Справа № 500/5682/24
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 500/5682/24 пров. № А/857/34279/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року (суддя Баб`юк П.М., м. Тернопіль) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у вересні 2024 року звернувся до суду з адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якому просив: визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 30 серпня 2024 року, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди навчання в Московському ордена Трудового Червоного Прапора інституті інженерів сільського господарства імені В.П.Корячкина з 1 вересня 1983 року по 29 червня 1984 року, з 24 травня 1986 року по 15 червня 1990 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що позивач 30.07.2024, після досягнення шести десятилітнього віку, звернувся до територіального управління пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком, проте рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 06.08.2024 №89 йому було відмовлено у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що згідно долучених документів про стаж відсутні підстави для призначення позивачу пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону 1058, оскільки страховий стаж його становить 26 років 09 місяців 03 дні, замість 31 років. Вказує, що згідно поданих документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1983 по 08.06.1990 згідно диплому НОМЕР_1 від 15.06.1990, оскільки даний період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.

Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30 липня 2024 року звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.

Вказану заяву за принципом екстериторіальності було передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 06.08.2024 №89 відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік.

Як слідує із вказаного рішення, згідно поданих документів загальний (страховий) стаж позивача становить 26 років 09 місяців 03 дні. Згідно поданих документів до страхового стажу не зараховано період навчання з 01.09.1983 по 08.06.1990 згідно диплому НОМЕР_1 від 15.06.1990, оскільки даний період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII) та Законом України від 09.07.2003 №1058-ІV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-ІV).

У відповідності до ч.1 ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Як встановлено статтею 62 Закону №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до статті 62 Закону №1788-XII постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

Пунктами 1, 2 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.

За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.

У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження періоду навчання за денною формою здобуття освіти приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Пунктом 17 Порядку №637 визначено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи та неможливості їх одержання у зв`язку із стихійним лихом, аваріями, катастрофами або іншими надзвичайними ситуаціями стаж роботи, який дає право на пенсію, встановлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі.

Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, стаж роботи установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються додаткові докази, зазначені у пункті 3 Порядку №637: довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи, а за відсутності документів про наявний стаж або відсутності архівних даних, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, пов`язаних з заявником спільною роботою.

Відповідно до оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 06.08.2024 №89 щодо відмови у призначенні пенсії за віком, до страхового стажу позивача не зараховано період навчання з 01.09.1983 по 08.06.1990 згідно диплому НОМЕР_1 від 15.06.1990, оскільки даний період навчання перетинається з періодом проходження військової служби.

Як слідує із диплома серії НОМЕР_1 виданого Московським ордена Трудового Червоного прапора інститутом інженерів сільського господарства імені В.П.Горячкіна 15 червня 1990 року, реєстраційний номер 123 позивач в 1983 році поступив і в 1990 році закінчив повний курс названого інституту по спеціальності "Автоматизація сільськогосподарського виробництва". Рішенням Державної екзаменаційної комісії від 8 червня 1990 року позивачу присвоєна кваліфікація - інженер-електромеханік.

Відповідно до записів у військовому квитку серії НОМЕР_2 позивач з 30 червня 1984 року по 23 травня 1986 року проходив військову службу в збройних силах СРСР.

Вищенаведене також підтверджується і записами в трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_3 від 03.07.1990, згідно яких позивач:

з 01.09.1983 по 15.06.1990 навчався у московському ордена Трудового Червоного Прапора інституті інженерів сільськогосподарського виробництва ім. В.П.Горячкіна;

з 30.06.1984 по 23.05.1986 проходив військову службу.

Як зазначав позивач, останній вступив на перший курс Московського ордена Трудового Червоного прапора інституту інженерів сільського господарства імені В.П.Горячкина 1 вересня 1983 року, 30 червня 1984 року був призваний на строкову військову службу та звільнений з військової служби 23 травня 1986 року. У зв`язку з призовом на строкову військову службу інститутом йому була надана академічна відпустка. В 1986 році він продовжив навчання в інституті та закінчив його 15 червня 1990 року.

Як слідує із Форми РС-право №89 до страхового стажу позивача зараховано період військової служби з 30.06.1984 по 23.05.1986.

Поряд із цим, суд зазначає, що відповідно до пункту "д" частини третьої статті 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі, а згідно з пунктом 8 Порядку №637 такий період підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Так, у своєму рішенні від 06.08.2024 №89 Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області вказує на те, що для зарахування спірного періоду навчання необхідно надати уточнюючу довідку про період, форму навчання та кваліфікацію надану рішенням кваліфікаційної комісії видану на підставі первинних документів.

Поряд із цим суд зауважує, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з росією, що в свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення різних запитів та листів до установ російської федерації. А тому суд погоджується із твердженням позивача про те, що останній не має можливості звернутися із запитом про надання уточнюючої довідки до навчального закладу, який знаходиться на території країни-агресора.

З огляду на вищенаведене та вказані положення законодавства, наявну в матеріалах справи копію диплома НОМЕР_1 (доказів неналежності чи недостовірності якого пенсійним органом не надано) та зарахування органами Пенсійного фонду позивачу до страхового стажу періоду проходження військової служби з 30.06.1984 по 23.05.1986, період навчання позивача в Московському ордені Трудового Червоного прапора інституті інженерів сільського господарства імені В.П.Горячкина має бути зарахований до його страхового стажу з урахуванням таких періодів: з 01.09.1983 по 29.06.1984 та з 24.05.1986 по 15.06.1990.

Відтак, аналізуючи наведене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області від 06.08.2024 №89 про відмову в призначенні пенсії прийняте не на підставі та не у спосіб, що визначені законодавством України, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України не здійснюється.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2024 року у справі № 500/5682/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
З. М. Матковська