Справа № 990/135/24
Суддя: Мельник-Томенко Ж.М.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2025 року

м. Київ

справа №990/135/24

адміністративне провадження № П/990/135/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді Мельник-Томенко Ж.М.,

суддів Єресько Л.О.,

Жука А.В.,

Мартинюк Н.М.,

Радишевської О.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Ключник А.Ю.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Петренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_1

до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог та стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

15.04.2024 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду як до суду першої інстанції з позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі -ВККС, Комісія, відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати рішення ВККС у складі колегії № 3 (Омельян О.С., Пасічник А.В., Сабодаш Р.Б.) від 14.03.2024 № 342/дс-24 про відмову у внесенні рекомендації для призначення ОСОБА_1 на посаду судді Біляївського районного суду Одеської області;

- зобов`язати відповідача повторно провести з позивачем, переможцем конкурсу на зайняття вакантних посад суддів місцевих судів, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 95/зп-23, співбесіду у складі іншої колегії та прийняти рішення з урахуванням висновків, наведених у рішенні суду.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуване рішення відповідача є таким, що не відповідає критеріям правомірності, наведеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. За доводами позивача, висновки Комісії, що стали підставою для прийняття спірного рішення, є безпідставними, оскільки позивачем дотримано вимоги Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, затвердженому рішення ВККС від 02.11.2016 № 141/зп-16, щодо зазначення відомостей в анкеті кандидата. Крім того, позивач зазначає про недоведення відповідачем умислу позивача щодо неподання певної інформації, про незазначення якої указує Комісія в оскаржуваному рішенні. Позивач зауважує щодо необґрунтованості оскаржуваного рішення. Також позивач указує, що ним в анкеті від 14.10.2023 та в декларації доброчесності зазначалося про дисциплінарний проступок, який згадано в оскаржуваному рішенні. Водночас відповідач допустив позивача до участі у конкурсі, хоча мав право до прийняття рішення про допуск позивача до конкурсу прийняти рішення щодо позивача про припинення його участі у ньому з підстав невідповідності кандидата на посаду судді вимогам, установлених Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів». Наголошує, що на етапі спеціальної перевірки відповідач мав відомості про притягнення позивача до адміністративної та дисциплінарної відповідальності, а також про трудові відносини з Відкритим акціонерним товариством «Птахофабрика «Ужгородська» та Дочірнім підприємством «Посів-Закарпаття», але не прийняв рішення про недопуск позивача до конкурсу, не припинив участь позивача у конкурсі. Крім того, позивач зауважує, що чинне законодавство України надає право ВККС відмовляти у наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді, в той час як спірним рішенням відповідач відмовив у внесенні рекомендацій Вищій раді правосуддя про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Біляївського районного суду Одеської області.

07.05.2024 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому ВККС заперечує проти задоволення адміністративного позову, вважає його безпідставним та необґрунтованим. За позицією відповідача, твердження позивача щодо невідповідності оскаржуваного рішення вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не відповідають дійсності та свідчать про хибне та суб`єктивне трактування позивачем норм чинного законодавства України, що регламентують порядок добору, конкурсу та призначення на посаду судді. Зазначає, що під час проведення співбесіди, Комісією додержано принцип рівності умов щодо надання позивачу розумної можливості доповнювати, спростовувати чи уточнювати дані, що містяться у досьє кандидата на посаду судді, надавати усні та письмові пояснення. Відповідач указує, що під час проведення співбесіди з позивачем та дослідження його досьє Комісією установлено, що ОСОБА_1 зазначив в анкеті неповну інформацію, хоча така є суттєвою для аналізу особи кандидата. Також відповідач зазначає, що Комісією враховано розгляд дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 . Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області, яка дійшла висновку про вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Зауважує, що виключно дискреційним повноваженням Комісії є оцінювання кандидата на посаду судді та визначення його відповідності критеріям доброчесності чи професійної етики.

16.05.2024 ОСОБА_1 подано до суду заяву про зміну підстав позову, у якій позивачем доповнено підстави позову та зазначено обставини, які, на думку позивача, свідчать про незаконність оскаржуваного рішення. Так, позивач зазначає, що у його досьє містяться результати анонімного тестування морально-психологічних якостей, результат тестування - високий рівень морально-психологічних якостей. Водночас відповідач зробив протилежний висновок, що ОСОБА_1 не відповідає вимогам, які ставляться до кандидата на посаду судді. Крім того, позивач зауважує, що бере участь у конкурсі на посаду судді апеляційного суду та рішенням ВККС від 04.03.2024 допущений до участі у конкурсі як такий, що відповідає вимогам статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». На переконання позивача, такий підхід до оцінювання свідчить про недодержання відповідачем принципу юридичної визначеності, як елемента верховенства права, оскільки відповідач зробив різні оцінки відповідності позивача вимогам, які ставляться до кандидата на посаду судді. Також позивач посилається на те, що, переглядаючи співбесіди з іншими кандидатами на посаду судді місцевого суду, позивач зробив висновок, що деякі кандидати притягувалися до дисциплінарної та адміністративної відповідальності, деякі не повідомляли про притягнення їх до юридичної відповідальності, але відповідач, незважаючи на це, вніс Вищій раді правосуддя рекомендації про їх призначення на посаду судді. Тому позивач уважає, що оскаржуване рішення прийняте в порядку дискримінації позивача як кандидата на посаду судді.

