Справа № 468/2519/24
Суддя: Звягіна О. В.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 468/2519/24
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2025 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Звягіної О.В. за участю секретаря судового засідання Шутєєвої Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Баштанка справу № 468/2519/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування постанови начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Позивач стверджує, що постанова є неправомірною з таких причин:

- відсутність протоколу та недотримання форми постанови: позивач не ознайомлений зі змістом протоколу від 25.11.2024 року. Постанова не містить дати розгляду справи, номера, дати складення, що ставить під сумнів її офіційний характер та можливість виконання.

- порушення процедури розгляду справи та прав позивача: відповідач не надав доказів вчинення правопорушення, не роз`яснив позивачу його права та обов`язки за ст. 268 КУпАП, а також не розглядав справу відповідно до ст. 279 КУпАП. Позивач заявляє про грубе порушення його конституційного права на правничу допомогу (ст. 59 Конституції України).

- відсутність складу правопорушення: позивачу не надсилались повістки, за якими він мав би з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак, він вважає, що не вчиняв інкримінованого йому правопорушення, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (обов`язок з`являтися за викликом).

- відсутність обґрунтування у постанові: постанова не містить посилання на обставини вчинення порушення та докази, що їх підтверджують.

Позивач не згідний з даною постановою, вважає її незаконною, а тому був змушений звернутись до суду із даною позовною заявою.

Процесуальні дії у справі та заяви сторін:

27.12.2024 року позовна заява надійшла до Баштанського районного суду Миколаївської області. Ухвалою того ж дня відкрите провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, витребувані у відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 додаткові докази, залучено в якості співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 21.01.2025 року надав до суду відзив на позовну заяву та копії запитуваних матеріалів. В задоволені позову просили відмовити.

Від відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 16.02.2025 року надійшов відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 не є належним відповідачем по справі в частині оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності по суті та просив відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог

Сторони по справі для участі в розгляді справи не з`явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі його та представника.

За загальним правилом, визначеним ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки усі учасники даної справи повідомленні відповідно до положень ст. 268 КАС України, до суду не з`явились, їх неявка не перешкоджає розгляду, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляли, то суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Це означає, що ч.2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2024 року уповноваженою особою ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у зв`язку з тим що останній не мав при собі та не пред`явив на вимогу представника поліції військово-обліковий документ.

Протокол складений у присутності позивача та в тексті протоколу вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 28.11.2024 року о 15 год 30 хв.

16.12.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 210-1 ч.3 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1, 9 ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 246 КУпАП, порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 249 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито.

Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.

Обов`язок повідомити особу про місце і час розгляду справи не пізніше ніж за три дні до дати розгляду справи про адміністративне правопорушення вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за три дні до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.

Повідомлення має на меті забезпечення участі особи у розгляді уповноваженим державним органом справи про адміністративне правопорушення.

Несвоєчасне повідомлення або неповідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.

Наслідком цього є позбавлення особи прав, передбачених Конституцією України та КУпАП, зокрема, бути присутнім під час розгляду справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, мати професійну правову допомогу.

Із матеріалів справи видно, що в протоколі зазначена дата розгляду справи про адміністративне правопорушення 28.11.2024 року. Натомість справу було розглянуто 16.12.2025 року і доказів про те, що позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, зокрема рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач не надав. Суд враховує, що особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про дату, час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.

Отже, відповідач належним чином не переконався про сповіщення позивача про час і місце розгляду справи про адміністративне правопорушення, чим порушив право позивача на всебічний, повний і об`єктивний розгляд справи.

Загальні процесуальні засади доказування виходять з того, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а в межах адміністративного судочинства у справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування покладається саме на відповідача.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23- рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, і однією із таких презумпцій є закріплена в статті 62 Конституції України презумпція невинуватості, відповідно до якої особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку.

Як зазначено у пункті 30 постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі №463/13 52/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Постанова, винесена з порушенням процедури, вважається незаконною і такою, що не підлягає виконанню. Це означає, що вона не створює жодних юридичних наслідків для особи, яку притягнуто до відповідальності, і може бути успішно оскаржена.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За наведених обставин, у суду немає підстав ставити під сумнів письмові показання позивача з цього приводу і таких доказів суду не представлено. Отже, за відсутності достатніх даних про вчинення позивачем правопорушення, постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 необхідно скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

У разі оскарження постанови про адміністративне правопорушення, суд (відповідно до ст. 286 КАС України) або вищестоящий орган/посадова особа (згідно зі ст. 293 КУпАП) може прийняти одне з таких рішень:

-залишити постанову без змін, а позовну заяву/скаргу без задоволення.

-скасувати постанову і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи). Це відбувається лише у випадку, якщо оскаржена постанова була винесена неправомочним органом (посадовою особою).

-скасувати постанову і закрити справу про адміністративне правопорушення.

-змінити захід стягнення в межах, передбачених законом, без посилення.

У даному випадку, оскільки постанова винесена правомочним органом (посадовою особою), підстави для направлення справи на новий розгляд відсутні. Відтак, постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, відповідно до п. 7 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не є юридичними особами та є відокремленими структурними підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки. Натомість територіальні центри комплектування та соціальної підтримки областей є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, реєстраційні рахунки в органах Казначейства.

За такого, саме відповідні обласні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до Бюджетного кодексу України є розпорядниками бюджетних коштів, які одержують відповідні бюджетні асигнування.

Саме у зв`язку з цим для можливої подальшої реалізації передбаченого ст. 139 КАС України порядку розподілу судових витрат у разі задоволення адміністративного позову до участі у справі в якості співвідповідача залучений ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому на користь позивача підлягають стягненню витрати, понесені на сплату судового збору, за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В обгрунтування вимог викладених у заяві представник позивача зазначає, що під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

У частині сьомій статті 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Тобто, на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 242-244, 246, 250-251, 271, 273 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову № 331 у справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП від 16.12.2024 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 , якою громадянина ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП та справу про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_3 за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідачі:

ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса АДРЕСА_2 ).

ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса АДРЕСА_3 ).

СУДДЯ: