №6617» замість «наказу від 29 травня 2018 року №9152». Представник відповідача зазначає, що ним правомірно призначено та проведено перевірку, за результатам чого прийнято спірні рішення. Вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що 30.03.2018 ГУ ДФС у м.Києві (правонаступник ГУ ДПС у м.Києві) складено запит №14014/Н/26-15-42-03-27 про надання інформації та її документального підтвердження ФОП ОСОБА_1

29.05.2018 ГУ ДФС у м.Києві видано наказ №9152 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ), відповідно до якого, на підставі п.п.75.1.2 п.75.1, п.п.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 та з питань повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 тривалістю 5 робочих днів з 19.06.2018 по 23.06.2018 в Головному управління ДФС у м.Києві за адресою м.Київ, вул.Лескова, буд. 2.

31.05.2018 ГУ ДФС у м.Києві, у зв`язку з проведенням документальної виїзної перевірки, складено запит №25812/Н/26-15-42-03-27 про надання пояснень та їх документального підтвердження.

01.06.2018 контролюючим органом складено направлення на перевірку №2109/Н/26-15-42-03-27.

В період з 19 червня 2018 року по 23 червня 2018 року ГУ ДФС у м.Києві, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, наказу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві №6617 від 13 квітня 2018 року, проведено документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та з питань повноти нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року, за результатом якої складений акт №2915/26-15-42-03-30/ від (далі - Акт перевірки).

З акту перевірки вбачається, що перевіркою встановлено порушення позивачкою:

пункту 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, занижено податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 9410,95 грн, а саме: за 2016 рік на суму 9410,95 грн;

пункту 16-1 підпункту 10 розділу XX Податкового кодексу України, не нараховано та не сплачено до бюджету військовий збір на загальну суму 784,25 грн., а саме: за 2016 рік в розмірі 784,25 грн;

пункту 1 частини 2 статті 6, частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», занижено єдиний соціальний внесок за 2016 рік у сумі 13028,35 грн., за 2017 рік у сумі 3934,61 грн.;

пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183, статті 187 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 197041,00 грн, а саме по періодах: за березень 2017 року в сумі 13421,00 грн; за квітень 2017 року в сумі 19466,00 грн; за травень 2017 року в сумі 14779,00 грн; за червень 2017 року в сумі 18254,00 грн; за липень 2017 року в сумі 20104,00 грн; за серпень 2017 року в сумі 20975,00 грн; за вересень 2017 року в сумі 21465,00 грн; за жовтень 2017 року в сумі 25495,00 грн; за листопад 2017 року в сумі 19662,00 грн; за грудень 2017 року в сумі 23422,00 грн;

пункту 1 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», не проведення розрахункових операцій на повну суму покупки через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведенні у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів;

пункту 2.6 постанови Національного банку України №637 від 15 грудня 2004 року «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», не оприбуткування готівки в касі (не здійснення обліку готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО та банківських виписок (еквайринг)) на загальну суму 52283,03 грн, у тому чисті: в січні 2016 року на суму 92,62 грн, в жовтні 2016 року на суму 1046,01 грн, в листопаді 2016 року на суму 23,10 грн, в грудні 2016 року на суму 51121,31 грн;

пункту 2 розділу II Положення, позивачка проводила розрахункові операції без використання режиму попереднього програмування окремим рядком розміру ставки та загальної суми «Акцизного податку» за всіма зазначеними в чеку товарами.

Не погоджуючись з висновками, викладеними в акті перевірки, позивачем подано до ГУ ДФС у м. Києві заперечення на акт перевірки від 25 липня 2018 року №2, за результатом розглядом яких листом ГУ ДФС у м. Києві від 27 липня 2018 року №35845/Н/26-15-42-03-27 висновки акту перевірки залишено без змін, а заперечення - без задоволення.

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 01 серпня 2018 року:

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 11763,69 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 9410,95 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 2352,74 грн;

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 980,32 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 784,25 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 196,07 грн;

№, яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 246301,25 грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями на суму 197041,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на суму 49260,25 грн;

№, яким застосовано штрафні санкції та або пені, у тому числі за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 85,00 грн;

№, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг на суму 1,00 грн;

№, яким за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг застосовано штрафні санкції в сумі 261415,15 грн.

Крім того, на підставі акту перевірки відповідачем прийнято рішення від 01 серпня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, за яким за порушення абзацу 3 частини 8 статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиною внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суб`єкту господарювання збільшено суму грошового зобов`язання за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) на загальну суму 4695,44 грн.

Не погоджуючись із спірними податковими повідомленнями-рішеннями позивачкою 10 серпня 2018 року подано скаргу до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - ДФС України), за результатом розгляду скарги ДФС України прийнято рішення від 08 жовтня 2018 року №15504/У/99-99-11-02-01-14, яким залишено без змін податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 01 серпня 2018 року №, №, №, №, № та скасовано податкове повідомлення-рішення від 01 серпня 2018 року № в частині застосування штрафних санкцій по сумам грошових коштів, отриманих платником податків на банківські рахунки, а скаргу позивача - частково задоволено.

Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято 04 грудня 2018 року рішення №240831-17 про опис майна у податкову заставу та податкову вимогу №240831-14, в якій зазначено, що станом на 03 грудня 2018 року сума податкового боргу платника податків становить 284741,06 грн.

Позивач, не погодившись з правомірністю проведення перевірки та прийняття контролюючим органом оскаржуваних рішень, звернулася з даним позовом до суду.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Стосовно дотримання контролюючим органом порядку призначення та проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Так, у наказі про призначення перевірки контролюючий орган, в якості підстави для проведення перевірки, посилається на пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України.