20.06.2024 позивачем подано відповідь на відзив, у якому зазначено, що ВККС вже оцінювала відповідність позивача вимогам кандидата на посаду судді, здійснивши ряд перевірок поданих позивачем ще у 2017 році документів, та прийняла рішення від 12.06.2018 про відповідність позивача вимогам кандидата на посаду судді. Також позивач указує, що рішенням відповідача від 01.12.2023 позивача допущено до участі у конкурсі, а тому, за доводами позивача, станом на 01.12.2023 відповідач не вважав позивача недоброчесним у зв`язку з притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, хоча знав про цей факт з анкети від 14.10.2023. Крім того, позивач наголошує, що відповідач використав свої повноваження щодо збору інформації про позивача не на підставі закону, оскільки законодавством не передбачено повноважень Комісії щодо надсилання запитів в порядку перевірки інформації про кандидата, якщо Комісією вже прийнято рішення про допуск такого кандидата до конкурсу.

14.01.2025 позивачем подану до суду заяву про зміну підстав позову, у якій доповнено обґрунтування позовної заяви, стисло описати доводи можна так: оскаржуване рішення ВККС суперечить меті проведення конкурсу; відсутність факту приховування позивачем будь-яких відомостей про себе перед відповідачем; члени колегії ВККС не були належним чином уповноважені на розгляд справи позивача; вибіркове оцінювання відповідачем документів щодо позивача.

17.02.2025 до Верховного Суду від ВККС надійшов відзив на заяви ОСОБА_1 про зміну підстав позову, у якому відповідач наводить мотиви незгоди з доповненнями позивача обґрунтувань позовної заяви.

Водночас позивачем подано відповідь на відзив, у якому позивач просить відзив на позов визнати необґрунтованим та відхилити його.

Процесуальні дії у справі

За результатом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2024 справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) Мельник-Томенко Ж.М., суддів Радишевської О.Р., Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Жука А.В.

Ухвалою Верховного Суду від 23.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ВККС про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 22.05.2024 о 12 год 30 хв.

21.05.2024 від позивача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю.

22.05.2024 розгляд справи відкладено на 17.07.2024 на 12 год 30 хв.

17.07.2024 у зв`язку з неможливістю сформувати склад колегії суддів (перебування суддів Радишевської О.Р., Мартинюк Н.М., Єресько Л.О., Жука А.В. у відпустці) розгляд справи не відбувся.

Ухвалою від 30.08.2024 Верховний Суд призначив справу до розгляду в судовому засіданні на 18.09.2024 о 13 год 00 хв.

У зв`язку із направленням судді Радишевської О.Р. 18.09.2024 для участі у роботі XX чергового з`їзду суддів України (наказ від 16.09.2024 № 502/0/51-24) розгляд справи 18.09.2024 не відбувся.

Ухвалою Верховного Суду від 17.09.2024 справу призначено до розгляду на 06.11.2024 о 12 год 30 хв.

У судовому засіданні 06.11.2024 клопотання позивача про відкладення розгляду справи задоволено, відкладено розгляд справи до 18.12.2024 на 12 год 30 хв.

18.12.2024 у зв`язку з неможливістю сформувати склад колегії суддів (перебування суддів Жука А.В. та Радишевської О.Р. у відрядженні) розгляд справи не відбувся.

Ухвалою від 27.01.2025 Верховний Суд призначив справу до розгляду на 05.02.2025 12 год 30 хв.

05.02.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 26.02.2025 до 12 год 40 хв.

26.02.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 18.03.2025 до 15 год 00 хв.

18.03.2025 у судовому засіданні оголошено перерву до 22.04.2025 до 12 год 00 хв.

У зв`язку з неможливістю сформувати склад колегії суддів (перебування судді Жука А.В. у відпустці) розгляд справи 22.04.2025 не відбувся.

Ухвалою Верховного Суду від 18.04.2025 справу призначено до розгляду на 06.05.2025 о 15 год 00 хв.

06.05.2025 у судовому засіданні оголошено перерву у справі до 27.05.25 до 15 год 30 хв.

У судовому засіданні 27.05.2025 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

27.05.2024 Суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначив дату проголошення судового рішення 29.05.2025 о 12 год 00 хв.

Установлені судом фактичні обставини справи

Рішенням Комісії від 03.04.2017 № 28/зп-17 оголошено добір кандидатів на посаду судді місцевого суду з урахуванням 600 прогнозованих вакантних посад суддів та затверджено Умови подання документів та допуску до добору і відбіркового іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду.

ОСОБА_1 15.05.2017 подано до ВККС заяву про допуск до участі у доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду та документи, за результатами дослідження яких рішенням Комісії від 25.09.2017 № 48/дс-17 ОСОБА_1 допущено до участі в доборі кандидатів на посаду судді місцевого суду та складення відбіркового іспиту.

Рішенням Комісії від 03.11.2017 № 117/зп-17 встановлено прохідний бал з урахуванням прогнозованої кількості вакантних посад - 115, визначено декодовані результати складеного 31.10.2017 анонімного тестування для перевірки рівня володіння державною мовою на стадії складення відбіркового іспиту та анонімного тестування для перевірки рівня загальних теоретичних знань у сфері права на стадії складення відбіркового іспиту у межах процедури добору, а також затверджено результати учасників цих анонімних тестувань, зокрема ОСОБА_1 (загальний бал тестування 121).

Рішенням Комісії від 06.12.2017 № 126/зп-17 затверджено результати анонімного тестування для перевірки рівня особистих морально-психологічних якостей на стадії складення відбіркового іспиту у межах процедури добору та затверджено перелік кандидатів, які успішно його склали, зокрема і ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 06.12.2017 № 127/зп-17 ОСОБА_1 попередньо допущено до наступного етапу оголошеного Комісією 03.04.2017 добору кандидатів на посаду судді місцевого суду як особу, що успішно склала у межах нього відбірковий іспит.

Комісією проведено спеціальну перевірку кандидата на посаду судді місцевого суду.

Національне агентство з питань запобігання корупції повідомило про встановлення розбіжностей у декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2016 рік, поданої ОСОБА_1 як кандидатом на посаду судді.

Комісією надано можливість ОСОБА_1 надати у письмовому вигляді пояснення та за наявності підтверджувальні документи щодо викладених обставин.

ОСОБА_1 надано письмові пояснення щодо наявних у декларації розбіжностей.

Рішенням Комісії від 12.06.2018 № 267/дс-18 ОСОБА_1 визнано таким, що за результатами спеціальної перевірки відповідає установленим Законом вимогам до кандидата на посаду судді.

Рішенням Комісії від 01.08.2018 № 184/зп-18 ОСОБА_1 направлено для проходження спеціальної підготовки в Національну школу суддів України протягом дев`яти місяців.

За висновком про результати спеціальної підготовки кандидата на посаду судді, ОСОБА_1 успішно виконав Програму спеціальної підготовки кандидатів на посаду судді, тому матеріали щодо нього було направлено до ВККСУ для складення кваліфікаційного іспиту.

Рішенням Комісії від 24.06.2019 № 107/зп-19 призначено кваліфікаційний іспит у межах процедури добору та визначено черговість етапів його проведення.

Рішенням Комісії від 01.08.2019 № 141/зп-19 затверджено декодовані результати складеного кандидатами письмового анонімного тестування під час кваліфікаційного іспиту та допущено до виконання анонімних письмових практичних завдань під час кваліфікаційного іспиту, зокрема ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 26.07.2023 № 39/зп-23 затверджено декодовані результати виконаного під час кваліфікаційного іспиту анонімного письмового практичного завдання зі спеціалізації місцевого загального суду, декодовані результати виконаного під час кваліфікаційного іспиту анонімного письмового практичного завдання зі спеціалізації місцевого адміністративного суду, декодовані результати виконаного під час кваліфікаційного іспиту анонімного письмового практичного завдання зі спеціалізації місцевого господарського суду, зокрема ОСОБА_1 .

Рішенням Комісії від 01.08.2023 № 45/зп-23 затверджено:

резерв кандидатів на заміщення вакантних посад суддів місцевого загального суду, відповідно до якого ОСОБА_1 у рейтингу кандидатів на посаду судді місцевого загального суду посів 231 місце;

резерв кандидатів на заміщення вакантних посад суддів місцевого господарського суду, відповідно до якого ОСОБА_1 у рейтингу кандидатів на посаду судді місцевого господарського суду посів 140 місце;

резерв кандидатів на заміщення вакантних посад суддів місцевого адміністративного суду, відповідно до якого ОСОБА_1 у рейтингу кандидатів на посаду судді місцевого адміністративного суду посів 68 місце.

Рішенням ВККС від 14.09.2023 № 95/зп-23 оголошено конкурс на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів. Встановлено загальний порядок та строки подання кандидатами заяв та документів для участі в цьому конкурсі, затверджено умови проведення конкурсу на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів. Визначено, що питання допуску до участі в конкурсі вирішується ВККС у складі колегій.

ОСОБА_1 звернувся до Комісії 14.10.2023 із заявою щодо допуску до участі в оголошеному конкурсі як особа, яка відповідає вимогам статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», перебуває в резерві на заміщення вакантних посад суддів та не займає суддівської посади.

Рішенням Комісії від 01.12.2023 № 10/дс-23 ОСОБА_1 допущено до участі у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів у місцевих судах кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів.

Рішенням ВККС від 19.12.2023 № 177/зп-23 затверджено та оприлюднено на офіційному вебсайті Комісії рейтинг учасників конкурсу на посади суддів місцевих загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 95/зп-23, відповідно до якого ОСОБА_1 посів 2 місце за рейтингом до Біляївського районного суду Одеської області.

14.03.2024 ВККС проведено співбесіду з ОСОБА_1 , за результатами якої прийнято рішення № 342/дс-24, яким відмовлено у внесенні рекомендації Вищій раді правосуддя про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Біляївського районного суду Одеської області.

Підставою для прийняття означеного рішення слугували висновки Комісії про неповідомлення в анкетах кандидата на посаду судді місцевого суду від 15.05.2017 та від 14.10.2023 відомостей про роботу на посадах юриста Ужгородської птахофабрики, керівника Дочірнього підприємства «Посів-Закарпаття» Приватного підприємства «Посів-Україна» та про розгляд судами справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з виконанням посадових обов`язків керівника у вказаному підприємстві (справи № 308/15865/14-п, № 308/637/15-п), якщо такі факти мали місце і про них очевидно було відомо кандидату, що свідчить про прояв останнім недоброчесної поведінки, а саме про його намір приховати вказані обставини задля уникнення їхньої оцінки Комісією.

