Справа № 120/6641/25
Суддя: Поліщук Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про повернення позовної заяви

м. Вінниця

02 червня 2025 р. Справа№120/6641/25

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Поліщук Ірина Миколаївна, розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та стягнення пенсії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та стягнення пенсії.

Ухвалою суду від 19.05.2025 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недотриманням вимог статей 160, 161 КАС України та встановлено 5-денний термін з дня одержання копії ухвали для усунення визначених у ній недоліків, шляхом:

- надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку звернення до суду, в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 01.03.2023 по 14.11.2024 включно.

26.05.2025 позивачем надано клопотання про поновлення строку звернення до суду. В поданому клопотанні позивач зазначив, що подавши позов 14.05.2025, він не пропустив строк звернення до суду, з дня отримання від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області останнього листа від 04.04.2025. Також позивач зазначив, що суд не надав оцінку його клопотанню про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване посиланням на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19.03.2019 по справі №806/1952/18. Зазначив, що в позовній заяві він не посилався на положення ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положення ст. 233 КЗпП України.

Надалі в клопотанні про поновлення строку звернення до суду позивачем наведені посилання на висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 24.04.2018 по справі №646/6250/17, а також Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 06.11.2018 по справі №812/292/18, від 19.02.2020 по справі №520/15025/16-а.

Враховуючи наведене вище, позивач просить суд поновити строк звернення до суду із врахуванням позиції Верховного Суду, викладену в постанові від 29.09.2022 по справі №500/1912/22.

Надаючи оцінку викладеним у клопотанні доводам щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд враховує наступне.

За змістом частини 1, абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Отже, за загальним правилом, установленим статтею 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи передбачено шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В даному ж випадку, звернувшись до суду з цим позовом 14.05.2025 позивач, окрім іншого, просить суд визнати протиправними дії відповідача щодо обмеження розміру виплаченої з 01.03.2023 індексації пенсії відповідно до постанови КМ України №168 від 24.02.2023 розміром -3483,77 грн., з 01.03.2024 індексації пенсії відповідно до постанови КМ України №185 від 23.02.2024 розміром -910,45 грн., з 01.03.2025 індексації пенсії відповідно до постанови КМ України №209 від 25.02.2025 розміром - 2259,61 грн.

Разом з цим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 грудня 2020 року у справі №510/1286/16-а дійшла висновку, що норми, зокрема статі 87 Закону України «Про пенсійне забезпечення" та статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (щодо не обмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії), підлягають застосуванню у справах за позовами про оскарження бездіяльності, дій та/або рішень суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку пенсійних виплат виключно за наявності таких умов:

1) ці суми мають бути нараховані пенсійним органом;

2) ці суми мають бути не виплаченими саме з вини держави в особі пенсійного органу.

У даній справі, яка розглядається, фактичні обставини свідчать про те, що індексація пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром не нараховувалася, а тому відсутні підстави для необмеження будь-яким строком невиплаченої пенсіонерові суми пенсії.

Обставини того, що індексація пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром не нараховувалася підтверджуються змістом позовної заяви, адже саме обмеження розміру індексації пенсії позивача з 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025 слугувало підставою для його звернення до суду з даним позовом.

Крім того, варто зазначити, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

При цьому, із матеріалів позовної заяви вбачається, що про розрахунок розміру пенсії станом на 01.03.2023 позивач був повідомлений листом відповідача від 20.04.2023, а про розрахунок розміру пенсії станом на 01.03.2024 листом від 25.03.2024.

З огляду на це, посилання позивача на те, що ним не пропущено строк звернення до суду, якщо рахувати початок перебігу такого строку з дня отримання від Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області останнього листа від 04.04.2025, адже, як уже було зазначено вище, про розрахунку розміру пенсії станом на 01.03.2023 позивач був повідомлений листом відповідача від 20.04.2023, а про розрахунок розміру пенсії станом на 01.03.2024 листом від 25.03.2024.

Окрім того, лист відповідача від 04.04.2025 містить розрахунок пенсії позивача станом на 01.03.2025, а не станом на 01.03.2023 та 01.03.2024.

Верховний Суд у подібних правовідносинах, які стосуються застосування положень постанов КМ України №168 від 24.02.2023 та №185 від 23.02.2024, в постанові від 13.01.2025 по справі №160/28752/23 залишив частину позовних вимог без розгляду, у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Верховний Суд наголосив на тому, що право громадян, пенсія яким призначена у 2020 - 2023 роках, на індексацію пенсії не є абсолютним і його захист може бути обмеженим строком звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів.

Це, насамперед, зумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними, оскільки реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

Верховний Суд зазначив, що звернувшись до суду з цим позовом 02.11.2023, позивач заявив позовні вимоги з 01.03.2022, у зв`язку із чим вони можуть бути захищені судом з 02.05.2023, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, звернувшись із цим позовом до суду 14.05.2025, ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду з вимогами, що стосуються періоду з 01.03.2023 по 14.11.2024 включно.

Крім того, згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав, викладеної у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатись".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Таким чином, в межах спірних правовідносин визначений у ч. 2 ст. 122 КАС України строк звернення до суду має охоплюватися виключно шестимісячним строком до моменту звернення позивача до суду - 14.05.2025.

Отже, в даному випадку заявлені у цій справі позовні вимоги за період з 15.11.2024 (в межах шестимісячного строку до моменту звернення до суду) необхідно вважати такими, що заявлені позивачем в межах визначеного у ч. 2 ст. 122 КАС України процесуального строку.

Натомість, заявлені у цій справі позовні вимоги за період з 01.03.2023 по 14.11.2024 включно розгляду не підлягають у зв`язку із пропуском позивачем у цій частині строку звернення до суду та відсутністю підстав для його поновлення.

Стосовно решти посилань позивача, варто зазначити наступне.

Так, в заяві про поновлення строку звернення до суду, яка надійшла на адресу суду 26.05.2025, позивач зазначив, що залишаючи позовну заяву без руху, судом не надано оцінки його клопотанню про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтоване посиланням на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 19.03.2019 по справі №806/1952/18.

Також позивач зазначив, що в позовній заяві він не посилався на положення ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положення ст. 233 КЗпП України.

Дійсно, при повторному та більше детальному ознайомленні із змістом позовної заяви встановлено, що відображенні в позовній заяві посилання на положення ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та положення ст. 233 КЗпП України фактично є цитуванням висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 19.03.2019 по справі №806/1952/18.

Поряд із цим, положення ст. 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" стосуються перерахунку пенсій без обмеження будь-яким строком лише у випадку не проведення перерахунку пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, а не у випадку обмеження індексації пенсії особи максимальним розміром.

Крім того, положення ст. 233 КЗпП України також не поширюються на правовідносини, які є спірними за даним позовом.

До того ж, 19.07.2022 набув чинності Закон України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин", яким внесені зміни до законодавства про працю. Зокрема, пунктом 18 частини 1 розділу І Закону №2352-IX частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в іншій редакції, яка є суттєво відмінною від тієї, що була чинною на момент ухвалення Верховним Судом постанови від 19.03.2019 по справі №806/1952/18.

В будь-якому випадку, в межах спірних правовідносин, які стосуються застосування положень постанов КМ України №168 від 24.02.2023 та №185 від 23.02.2024, підлягає врахуванню остання позиція Верховного Суду стосовно застосування строків звернення до суду, що сформована у постанові від 13.01.2025 по справі №160/28752/23.

Також, в поданому клопотанні позивач просить суд поновити строк звернення до суду з урахуванням позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 29.09.2022 по справі №500/1912/22. Зокрема, позивач посилається на пункт 81 відповідної постанови, в якому зазначено, що протягом усього періоду дії воєнного стану, запровадженого на території України у зв`язку із збройною агресією російської федерації, суворе застосування адміністративними судами процесуальних строків стосовно звернення до суду із позовними заявами, апеляційними і касаційними скаргами, іншими процесуальними документами може мати ознаки невиправданого обмеження доступу до суду, гарантованого статтями 55, 124, 129 Конституції України, статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права та статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Поряд із цим, варто також звернути увагу позивача на пункт 31 цієї ж постанови, в якому зазначено, що поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.

Крім того, в пункті 49 постанови віл 29.09.2022 Верховний Суд зазначив, що погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що сам факт запровадження воєнного стану в Україні, без обґрунтування неможливості звернення до суду саме позивачем у встановлені строки, у зв`язку із запровадження такого, не може безумовно вважатись поважною причиною для безумовного поновлення цих строків.

В даному ж випадку, із інформації, що містить в КП "ДСС" встановлено, що починаючи з 01.03.2023 (дата виникнення спірних правовідносин) по 14.05.2025 (дата звернення до суду) ОСОБА_1 було подано до Вінницького окружного адміністративного суду понад 30 адміністративних позовів.

Таким чином, посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 29.09.2022 по справі №500/1912/22, позивач не зазначив, яким саме чином запровадження воєнного стану перешкодило йому звернутись до суду саме з даним адміністративним позовом, який був поданий лише 14.05.2025.

Про існування будь-яких інших поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом (в частині вимог, які стосуються періоду з 01.03.2023 по 14.11.2024) позивачем не зазначено.

Згідно з частинами 1, 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене позовну заяву, в частині позовних вимог, що стосуються періоду з 01.03.2023 по 14.11.2024 включно необхідно повернути позивачу у зв`язку із пропуском строку звернення до суду.

При цьому, позовні вимоги що стосуються періоду перерахунку пенсії позивача з 15.11.2024 підлягають розгляду судом.

Керуючись ч. 4 ст. 169, ст.ст. 248, 256 КАС України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та стягнення пенсії, в частині позовних вимог, які стосуються періоду з 01.03.2023 по 14.11.2024 включно, повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Поліщук Ірина Миколаївна