Справа № 333/10021/24
Суддя: Михайлова А. В.
Дата ухвалення: 2025-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/333/43/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Михайлової А.В.,

за участі секретаря судового Панченко К.О.

розглянувши в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Скрима В.А., який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 3276960 від 16.10.2024 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 8500 гривень за ч. 8 ст.121КУпАП. Свої вимоги обґрунтувавши тим, що 16.10.2024 року інспектором першого взводу другої роти четвертого батальйону Управління патрульної поліції в Запорізькій області лейтенантом поліції Чухно Максимом Вікторовичем було винесено постанову серії ЕНА № 3276960 від 16.10.2024 року, в якій зазначено що ОСОБА_1 16.10.2024 року керувала транспортним засобом на іноземній реєстрації, який ввезено на територію України і поміщено в митний режим іншою особою, при цьому був порушений строк перебування транспортного засобу на території України, чим порушено ст. 16 ЗУ «Про дорожній рух», ст. 380 Митного кодексу України, чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.8 ст.121 КУпАП.

25.11.2025 ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження у справі, визначено порядок розгляду справи, а саме, в порядку спрощеного позовного провадження х повідомленням сторін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Скрима В.А., в судове засідання не з`явилися, адвокат Скрима В.А. подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 , на задоволенні позовних вимог наполягала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав відзив, просив відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі. Пояснив, що при розгляді справи поліцейським, було ознайомлено позивача з матеріалами справи, жодних переконливих доказів своєї невинуватості позивачем на місці розгляду справи не надано. Зазначені в позові підстави є надуманими та такими , що не можуть бути підставою для задоволення позову. Також вважають завищеною суму витрат на правову допомогу.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Відповідно до ст.ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Диспозиція ч.8ст. 121 КУпАП, передбачає адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.

За своїм змістом ч.8 ст. 121 КУпАП - є бланкетною нормою, тобто такою, що не називаючи конкретних ознак правопорушення або називаючи лише їх частину, відсилає для встановлення змісту ознак правопорушення до інших нормативних актів, які не є законами про адміністративну відповідальність, а тому у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначена відповідна стаття певного нормативного акту (частина, пункт) та має бути викладено її/їх зміст.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, процесуальний обов`язок доказування правомірності винесення постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладено на відповідача, як на суб`єкта владних повноважень.

Однак, інспектором поліції під час винесення оскаржуваної постанови не зазначено, яку саме частину, пункт статті 380 Митного кодексуУкраїни було порушено позивачем та не викладено в фабулі протоколу, зміст конкретного положення Митного кодексу України, що ставиться позивачу у порушення.

Таким чином, в постанові серії серії ЕНА № 3276960 від 16.10.2024 року не конкретизована об`єктивна сторона правопорушення, за яке притягується ОСОБА_1 , оскільки Митний кодекс України охоплює багато порушень, а конкретну частину статті 380 вказано не було.

Суд зазначає, що особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України встановлені ст. 380 Митного кодексу України.

Не зазначення у постанові норм відповідного закону чи підзаконного акту, порушенні вимог якого інкримінується особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, позбавляє її можливості ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, тобто, є порушенням права на захист.

Крім того, відсутність в оскаржуваній постанові необхідного посилання на конкретну частину статті Митного кодексу України, що є обов`язковою складовою об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч. 8ст. 121 КУпАП, прямо суперечить принципу правової визначеності закріпленому у численних рішеннях ЄСПЛ п. 109 рішення від 13.12.2001 у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» (Metropolitan Church of Bessarabia v. Moldova), заява № 45701/99; п. 54 рішення від 23.09.1998 у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (Steel and Others v. the United Kingdom), згідно яких «закон має бути доступним та передбачуваним, що стосується його наслідків, тобто вираженим із достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку».

Зокрема, ЄСПЛ нагадує, що «національне законодавство має з достатньою чіткістю визначати межі та спосіб здійснення відповідного дискреційного права, наданого органам влади, щоб забезпечувати громадянам той мінімальний рівень захисту, на який вони мають право згідно з принципом верховенства права в демократичному суспільстві» (п. 33 рішення від 15.11.1996 у справі «Доменічіні проти Італії» (Domenichini v. Italy), Reports 1996-V).

Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений її зміст має відповідати вимогам, визначеним ст. 283 КУпАП.

Сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за відсутності зафіксованого факту події правопорушення, не є беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення особою, яка притягається до відповідальності, оскільки постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Враховуючи наведене, постанову у справі про адміністративне правопорушення суд не може визнати належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом вчинення позивачем адміністративних правопорушень, що відповідає позиції Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року в справі №177/525/17.

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип невинуватості особи та орієнтує на те, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з вимогамист.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення. Приймаючи рішення, суду необхідно керуватись п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України», яким визначено, зокрема, що доведення вини має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені законодавчі приписи та фактичні обставини справи, суд виснує, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятої ним постанови та не надав беззаперечних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 8 ст. 121 , а тому, позовні вимоги необхідно задовольнити.

Щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 137 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до матеріалів справи надано договір про надання правничої (правової) допомоги №110/24 від 13.11.2024року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатським бюро «Валерії Скрими» в особі керівника бюро адвоката Скрими Валерії Анатоліївни, розділом 4 якого та додатковою угодою № 1 до договору визначено порядок оплати послуг.

У пункті 2 Додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги №110/24 від 13.11.2024року зазначена вартість послуг: правовий аналіз наданих документів 1000 грн., складання, подання позовної заяви 2000 грн.

Згідно акту здачі-приймання робіт (наданих послуг) від 21.04.2025 року адвокат Скрима Валерія надала ОСОБА_1 послуги на загальну суму 3000 грн., перелік та вартість цих послуг відповідає зазначеним в Додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги №110/24 від 13.11.2024року.

Згідно довідки №1/110/24 від 21.04.2025 року адвокатським бюро «Валерії Скрими» в особі керівника бюро адвоката Скрими Валерії Анатоліївни підтверджено факт оплати ОСОБА_1 коштів у розмірі 3000 грн. на виконання умов Додаткової угоди № 1 до Договору про надання правничої допомоги №110/24 від 13.11.2024року.

Суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката співмірний із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. У зв`язку з чим, приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення витрати пов`язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 3000 гривень.

Керуючись ст.ст.2,5,7,9,77,90,137,139,241-246,255,286,294,295,297 КАС України; ст.ст. 18, 121 КУпАП, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Скрима Валерія Анатоліївна, до Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови серії ЕНА № 3276960 від 16.10.2024 про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 3276960 від 16.10.2024, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст.121 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму сплаченого судового збору у розмірі 484,48 грн .

Стягнути з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн .

Провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Михайлова