Також при прийнятті оскаржуваного рішення Комісією враховано, що Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області поведінка адвоката ОСОБА_1 визнана такою, що суперечить приписам Правил адвокатської етики, а отже, є невиконанням встановленого законом професійного обов`язку адвоката, а його дії кваліфіковано як дисциплінарний проступок.

За висновками Комісії, такі факти вказують на те, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає критеріям, що висуваються до особи, яка претендує обійняти посаду судді.

За результатами вивчення суддівського досьє та співбесіди з ОСОБА_1 отримано інформацію про кандидата, яка, за висновками Комісії, породжує обґрунтовані сумніви в чесності, неупередженості, сумлінності кандидата, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті.

У підсумку Комісія дійшла висновку про невідповідність ОСОБА_1 вимогам до кандидата, передбаченими Конституцією України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів», що стало підставою для ухвалення рішення про відмову в наданні рекомендації Вищій раді правосуддя про призначення кандидата на посаду судді Біляївського районного суду Одеської області.

Правове регулювання спірних правовідносин та оцінка Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 128 Конституції України призначення на посаду судді здійснюється за конкурсом, крім випадків, визначених законом.

Згідно із частиною першою статті 70 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції, чинній до 30.12.2023) добір та призначення на посаду судді здійснюється в порядку, визначеному цим Законом.

Указана частина визначає стадії, які включає в себе добір та призначення на посаду судді, зокрема в пунктах 1, 11 та 12 визначено, такі етапи: рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про оголошення добору кандидатів на посаду судді з урахуванням прогнозованої кількості вакантних посад суддів; зарахування Вищою кваліфікаційною комісією суддів України кандидатів на посаду судді за результатами кваліфікаційного іспиту до резерву на заміщення вакантних посад судді, визначення їх рейтингу, оприлюднення списку кандидатів на посаду судді, включених до резерву та рейтингового списку, на офіційному веб-сайті Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; оголошення Вищою кваліфікаційною комісією суддів України відповідно до кількості вакантних посад судді у місцевих судах конкурсу на заміщення таких посад.

Судом установлено, що рішенням Комісії від 03.04.2017 № 28/зп-17 оголошено добір кандидатів на посаду судді місцевого суду з урахуванням 600 прогнозованих вакантних посад суддів та затверджено Умови подання документів та допуску до добору і відбіркового іспиту кандидатів на посаду судді місцевого суду, в якому ОСОБА_1 виявив бажання взяти участь.

За результатами дотримання стадій, встановленими пунктами 2-10 частини першої статті 70 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», Комісією рішенням від 01.08.2023 № 45/зп-23 затверджено резерв кандидатів на заміщення вакантних посад суддів місцевого загального суду, відповідно до якого ОСОБА_1 у рейтингу кандидатів на посаду судді місцевого загального суду посів 231 місце.

Відповідно до пункту 12 частини першої статті 70 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» рішенням Комісії від 14.09.2023 № 95/зп-23 оголошено конкурс на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів. Установлено загальний порядок та строки подання кандидатами заяв та документів для участі в конкурсі, затверджено Умови проведення конкурсу на зайняття 560 вакантних посад суддів у місцевих судах для кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів, та визначено, що питання допуску до участі в конкурсі вирішується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у складі колегій.

Як зазначалося вище, Рішенням Комісії від 01.12.2023 № 10/дс-23 ОСОБА_1 допущено до участі у конкурсі на зайняття вакантних посад суддів у місцевих судах кандидатів на посаду судді, зарахованих до резервів на заміщення вакантних посад суддів місцевих судів.

Рішенням ВККС від 19.12.2023 № 177/зп-23 затверджено та оприлюднено на офіційному вебсайті Комісії рейтинг учасників конкурсу на посади суддів місцевих загальних судів у межах конкурсу, оголошеного рішенням Комісії від 14.09.2023 № 95/зп-23, відповідно до якого ОСОБА_1 посів 2 місце за рейтингом до Біляївського районного суду Одеської області.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри» від 09.12.2023 № 3511-IX, який набрав чинності 30.12.2023, внесено зміни до Закону України «Про судоустрій та статус суддів», зокрема викладено в новій редакції Розділ IV «Порядок зайняття посади судді» та доповнено пунктами 57-61 розділ XII «Прикінцеві та перехідні положення».

Відповідно до абзацу першого пункту 58 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів місцевих судів, оголошений рішенням Комісії від 14.09.2023 № 95/зп-23, за правилами, які діють після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедур суддівської кар`єри».

З огляду на указане, Суд дійшов до висновку, що Комісія завершує конкурс на зайняття вакантних посад суддів місцевих судів, оголошений рішенням Комісії від 14.09.2023 № 95/зп-23 за правилами, визначеними Законом України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції, чинній з 30.12.2023.

Частинами першою та другою статі 79 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що конкурс на зайняття вакантної посади судді проводиться відповідно до цього Закону та положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді, що затверджується Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, з дотриманням вимог законодавства про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків.

Для проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює рішення про його оголошення, розміщує (оприлюднює) відповідну інформацію на своєму офіційному веб-сайті та офіційному веб-порталі судової влади України.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України проводить конкурс на зайняття вакантних посад суддів місцевого суду - на основі рейтингу кандидатів на посаду судді та суддів, які виявили намір бути переведеними до іншого місцевого суду відповідно до статті 82 цього Закону (частина перша статті 79-2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до частин першої-другої статті 79-5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» після визначення переможця конкурсу Вища кваліфікаційна комісія суддів України на своєму засіданні проводить з ним співбесіду.

За результатами співбесіди Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює: 1) рішення про рекомендацію або про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді; 2) рішення про рекомендацію про переведення судді (якщо переможцем конкурсу на посаду судді місцевого суду став суддя).

Згідно з частиною третьою статті 79-5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Вища кваліфікаційна комісія суддів України ухвалює вмотивоване рішення про відмову в наданні рекомендації про призначення кандидата на посаду судді у разі наявності обґрунтованого сумніву щодо його відповідності критеріям доброчесності чи професійної етики. У такому разі переможцем конкурсу визначається наступний у рейтингу кандидат.

Приписами частини першої статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що палати та колегії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України ухвалюють свої рішення від імені Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, зазначаючи склад палати чи колегії, який розглядав конкретну справу.

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, палат та колегій Комісії викладаються у письмовій формі. У рішенні зазначаються дата і місце ухвалення рішення, склад Комісії (палати, колегії), питання, що розглядалося, мотиви ухваленого рішення, результати поіменного голосування членів Комісії. Рішення підписується головуючим і членами Комісії (палати, колегії), які брали участь у його ухваленні (частина п`ята статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом (частина сьома статті 101 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Підпункт 4 пункту 48 Розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України оскаржуються відповідно до статті 88 цього Закону.

Відповідно до частин другої статті 88 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя (кандидат на посаду судді), який не згодний із рішенням Вищої кваліфікаційної комісії суддів України щодо його кваліфікаційного оцінювання, може оскаржити це рішення в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх дискреційних повноважень здійснюється за визначеними частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріями, зокрема чи діяли вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, а саме з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному з визначених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача (подібний підхід щодо критеріїв оцінки судом рішення ВККС, застосований у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2024 у справі № 990/124/24, від 14.11.2024 у справах № 990/71/24 та № 990/139/24, від 28.11.2024 у справі № 990/92/24, від 13.02.2025 у справі № 990/74/24).

Щодо дискреції ВККС при оцінці кандидата у процедурі конкурсу на зайняття вакантної посади судді слід наголосити, що хоча у процедурах добору на посаду судді та конкурсу на зайняття вакантної посади судді ВККС як уповноважений суб`єкт владних повноважень діє та ухвалює рішення відповідно до визначених Законом України «Про судоустрій і статус суддів» дискреційних повноважень, межі цієї дискреції не можуть бути неосяжними та повинні підлягати зовнішньому публічному нагляду, зокрема судовому контролю.

Під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, надане адміністративному органу законом, обирати один із можливих варіантів рішення відповідно до закону та мети, з якою таке повноваження надано (стаття 2 Закону України «Про адміністративну процедуру»).

Мета дискреції (розсуду) адміністративного органу зводиться до того, що:

по-перше, завдяки дискреції забезпечується індивідуалізація та справедливість вирішення тих або інших справ, оскільки вони розглядаються в межах конкретних обставин, які можуть бути враховані відповідним суб`єктом;

по-друге, такі повноваження сприяють адміністративній гнучкості, дозволяючи адміністративним органам, які приймають рішення, адаптуватися до мінливих обставин та пріоритетів (за умови дотримання обмежень законності та розумності) та сприяють підвищенню ефективності (раціональності) та оперативності управлінської діяльності;

по-третє, дискреція дозволяє максимально повно врахувати права, свободи та інтереси приватної особи і, особливо, під час їх зважування з публічним інтересом.

Проте дискреція не є довільною, вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З приводу можливості оцінки судами актів та дій органів державної влади під час виконання ними дискреційних повноважень Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у своїх рішеннях послідовно формулював правові висновки, згідно з якими у таких випадках судовий контроль є обмеженим.

Зокрема, ЄСПЛ указав, що за загальним правилом національні суди повинні утримуватися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (рішення у справі «Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру» (Sigma Radio Television ltd. v. Cyprus), заяви № 32181/04 та № 35122/05, пункти 156, 157; у справі «Путтер проти Болгарії» (Putter v. Bulgaria), заява № 38780/02, пункти 47- 56; у справі «Брайєн проти Об`єднаного Королівства» (Bryan v. the United Kingdom), заява № 19178/91, пункт 44).

Звертаючись до висновків Великої Палати Верховного Суду, Суд визнає необхідним здійснювати судовий контроль за реалізацією дискреційних повноважень, але такий контроль є обмеженим. Узагальнено критерії реалізації адміністративним органом дискреції залежно від обставин справи визначають за допомогою таких питань:

- чи переслідував орган легітимну мету та чи діяв прозоро і в якомога послідовний спосіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 9901/378/19);

- чи дотримано процедурних гарантій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 9901/378/19);

- чи належно вмотивоване рішення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 9901/243/19, від 08.07.2020 у справі № 9901/251/19);

- чи не є рішення (висновки) адміністративного органу свавільними (довільними), нераціональними, не підтвердженими доказами або ж помилковими щодо фактів; необ`єктивними або явно несправедливими (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 9901/383/19).

Комітет Міністрів Ради Європи сформулював принципи, які слугують змістовними гарантіями ухвалення справедливого рішення. Здійснюючи дискреційні повноваження адміністративний орган: переслідує лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями: дотримується принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримується принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечує належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою: приймає своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечує послідовне застосування загальних адміністративних приписів з одночасним урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Подібні за своєю суттю принципи щодо дотримання мети повноваження, безсторонності, рівності та недискримінації, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості закріплені у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Перевіряючи оскаржуване рішення ВККС на предмет відповідності критеріям, визначеним у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд зазначає таке.

Зі змісту спірного рішення установлено, що ВККС, за результатами вивчення суддівського досьє та співбесіди з ОСОБА_1 отримано інформацію про кандидата, яка породжує обґрунтовані сумніви в чесності, неупередженості, сумлінності кандидата, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті.

До указаних висновків Комісія дійшла на підставі дослідження: 1) поданої кандидатом анкети на посаду судді від 15.05.2017 та від 14.10.2023; 2) дисциплінарної справи стосовно адвоката ОСОБА_1 , розглянутої Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області.

Так, оцінивши повноту та достовірність відображення в анкеті кандидата (позивача) всієї трудової діяльності, ВККС установлено, що в анкеті не відображено всю інформацію про трудову діяльність, зокрема про роботу юристом у ВАТ «Ужгородська птахофабрика» та в Дочірньому підприємстві «Посів-Закарпаття» приватного підприємства «Посів-Україна».

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що під час співбесіди Комісія уточнила чи не пов`язане приховування цієї інформації з тим, що стосовно кандидата під час його перебування на посаді директора підприємства складено протоколи про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Проте ОСОБА_1 пояснив, що вважав за необхідне відобразити в анкеті інформацію, яка стосується лише юридичного стажу кандидата. Підтвердив, що такий протокол складався, але відповідну справу про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Водночас Комісія уважала, що неповідомлення в анкетах на посаду судді місцевого суду від 15.05.2017 та від 14.10.2023 відомостей про роботу на посадах юриста ВАТ «Ужгородська птахофабрика» та Дочірнього підприємства «Посів-Закарпаття» Приватного підприємства «Посів-Україна» та про розгляд судами справ про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з виконанням посадових обов`язків керівника у вказаному підприємстві (справи № 308/15865/14-п, № 308/637/15-п), свідчить про прояв ним недоброчесної поведінки, а саме про намір приховати вказані обставини задля уникнення їхньої оцінки Комісією.

У цьому контексті варто зазначити, що частина перша статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» однією із вимог до кандидатів на посаду судді передбачає стаж професійної діяльності у сфері права щонайменше п`ять років.

Рішенням ВККС від 02.11.2016 № 141/зп-16 затверджено Положення про проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді (далі - Положення № 141/зп-16), яке відповідно до пункту 1.1. Розділу І розроблено відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і визначає порядок проведення конкурсу на зайняття вакантної посади судді місцевого, апеляційного, вищого спеціалізованого судів та Верховного Суду (далі - конкурс), внесення до Вищої ради правосуддя рекомендації про призначення (переведення) кандидатів на посаду судді.

Підпунктом 1 пункту 3.5. Розділу ІІІ Положення № 141/зп-16 визначено, що кандидат для участі у конкурсі подає анкету кандидата на посаду судді згідно з додатком 4.

Згідно з Додатком 4 до Положення № 141/зп-16 у розділі 1.3. кандидатом на посаду судді зазначається інформація про трудову діяльність, відображена у трудовій книжці.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кандидат на посаду судді має зазначити у анкеті інформацію про трудову діяльність, яка відображена у трудовій книжці.

Дослідженням копії трудової книжки позивача установлено, що така не містить відомостей про роботу позивача у ВАТ «Ужгородська птахофабрика» та в Дочірньому підприємстві «Посів-Закарпаття» Приватного підприємства «Посів-Україна».

Відповідно є підстави уважати, що така трудова діяльність позивача могла бути не указана ним у анкеті кандидата на посаду судді.

Щодо висновків Комісії, що такі дії позивача указують на його намір приховати вказані обставини, Суд зазначає таке.

З матеріалів справи установлено, що у анкетах від 15.05.2017 та від 14.10.2023 у розділах «Відомості про притягнення до юридичної відповідальності» позивачем указувалося на обставини того, що постановою Апеляційного суду Закарпатської області від 05.06.2015 у справі № 308/1581/15-п змінено постанову Ужгородського міськрайонного суду від 23.03.2015 та закрито провадження за відсутності складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 (частина перша статті 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення). Також зазначено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 28.12.2015 у справі № 308/9785/15-п закрито провадження за відсутності у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення (стаття 188 Кодексу України про адміністративні правопорушення).

Судом установлено, що у межах судової справи № 308/1581/15-п розглядалася справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за частиною першою статті 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За установленими обставинами у справі № 308/1581/15-п, ОСОБА_1 працює керівником Дочірнього підприємства «Посів-Закарпаття» Приватного підприємства «Посів-Україна».

Зазначення позивачем указаної обставини у анкеті кандидата очевидно свідчить, що ОСОБА_1 не мав наміру приховувати інформацію про трудову діяльність у Дочірньому підприємстві «Посів-Закарпаття» Приватного підприємства «Посів-Україна».

Щодо висновків Комісії про неповідомлення в анкетах кандидата на посаду судді від 15.05.2017 та від 14.10.2023 відомостей про розгляд судами справ № 308/15865/14-п, № 308/637/15-п про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, пов`язані з виконанням посадових обов`язків керівника Дочірнього підприємства «Посів-Закарпаття» Приватного підприємства «Посів-Україна», що ВККС також уважала проявом недоброчесної поведінки кандидата.

Судом установлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.12.2014 матеріали адміністративної справи № 308/15865/14-п за протоколом Серії АА №732764 від 10.12.2014 щодо ОСОБА_1 повернуто до Перечинського відділення Ужгородської ОДПІ для до оформлення.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.01.2015 матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною першою статті 163-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення повернуто для належного оформлення до Перечинського відділення Ужгородської ОДПІ ГУ Міндоходів у Закарпатській області.

У обох справах суд виснував про неналежне оформлення протоколу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 .

На переконання Верховного Суду, повернення матеріалів справи про адміністративне правопорушення для належного оформлення не є фактом притягнення до юридичної відповідальності, зокрема, адміністративної.

Отже, не зазначення указаних відомостей у анкеті кандидата на посаду судді не може уважатися проявом недоброчесної поведінки кандидата.

Таким чином, в обсязі установлених у цій справі обставин у зіставленні з правовим регулюванням спірних правовідносин Верховний Суд висновує, що у цій частині спірне рішення не відповідає критеріям обґрунтованості та розсудливості, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо урахування Комісією, при ухваленні спірного рішення, обставин розгляду Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 , під час розгляду якої поведінка адвоката ОСОБА_1 визнана такою, що суперечить приписам Правил адвокатської етики, а дії адвоката кваліфіковано як дисциплінарний проступок.

Обставини, установлені під час розгляду дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 , за позицією ВККС, указують на те, що поведінка ОСОБА_1 не відповідає критеріям, що висуваються до особи, яка претендує обійняти посаду судді.

З цього приводу Суд зазначає, що частина дев`ята статті 69 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює умови визначення відповідності кандидата на посаду судді критерію доброчесності, які законодавець пов`язує з наявністю / відсутністю обґрунтованих сумнівів у його незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу.

Відповідність кандидата на посаду судді критерію доброчесності має місце, якщо відсутні обґрунтовані сумніви у його незалежності, чесності, неупередженості, непідкупності, сумлінності, у дотриманні ним етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, а також щодо законності джерел походження його майна, відповідності рівня життя кандидата на посаду судді або членів його сім`ї задекларованим доходам, відповідності способу життя кандидата на посаду судді його попередньому статусу.

У разі ж існування обґрунтованого сумніву у відповідності кандидата критеріям доброчесності чи професійної етики Комісія як орган, відповідальний за формування високопрофесійного та добросовісного корпусу суддів, вправі прийняти вмотивоване рішення про відмову в наданні такому кандидату рекомендації про призначення на посаду судді. Цими повноваженнями ВККС наділяють норми частини третьої статті 79-5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Значення дотримання критерію доброчесності кандидатами на посаду судді як одного з найважливіших і ключових чинників під час формування доброчесного та високопрофесійного корпусу суддів підкреслювалось Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 9901/355/21.

У цій постанові з-поміж іншого зазначалося, що критерій доброчесності є надзвичайно важливим з огляду на те, яку роль відіграє судова влада у становленні правової держави. Саме доброчесність є ключовою категорією у формуванні морально-етичного образу суддів, запорукою формування довіри народу до суддів та судової влади в цілому.

Крім того, у цій же постанові окреслено зміст такого поняття, як «доброчесність», у контексті правовідносин, пов`язаних з процедурами добору суддів, проведення конкурсу щодо зайняття вакантних посад суддів, призначення кандидатів на ці посади.

Зокрема, зазначено, що доброчесність - це необхідна морально-етична складова діяльності судді, яка серед іншого визначає межу і спосіб його поведінки, що базується на принципах об`єктивного ставлення до сторін у справах та чесності у способі власного життя, виконанні своїх обов`язків та здійсненні правосуддя.

За визначенням терміна, який подано у Сучасному словнику з етики, доброчесністю є позитивна моральна якість, зумовлена свідомістю і волею людини, яка є узагальненою стійкою характеристикою людини, її способу життя, вчинків; якість, що характеризує готовність і здатність особистості свідомо і неухильно орієнтуватись у своїй діяльності та поведінці на принципи добра і справедливості.

Авторитет та довіра до судової влади формуються залежно від персонального складу судів, від осіб, які обіймають посади суддів та формують суддівський корпус. Саме тому важливо, щоб кандидат на посаду судді, як і суддя, не допускав будь-якої неналежної (недоброчесної, неетичної) поведінки як у професійній діяльності, так і в особистому житті, яка може поставити під сумнів відповідність кандидата критерію доброчесності, що негативно вплине на суспільну довіру до судової влади у зв`язку з таким призначенням.

Отже, відповідність критерію доброчесності є обов`язковою передумовою для зайняття вакантної посади судді, яка має особливий, високий конституційно-правовий статус та займає визначне місце у демократичному суспільстві, відіграє важливу роль у розбудові правової держави.

Проведення Комісією співбесіди як завершального етапу такого конкурсу має на меті остаточно підтвердити відповідність кандидата на посаду судді усім встановленим законом критеріям, до яких належать компетентність (професійна, особиста, соціальна тощо), професійна етика, доброчесність.

Приймаючи рішення про рекомендацію кандидата для призначення на посаду судді, Комісія тим самим підтверджує відсутність будь-яких сумнівів, зокрема, у його доброчесності, засвідчує, що така особа гідна обіймати цю посаду, що це призначення не зашкодить авторитету правосуддя і судової влади, укріпить довіру до неї з боку суспільства, сприятиме виконанню основного завдання ВККС - сформувати високопрофесійний і доброчесний суддівський корпус.

Така правова позиція неодноразово була викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду, зокрема від 28.08.2018 у справі № 800/294/17, від 26.03.2019 у справі № 800/336/17, від 27.01.2021 у справі № 9901/116/19, від 13.05.2020 у справі № 9901/212/19 та від 19.05.2021 у справі № 9901/126/19.

Звідси випливає, що повноваження Комісії, які нею реалізуються у межах конкурсної процедури на зайняття вакантної посади судді, є дискреційними та належать до виключної компетенції ВККС як уповноваженого органу, який на постійній основі діє в національній системі судоустрою.

У цій справі у ВККС були обґрунтовані сумніви в частині дотримання кандидатом етичних норм, у його бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, які проявилися у вчиненні адвокатом ОСОБА_2 дій при здійсненні ним професійного обов`язку адвоката, які у подальшому кваліфіковано Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області як дисциплінарний проступок.

Комісією установлено, що Дисциплінарною палатою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області було розглянуто дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_1 , за результатами розгляду якої ухвалено рішення, в якому зазначено, що адвокат ОСОБА_1 , діючи непрофесійно, не вивчивши всіх обставин справи, ввів суд в оману, оскільки його твердження не відповідали дійсності. Скаржниця (у дисциплінарній справі) зазначила, що адвокат ОСОБА_1 звинуватив її у наданні суду завідомо неправдивих показань проти його підзахисного, чим порушив вимоги Правил адвокатської етики. Дисциплінарна палата визнала, що факт оголошення адвокатом ОСОБА_1 такої заяви у судовому засіданні підтверджено належними доказами, не прийняла до уваги заперечення адвоката, що він такої заяви не робив. Дисциплінарна палата також визнала, що перед тим як оголосити заяву адвокат ОСОБА_1 , який отримав інформацію від свого підзахисного, не переконався і її достовірності шляхом спонукання свого клієнта надати належні, достатні і достовірні докази на підтвердження такої інформації. Оголосивши таку заяву в судовому засіданні, адвокат припустився висловлювань, що принижують честь і гідність ОСОБА_3 (скаржниця у дисциплінарній справі) як учасника процесу. Дії адвоката ОСОБА_1 визнано Дисциплінарною палатою дисциплінарним проступком.

Відомості, які покладені в основу спірного рішення в цій частині, у своїй сукупності дозволяли ВККС визнати кандидатуру позивача такою, що не відповідає критерію професійної етики.

Урахування цих відомостей ВККС виступає лише як елемент, що формує характеристику особи кандидата на посаду судді. Ці відомості ніби вказують на можливість обіймати посаду судді особою, яка вчиняла дії, які за визначенням є неприйнятними і несумісними зі статусом судді.

З огляду на зазначене, Суд дійшов висновку, що викладені у рішенні Комісії висновки, здійснені на підставі відомостей дисциплінарної справи щодо адвоката ОСОБА_1 , не є довільними чи нераціональними, підтверджені доказами і не є помилковими щодо фактів. Оцінюючи ці обставини у сукупності, Комісія дійшла висновку про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності ОСОБА_1 критеріям доброчесності та професійної етики. Такий висновок не видається свавільним чи необґрунтованим і не виходить за межі виключної дискреції Комісії оцінювати кандидатів.

Отож, у відповідності з вимогами Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд з`ясував, що: 1) обставини, які б свідчили про неповноважний склад колегії ВККС, яка ухвалила спірне рішення, відсутні; 2) спірне рішення підписали усі члени колегії ВККС, які брали участь в його ухваленні; 3) під час ухвалення рішення позивач був присутній; 4) в оскаржуваному рішенні наведено посилання на визначені законом підстави його ухвалення та мотиви, з яких Комісія дійшла висновків про наявність обґрунтованого сумніву у відповідності ОСОБА_1 критерію доброчесності та професійної етики.

Суд відхиляє доводи позивача щодо прийняття спірного рішення в порядку дискримінації позивача, яку позивач убачає у різному ставленні Комісії до нього у порівнянні з іншими кандидатами, щодо яких так само були установлені обставини, які могли трактуватися відповідачем як такі, що породжують обґрунтований сумнів в чесності, сумлінності кандидата, дотриманні етичних норм, у бездоганній поведінці у професійній діяльності та особистому житті, у відповідності критеріям доброчесності та професійної етики.

Суд зауважує, що оцінювання Комісією кандидата є індивідуальним, з урахуванням усіх обставин саме щодо конкретного кандидата. Тому установлення ВККС схожих обставин щодо інших кандидатів не обов`язково призводять до однакових рішень, оскільки Комісія враховує ще й інші обставини, які є індивідуальними та істотно відрізняються. Отже, Суд не вбачає ознак дискримінації позивача.

Ураховуючи наведене, Суд дійшов висновку, що рішення ВККС від 14.03.2024 № 342/дс-24 прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством, підстави для визнання протиправним і скасування вказаного рішення відсутні.

Підстави для зобов`язання ВККС провести повторну співбесіду з ОСОБА_1 також відсутні, оскільки такі вимоги є похідними від скасування рішення про відмову у наданні рекомендації про призначення позивача суддею, яке, як вже зазначалося, відповідає критеріям правомірності, визначеним статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

За правилами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання позову у цій справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 22, 139, 241-246, 250, 255, 257, 262, 266, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення Верховного Суду може бути подана до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 03.06.2025.

Головуючий Ж.М. Мельник-Томенко

Судді Л.О. Єресько

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

О.Р. Радишевська