Справа № 520/7424/24
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 р. №520/7424/24

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради Харківської області (вул. Вишнева, буд. 3, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61124, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Управління соціального захисту соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Управління соціального захисту соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради призначити та виплатити ОСОБА_1 , громадянину України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 . місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.03.2024 за допомогою Єдиного порталу державних послуг "Дія" звернувся до Міністерства соціальної політики України із заявою в електронній формі, підписаною електронним цифровим підписом, до відповідача щодо призначення допомоги при народженні дитини, яка була зареєстрована за № 51964, про що 19.03.2024 на електронну пошту позивача надійшов лист Міністерства соціальної політики України, в якому повідомлено електронна заява за номером 51964 про призначення допомоги при народженні дитини була відхилена, оскільки за внесеними реквізитами свідоцтва про народження не знайдено записів у ДРАЦС. Таким чином, відповідач відмовив позивачу у призначенні допомоги при народженні дітей.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана відповідачу через систему "Електронний суд" та надійшла в електронний кабінет користувача, що підтверджується електронною роздруківкою.

Представником відповідача надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що 19.03.2024 при розгляді електронної заяви ОСОБА_1 про призначення допомоги при народженні дитини відмовлено у задоволенні заяви, оскільки при її обробці за внесеними реквізитами свідоцтва про народження не знайдено записів у ДРАЦС. Тобто Управлінням не було знайдено запису про народження дитини за реквізитами свідоцтва, які були вказані заявником, ОСОБА_1 , у своїй заявці від 19.03.2024 № 451964, у зв`язку з чим заявнику запропоновано перевірити правильність внесених даних та подати заявку повторно. Представник відповідача зауважив, що позивач, що перебуває за межами України, у період дії воєнного стану, як батько, для призначення допомоги при народженні дитини, яка народжена поза межами України (абз. 6 п. 11 Розділу «Допомога при народженні дитини») відповідно до вимог законодавства, не скористався своїм правом повторного звернення з заявою, що свідчать про фактичну відмову повторного звернення позивача в межах строків (саме до 09.04.2024) відповідно до запропонованого та роз`ясненого йому Порядку, добровільно. У зв`язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що Порядок призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, як вважає позивач, не містить обмежень у поданні заяви в електронній формі для громадян України. Отже, громадяни України, які народили дитину за межами України не позбавлені права подати заяву про призначення допомоги при народженні дитини в електронній формі. При цьому, спосіб звернення за допомогою при народження дитини у порядку, визначеному абз. 6 п. 11 Порядку, на думку позивача, не є обов`язковим для застосування громадянами України, які народили дитину за межами території України. У даному випадку, позивач скористався вказаним правом за допомогою Єдиного порталу державних послуг Дія, однак, отримав формальну та безпідставну відмову Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради у призначенні державної допомоги при народженні дитини. Позивач вважає, що він не мав обов`язку повторного звернення за призначенням допомоги при народженні дитини до Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради, оскільки ні Порядком, ні Законом України Про державну допомогу сім`ям з дітьми такого обов`язку не передбачено.

Представник відповідача надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких акцентував увагу, що інформація щодо народження дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у Державний реєстр актів цивільного стану громадян не вносилась та свідоцтво органами РАЦС держави Україна не видавалось, оскільки свідоцтво про народження дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , видано органами РАЦС м. Таррагона, Королівства Іспанії. Внести відомості про документи, видані закладами та установами інших держав при народженні дітей відповідно до програмного забезпечення застосунку Дія» не представляється можливим. Представник відповідача зауважує, що державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію цивільного стану. В даний реєстр вносяться акти цивільного стану громадян України, що видані державою Україною. Проте, позивач, як вказує представник відповідача, ігноруючи вказані вимоги, передбачені до порядку заповнення відомостей в електронній заяві, все ж таки намагається внести дані про народження дитини в графі «Ким видано», вказавши орган видачі: « ОСОБА_3 » (примітка відповідача: ОСОБА_3 - не орган, а місто, в якому знаходиться орган, який видав документ про народження дитини). Тобто, в даній графі повинно міститься інформація про орган, який видав свідоцтво про народження, (не місто, провінція або щось інше, а лише орган РАЦС Міністерства юстиції України). Також, в графі електронної заяви «Серія і номер свідоцтва про народження»: позивач вносить неіснуючу серію свідоцтва про народження дитини, виданого Королівством Іспанією, а саме: серію «ГК-Ю», проте, в свідоцтві про народження дитини, що видано відділом РАЦС міста Таррагона Королівства Іспанії, зокрема: Свідоцтві про народження № НОМЕР_2 , виданому 11.04.2023 відділом РАЦС міста Таррагона, немає взагалі серії (як вбачається з легалізованого країною перебування свідоцтва про народження дитини, дослівно відтвореного на українську мову уповноваженою особою Головного Управління Правового Забезпечення і Засвідчень Генерального консульства України в м. Барселона, Королівство Іспанія 12.04.2023). Представник відповідача зауважує, що із огляду свідоцтва про народження дитини, що видано країною перебування та народження дитини, в ньомумістяться тільки такі наступні дані: номер свідоцтва та номер актового запису. Відтак, представник відповідача вказує, що при електронній автоматичній обробці інформації шляхом документообігу Міністерства соціальної політики України та Міністерства юстиції України, в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян програма не змогла знайти такі дані свідоцтва про народження дитини, оскільки відсутній запис про реєстрацію даного юридичного факту та таке свідоцтво органами РАЦС України не видавалось, з огляду на що Управління не мало ані підстав, ані можливостей провести призначення соціальної допомоги без наявності в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян записів, які відповідали би зазначеним позивачем реквізитам свідоцтва про народження дитини.

Положеннями ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Згідно ч.2 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України: за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду.

Відповідно 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка народилась на території Королівства Іспанії, про що свідчить свідоцтво про народження № НОМЕР_2 , яке видано 11.04.2023 в місті Таррагона.

Вказане свідоцтво про народження дитини апостильовано та має переклад на українську мову, завірене належним чином.

Довідкою Генерального консульства України в Барселоні № 536/1-413 підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України.

Вказані обставини також підтверджено паспортом України НОМЕР_3 , який видано 13.11.2023.

ОСОБА_1 18.03.2024 звернувся до Міністерства соціальної політики з використанням засобів електронного зв`язку із заявою про призначення допомоги при народження дитини, доньки ОСОБА_2 , громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3 , підписавши її кваліфікованим електронним підписом. Вказаній заяві присвоєно номер 51964.

19.03.2024 за результатом розгляду вказаної заяви № 51964 надано відповідь, в якій вказано, що за внесеними реквізитами свідоцтва про народження не знайдено записів у ДРАЦС. Запропоновано перевірити правильність даних та подати електронну заявку повторно.

Електронним листом від 04.04.2024 позивачу роз`яснено порядок надсилання заяви поштою разом з виданими компетентними органами країни перебування і легалізованих в установленому порядку документами, що засвідчують народження дитини.

Позивач, вважаючи, що відповідачем протиправно відмовлено йому у призначенні допомоги при народженні його доньки, звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 3 Конституції України закріплене визнання найвищою соціальною цінністю в України людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки, відповідальність держави перед людиною за свою діяльність та головний обов`язок держави щодо утвердження і забезпечення прав і свобод людини.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист.

Згідно статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Суд зазначає, що відповідно до частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини першої статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402-III з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім`ях, держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом № 2811-XII та іншими законами України.

У контексті приписів статті 3 Конституції України у кореспонденції із приписами Декларації прав дитини (прийнята резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959) та Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» від 21.11.1992 № 2811-XII (далі - Закон № 2811-XII) визначений гарантований державою рівень матеріальної підтримки сімей з дітьми шляхом надання державної грошової допомоги.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 2811-XII громадяни України, в сім`ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Пунктом 2 частини 1 статті 3 Закону № 2811-XII передбачено, що відповідно до цього Закону призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога при народженні дитини.

Відповідно до статті 10 Закону № 2811-XII, допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною.

Умови призначення допомоги при народженні викладені у положеннях статті 11 Закону № 2811-XII, де указано, що допомога батькам при народженні дитини призначається на підставі свідоцтва про народження дитини. Опікунам зазначена допомога призначається на підставі рішення про встановлення опіки.

Для призначення допомоги при народженні дитини до органу праці та соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, та свідоцтва про народження дитини подається одним з батьків (опікуном), з яким постійно проживає дитина, заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та копія свідоцтва про народження дитини.

Допомога батькам при народженні дитини призначається без подання документів, передбачених частинами першою та другою цієї статті, якщо відомості, необхідні для її призначення, надійшли у порядку міжвідомчої електронної взаємодії з Державного реєстру актів цивільного стану громадян під час державної реєстрації народження дитини.

Орган праці та соціального захисту населення за місцем проживання одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, має право отримувати від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій відомості, необхідні для призначення допомоги при народженні дитини.

Допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Процедура призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми відповідно до частини четвертої статті 1 Закону № 2811-ХІІ деталізована затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751 «Порядком призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» (далі - Порядок № 1751).

Пунктом 10 Порядку № 1751 передбачено, що допомога при народженні дитини надається одному з батьків дитини, опікуну, які постійно проживають разом з дитиною, з метою створення належних умов для її повноцінного утримання та виховання.

Згідно з пункту 11 Порядку № 1751 для призначення допомоги при народженні дитини органу соціального захисту населення за умови пред`явлення паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, подається, зокрема:

1) заява одного з батьків (опікуна), з яким постійно проживає дитина, що складається за формою, затвердженою Мінсоцполітики;

2) копія свідоцтва про народження дитини (з пред`явленням оригіналу).

Заява, зазначена у підпункті 1 цього пункту, може бути подана в електронній формі (з використанням інформаційно-комунікаційних систем, через офіційний веб-сайт Мінсоцполітики або інтегровані з ним інформаційні системи органів виконавчої влади та місцевого самоврядування, зокрема з використанням кваліфікованого електронного підпису) структурному підрозділу з питань соціального захисту населення. В такому разі факт народження дитини на території України підтверджується за інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманою шляхом електронної взаємодії у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін`юстом. У разі надходження надісланої з використанням інформаційно-комунікаційних систем заяви без кваліфікованого електронного підпису громадянина орган соціального захисту населення повідомляє заявнику, що допомога при народженні дитини призначається лише після підписання у місячний строк зазначеної заяви. У разі не підписання заяви у зазначений строк подається нова заява.

Жінки, які мають задеклароване (зареєстроване) місце проживання (перебування) на території України і народили дитину під час тимчасового перебування за межами України, подають видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

У період дії воєнного стану для призначення допомоги при народженні дитини один із батьків (опікун), який тимчасово перебуває за межами України (крім осіб, які перебувають на території держави, визнаної згідно із законом державою-окупантом та/або державою-агресором щодо України), надсилає до органу соціального захисту населення за своїм зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (перебування) заяву та видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документів, що засвідчують народження дитини.

Отже, з моменту початку повномасштабного вторгнення законодавчо закріплено можливість надсилання до органу соціального захисту населення за своїм зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (перебування) заяви та виданих компетентними органами країни перебування і легалізованими в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, у разі знаходження дитини (одного з батьків) за межами України.

Пунктом 12 Порядку від №1751 передбачено, що допомога при народженні дитини призначається за умови, що звернення за її призначенням надійшло не пізніше ніж через 12 календарних місяців після народження дитини.

Так, відповідно до абзацу шостого пункту 43 Порядку № 1751 у разі подання заяви в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису про призначення допомоги при народженні дитини така допомога призначається не пізніше ніж наступного робочого дня після отримання заяви органом соціального захисту населення.

У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє заявника, які документи мають бути подані додатково. Якщо вони будуть подані не пізніше ніж протягом одного місяця з дня одержання зазначеного повідомлення, днем (місяцем) звернення за призначенням допомоги вважається день (місяць) прийняття або відправлення заяви.

Про призначення державної допомоги сім`ям з дітьми чи про відмову в її призначенні із зазначенням причини відмови та порядку оскарження цього рішення орган, що призначає і виплачує зазначену допомогу, видає чи надсилає заявникові письмове повідомлення протягом п`яти днів після прийняття відповідного рішення (пункт 44 Порядку № 1751).

Орган, що призначає і виплачує державну допомогу сім`ям з дітьми, повинен давати роз`яснення з питань її призначення і виплати та надавати заявнику допомогу в одержанні необхідних документів та/або відомостей (пункт 45 Порядку № 1751).

Водночас, постановою Кабінету Міністрів від 24.01.2023 № 66 "Про забезпечення здійснення закордонними дипломатичними установами України повноважень у сфері державної реєстрації актів цивільного стану в умовах воєнного стану" установлено, що в умовах воєнного стану до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин з проведення державної реєстрації актів цивільного стану закордонними дипломатичними установами України визначені Міністерством закордонних справ закордонні дипломатичні установи України:

1) проводять державну реєстрацію актів цивільного стану, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх, повторно видають свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану та видають витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (далі надання послуг у сфері державної реєстрації актів цивільного стану) з використанням зазначеного Реєстру як органи державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснюють його ведення;

2) здійснюють надання послуг у сфері державної реєстрації актів цивільного стану громадянам України незалежно від місця їх проживання (перебування);

3) застосовують законодавство, яким у своїй діяльності керуються органи державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснюють ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян;

4) передають на зберігання актові записи цивільного стану на паперових носіях до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 3 Постанови № 66 передбачено, Міністерству юстиції разом з Міністерством закордонних справ вжити заходів, необхідних для надання доступу закордонним дипломатичним установам України, визначеним відповідно до пункту 2 цієї постанови, до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

Таким чином, з аналізу вищезазначених норм права вбачається, що на даний час можливість подання батьками (одним із батьків) заяви про отримання допомоги при народженні дитини у електронному вигляді існує у разі народження дитини на території України, факт чого підтверджується інформацією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, отриманою шляхом електронної взаємодії у порядку, встановленому Мінсоцполітики та Мін`юстом. При цьому подання заяви в електронній формі, дозволяє не надавати свідоцтво про народження дитини, оскільки у органу соціального захисту населення є можливість встановити наявність такого свідоцтва шляхом електронної взаємодії.

Натомість, у разі, якщо дитина була народжена за межами території України та, відповідно, дані її свідоцтва про народження іноземного зразку не містяться у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян (вжиття заходів щодо чого покладається на Міністерство юстиції разом з Міністерством закордонних справ та закордонними дипломатичними установами України), то батьки /або один із батьків дитини використовують процедуру надсилання до органу соціального захисту населення за своїм зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (перебування) заяви та видані компетентними органами країни перебування і легалізовані в установленому порядку документи, що засвідчують народження дитини, задля того, щоб територіальне Управління соціального захисту населення мало змогу перевірити/ звірити/ підтвердити факт народження громадянина України за межами території України.

Так, у даному випадку ОСОБА_2 (дочка ОСОБА_1 ), народилась на території Королівства Іспанії, про що свідчить свідоцтво про народження № НОМЕР_2 , яке видано 11.04.2023 в місті Таррагона.

Вказане свідоцтво про народження дитини апостильовано та має переклад на українську мову, завірене належним чином. Довідкою Генерального консульства України в Барселоні № 536/1-413 підтверджено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" користувачі електронних довірчих послуг зобов`язані, зокрема надавати достовірну інформацію, необхідну для отримання електронних довірчих послуг.

В своїй електронній заяві, у графі «Серія і номер свідоцтва про народження» позивач вказав некоректні реквізити свідоцтва про народження дитини, виданого Королівством Іспанією, а саме: серію «ГК-Ю». Дана обставина позивачем не заперечується.

Суд також відмічає, що позивач не заперечує факту знаходження його поза межами України на час подання заяви.

Отже, дочка ОСОБА_1 має свідоцтво про народження іноземного зразку (дані про яке не відображаються в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян України, що підтверджено відповідачем), з огляду на що позивач мав право у 12 місячний термін з дня народження дитини подати до органу соціального захисту населення за своїм зареєстрованим (задекларованим) місцем проживання (перебування) заяву про отримання допомоги при народженні дитини разом з виданими компетентними органами країни перебування і легалізованих в установленому порядку документів, що засвідчують народження дитини, за наслідком чого Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради Харківської області отримало б змогу перевірити факт народження громадянки України за межами території України та вирішити питання про надання допомоги при народженні дитини.

Суд звертає увагу, що із відповіді на заяву позивача вбачається, що управлінням соціального захисту населення запропоновано перевірити правильність даних та подати електронну заявку повторно, а в подальшому, в процесі з`ясування обставин, електронним листом від 04.04.2024 запропоновано надіслати заяву поштою разом з виданими компетентними органами країни перебування і легалізованих в установленому порядку документами, що засвідчують народження дитини.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що відповідач діяв правомірно, у визначений законом спосіб, використавши усі надані законом механізми, а отже позовні вимоги в частині визнання протиправною відмови Управління соціального захисту соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради у призначенні та виплаті ОСОБА_1 , громадянину України допомоги при народженні дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задоволенню не підлягають.

Повертаючись до питання наявності у позивача права на отримання соціальної допомоги при народженні дитини у контексті розуміння права дитини на потенційно належних їй грошових виплат від держави України, як громадянці України, суд зазначає наступне.

Приписами статті 8 Закону України "Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до вимог частини сьомої статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1995), яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Допомога при народженні дитини за своєю природою є допомогою самій дитині, а не її батькам. Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №760/183158/16-а.

Суд зазначає, що даний адміністративний позов фактично заявлений в інтересах дитини для її належного матеріального забезпечення та сам факт існування у позивача права на отримання соціальної допомоги при народженні дитини не оспорюється сторонами та передбачено діючим законодавством.

Суд вважає, що наслідки взагалі будь-якої правової поведінки чи батьків дитини чи відповідачів об`єктивно не можуть бути визнані вагомими причинами для позбавлення самої дитини потенційно належних їй грошових виплат від держави Україна, у разі належності до громадянства цієї країни.

Подібні за змістом правові висновки також наведені у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 591/610/16-а, від 12.03.2019 у справі № 760/183158/16-а, від 06.07.2020 у справі № 265/4175/16-а.

Відтак, враховуючи необхідність захисту прав та інтересів малолітньої дитини, яка є громадянином України, і перед якою держава Україна має певні зобов`язання, виходячи із завдань адміністративного судочинства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобов`язання призначити та виплатити ОСОБА_1 допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаний спосіб задоволення позовних вимог обрано судом з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Згідно вимогам пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно із нормами частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, в силу положень частини 2 статті 77 вказаного Кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до положень ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради Харківської області (вул. Вишнева, буд. 3, м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н,61124, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради Харківської області () призначити та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) соціальну допомогу при народженні дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Управління соціального захисту населення адміністрації Слобідського району Харківської міської ради Харківської області () судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.С. Мороко