Відповідно до пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Отже, підставами для проведення документальної позапланової перевірки є наявність сукупності таких умов:

- контролюючим органом виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях;

- платник податків не надав пояснення та їх документальні підтвердження 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту контролюючого органу.

Згідно п.73.3 ст.73 ПК України, контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб`єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав: за результатами аналізу податкової інформації, отриманої в установленому законом порядку, виявлено факти, які свідчать про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п.42.1 ст.42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Згідно п.42.2 ст.42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Суд зазначає, що матеріали адміністративної справи не містять доказів на підтвердження того, що контролюючим органом було дотримано вимог п.42.2 ст.42 ПК України в частині направлення ФОП ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення запит від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27.

Матеріалами справи підтверджується, що фактично запит від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27 був отриманий ФОП ОСОБА_1 11.05.2018, після її самостійного звернення до контролюючого органу 07.05.2018.

Зазначені обставини свідчать про те, що контролюючим органом не було дотримано вимог п.42.2 ст.42 ПК України, в частині направлення платнику податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особистого вручення платнику податків запиту від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27.

При цьому, суд зауважує, що не платник податків має вживати заходів з метою отримання документів від контролюючого органу та звертатися до нього з проханням надати відповідні документа. Саме контролюючий орган має обов`язок належним чином повідомити платника податків про прийняте ним рішення шляхом вчинення активних дій із направлення/вручення прийнятих ним рішень, що у даному випадку зроблено не було.

Також, суд зазначає, що контролюючим органом не було дотримано строків прийняття наказу про призначення документальної позапланової перевірки позивачки від 29.05.2018 №9152, з огляду на наступне.

Так, матеріали справи містять докази отримання позивачем запиту від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27 лише 11.05.2018, доказів отримання позивачем запиту раніше за цю дату матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи положення п.73.3 ст.73, пп.78.1.4 п.78.1 ст.78 ПК України, позивач мала право та обов`язок надати пояснення на запит від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27 протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Суд зазначає, що 11.05.2018 було п`ятницею, а відповідно початок строку у 15 робочих днів повинен відраховуватися з понеділка 14.05.2018.

Крім того, на 27.05.2018 (неділя) припадало святкування церковного свята Трійця, у зв`язку з чим понеділок 28.05.2018 був вихідним днем, відповідно до приписів частини 3 статті 67, статті 73 Кодексу законів про працю України.

За таких обставин, з урахуванням вихідних та святкових днів протягом травня 2018 року, позивач мала право надати відповідь на запит від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27 до 04.06.2018 включно.

Проте, 29.05.2018 контролюючим органом вже видано наказ на призначення перевірки, а 01.06.2018 направлення на її проведення.

Зазначені обставини свідчать про те, що контролюючим органом порушено порядок дій, які передують призначенню податкової перевірки, що позбавило позивача права скористатися правом подати до контролюючого органу документи, які запитувались за запитом від 30.03.2018 №14014/Н/26-15-42-03-27.

За правовим висновком, сформульованим Верховним Судом у складі судової палати з розгляду справи щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №826/17123/18 (постанова від 21 лютого 2020 року), «оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства про проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства».

У постанові від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18 Верховний Суд обґрунтував відсутність підстав до запропонованого колегією відступу від раніше висловленої правової позиції такими висновками: «перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом» та «встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 ПК України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що оскільки контролюючим органом порушено порядок призначення перевірки, то відповідно її результати не можуть бути покладені в основу жодних рішень.

При цьому, суд зазначає, що з огляду на те, що відповідачем фактично проведена перевірка та прийнято рішення, то позовні вимоги про визнання протиправними дій Головного управління ДФС в м.Києві щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 на підставі недійсного наказу від 13 квітня 2018 року №6617, виданого Головним управлінням Державної фіскальної служби в місті Києві, та порушеного порядку прийняття контролюючими органами рішень про проведення такої перевірки, задоволенню не підлягають, оскільки такі дії знайшли своє відображення у прийнятті податкових повідомлень рішень, які і мають бути предметом судового оскарження.

Також, не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнати незаконним та скасувати складений за результатами такої перевірки акт від 27 червня 2018 року №2915/26-15-42-03-30/, оскільки Акт перевірки є лише носієм інформації та безпосередньо не впливає на права та законні інтереси позивача, а відповідно не може бути предметом оскарження та скасування у судовому порядку.

Належним способом захисту порушених права позивача буде досягнуто шляхом скасування прийнятих контролюючим органом рішень за результатами проведеної перевірки.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

При цьому, при ухваленні рішення суду, судом враховується те, що постановою Верховного Суду від 08.04.2021 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 вересня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 18 грудня 2019 року скасована лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, і лише в цій частині справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

А відповідно рішення суду приймається лише в тій частині справи, в якій її направлено на новий розгляд.

Відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що під час первинного звернення до суду першої інстанції позивачем сплачено судовий збір в розмірі 11083,45 грн. (відшкодовано за рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 3 вересня 2019 року 6483,00 грн.); за подання апеляційної скарги 9711,06 грн.; за подання касаційної скарги 12304,92 грн.

Отже, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, на користь позивача не присуджується судовий збір за подання позовних вимог немайнового характеру в розмірі 3524,00 грн. (1 та 2 пункт прохальної частини позовної заяви), в іншій частині судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у м.Києві (04116, м.Київ, вул.Шолуденка, 33/19, ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01 серпня 2018 року №, №, №, № та №.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 01 серпня 2018 року № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.

Визнати протиправними та скасувати вимоги Головного управління ДФС у м. Києві про сплату боргу (недоїмки) від 01 серпня 2018 року №Ф-222 та від 04 вересня 2018 року №Ф-162956-17.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 23092,43 грн. (двадцять три тисячі дев`яносто дві гривні 43 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м.Києві.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова