Справа № 580/6152/24
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа № 580/6152/24
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 , в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як батьку дитини, який виховує її без матері, за 2013-2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки, як батьку дитини, який виховує її без матері, за 2013-2024 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Ухвалою судді від 24.06.2024 відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи в судове засідання.

Ухвалою суду від 02.08.2024 залучено до участі у справі в якості співвідповідача - військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ). Розгляд справи розпочато спочатку.

Ухвалою суду від 27.09.2024 зупинено провадження у справі, з метою витребування доказів.

Ухвалою суду від 11.10.2024 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 11.10.2024 зупинено провадження у справі, з метою витребування доказів.

Ухвалою суду від 09.12.2024 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 09.12.2024 зупинено провадження у справі, з метою витребування доказів.

Ухвалою суду від 02.06.2025 поновлено провадження у справі.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що за час проходження військової службу в Збройних Силах України у період з 2013 - 2024 роки ОСОБА_1 не надавалась та не компенсувалась грошима додаткова відпустка тривалістю 10 календарних днів на рік як батьку дитини, який виховує її без матері, передбачену ст. 19 Закону України «Про відпустки», а також не була компенсована грошима під час звільнення.

На думку представника позивача, виховання дитини самостійно підтверджується рішеннями судів про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з матері, тому відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити наведену компенсацію.

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 , у відзиві проти заявленого адміністративного позову заперечив, зазначивши, що військовослужбовцям, які одночасно мають право на отримання щорічної додаткової відпустки, передбаченої спеціальним та іншими законами, щорічна додаткова відпустка із збереженням грошового та матеріального забезпечення надається за однією з підстав за вибором військовослужбовця, відповідно, і компенсація за її невикористання підлягає виплаті лише за однією з підстав.

Позивачу під час звільнення виплачено грошову компенсацію за невикористану додаткову відпустку як учаснику бойових дій з 2021 по 2024 роки - 56 календарних днів, тому на думку відповідача позивач не має права на отримання спірної компенсації.

Відповідач - військова частина НОМЕР_1 , у відзиві проти заявленого адміністративного позову заперечив, зазначивши, що позивач не мав та немає статусу «одинокого батька» у розумінні чинного сімейного законодавства України та права на додаткову відпустку, як батьку дитини, який виховує її без матері, оскільки ним не доведено факт відсутності участі матері ОСОБА_2 у вихованні та утриманні дитини - ОСОБА_3 . Виконання батьком своїх обов`язків не свідчить про відсутність матері у вихованні дитини.

Також відповідач наголосив, що за період проходження служби у військові частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 не звертався (не писав рапорти) до командування військової частини НОМЕР_1 з проханням надання соціальної додаткової відпустки як батьку дитини, який виховує її без матері. Даний факт свідчить про відсутність підстав на вибуття у зазначену відпустку.

На підставі наведеного відповідачі вважають, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 15.05.2008 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 січня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.04.2014 у справі №456/6472/2014, вирішено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи стягнення з 05 грудня 2013 року і до досягнення нею повноліття.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 у військовому званні майора на посаді заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 з 01 вересня 2021 року по 30 квітня 2024 року.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 123 від 30 квітня 2024 року, на підставі наказу командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 23.04.2024 №302 про звільнення з військової служби, позивача виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та всіх видів забезпечення. Вирішено за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки виплатити компенсацію в розмірі 67470,20 грн.

У день виключення зі списків військової частини позивач подав рапорт від 30.04.2024, який зареєстровано за вхідним №749, в якому просив виплатити при звільненні компенсацію за невикористані дні додаткової відпустки як батьку дитини, який виховує її без матері, передбачену ст. 19 Закону України «Про відпустки» з 2013 по 2024 роки. До рапорту позивач додав: копію довідки командира військової частини НОМЕР_5 від 28.09.2010 №350/489/47/735пс; копію довідки від 05.03.2021 №29 командира військової частини НОМЕР_6 ; копію довідки від 30.08.2021 №249/666 командира військової частини НОМЕР_7 .

Представник позивача адвокат Байда О.С. направив відповідачу звернення №9/05 від 09.05.2024, в якому просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку як батьку одинаку, який виховує дитину без матері за 2013-2024 роки передбачену ст. 19 Закону України «Про відпустки».

До звернення представник додав: копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю; копію ордера про надання правової допомоги; копію рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30.01.2012 року; копію рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області №2/456/423/2014 від 01.04.2014; копію ухвали Тисменцького районного суду Івано-Франківської області №352/1985/22; копію висновку органу опіки та піклування Уманської міської ради №374/01/01-35; копію рапорта ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 від 30.04.2024; копію довідки військової частини НОМЕР_5 №350/489/47/735пс від 28.09.2020; копію довідки військової частини НОМЕР_6 №29 від 05.03.2021; копію довідки військової частини НОМЕР_7 №249/666 від 30.08.2021; копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 .

Листом №376 від 07.06.2024 військова частина НОМЕР_8 повідомила представника позивача, що відповідно до ст.10-1 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються щорічні основні відпустки, відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям в особливий період інших видів відпусток припиняється.

Також в листі відповідач повідомив, що за період проходження служби у військові частині НОМЕР_1 ОСОБА_1 не звертався (не писав рапорти) до командування військової частини НОМЕР_1 з проханням надання соціальної додаткової відпустки як батьку дитини, який виховує її без матері. Даний факт свідчить про відсутність підстав на вибуття у зазначену відпустку. Враховуючи викладене вище, під час дії особливого періоду, починаючи з 2014 року і до 2024 року, ОСОБА_1 не мав права на соціальну додаткову відпустку як батьку дитини, який виховує її без матері, тому підстави для виплати зазначеної компенсації за період з 2013 по 2020 роки відсутні.

Вважаючи, що відповідач протиправно не доплатив позивачу компенсацію за невикористані дні відпусток, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи зазначений спір по суті, суд зазначає, що 15 листопада 1996 року набрав чинності Закон України "Про відпустки" №504/96-ВР. Відповідно до частини 1 статті 19 указаного Закону одному з батьків, які мають двох або більше дітей віком до 15 років, або дитину з інвалідністю, або які усиновили дитину, матері (батьку) особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, одинокій матері, батьку дитини або особи з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, який виховує їх без матері (у тому числі у разі тривалого перебування матері в лікувальному закладі), а також особі, яка взяла під опіку дитину або особу з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи, чи одному із прийомних батьків надається щорічно додаткова оплачувана відпустка тривалістю 10 календарних днів без урахування святкових і неробочих днів (стаття 73 Кодексу законів про працю України).

Також, відповідно до статей 18-1, 18-2, 18-3 Закону України "Про державну допомогу сім`ям з дітьми" одиноким батьком є особа, яка не перебуває у шлюбі з матір`ю дитини, виховує дитину без матері. Цей статус за одиноким батьком зберігається і у тому разі, коли він уклав шлюб не з матір`ю дитини за умов, якщо дитина не була усиновлена дружиною.

Таким чином, оскільки одиноким батьком є той, який виховує дитину без матері, факт утримання сплати (аліментів) значення не має.

Поряд з цим, участь матері або інших осіб в утриманні дитини не позбавляє батька статусу одинокого, оскільки умова утримання (аліменти) для отримання додаткової соціальної відпустки не передбачена Законом №504/96-ВР, передбачено лише виховання дитини без матері.

Виховання дитини це обов`язок обох батьків. Соціальна відпустка щодо компенсації за яку заявлено позов направлена на забезпечення можливості батьком дитини виконати свій обов`язок по належному вихованню дитини, забезпечити від того з батьків, який займається вихованням дитини мінімальний достатній рівень уваги, який необхідний такій дитині для її гармонійного розвитку.

Обставина утримання дитини іншим з батьків, який не приймає участі у вихованні дитини жодним чином не компенсує дитині той необхідний рівень батьківської уваги та піклування, який необхідний такій дитині і який хоча б частково можливо реалізувати шляхом використання вказаної соціальної відпустки.

Відтак обставина сплати аліментів тим з батьків, який не займається вихованням дитини, жодним чином не компенсує можливості, які даються соціальною відпусткою щодо якої виник спір.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №580/251/21.

Одночасно суд звертає увагу, що чинне законодавство не містить конкретного переліку документів, які слід пред`явити батькові, що виховує дитину без матері, для отримання додаткової соціальної відпустки.

Перевіряючи надання позивачем документів відповідачу на підтвердження свого права на вказану соціальну відпустку, судом ухвалами від 02.08.2024, 02.09.2024, 09.09.2024, 27.09.2024, 11.10.2024, 09.12.2024 витребувано копії матеріалів особової справи позивача.

На виконання вимог ухвали суду ІНФОРМАЦІЯ_4 супровідним листом №230дск від 30.12.2024 направив до суду копії матеріалів особової справи позивача, які містять гриф «для службового користування», тому після дослідження не приєднані до матеріалів судової справи.

Дослідивши копії матеріалів особової справи позивача, судом встановлено, що в ній відсутні відомості чи документи про одноосібне виховання позивачем доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також матеріали особової справи не містять копій рішень суду про розірвання шлюбу та призначення аліментів.

Звертаючись до військової частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату компенсації соціальної відпустки від 30.04.2024 позивач будь-яких документів, які підтверджують, що він виховує дитину самостійно не надав, натомість надав лише довідки, які підтверджують, що ним не використано відпустку за попередніми місцями служби.

Отже, командування військової частини НОМЕР_1 не знало про сімейний стан позивача на дату звільнення. Доказів подачі рапортів під час проходження військової служби про надання додаткової відпустки як батьку, який виховує дитину без матері, позивач не надав.

Посилання представника позивача на висновок органу опіки та піклування Уманської міської ради про визначення місця проживання дитини №374/01/01-35 від 01.03.2023, суд вважає необґрунтованим, оскільки він складений станом на 01.03.2023, тому не може засвідчувати обставини, які мали місце в минулому. Також цей висновок містить лише виклад обставин про виховання позивачем доньки, однак відомостей про повну відсутність участі матері у вихованні дитини не містить.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Доказів позбавлення батьківських прав матері дитини внаслідок невиконання обов`язків щодо виховання дитини, представник позивача не надав.

За таких обставин, суд вважає, що військова частина НОМЕР_1 та військова частина НОМЕР_2 не допускали протиправної бездіяльності під час проведення розрахунку з позивачем при звільненні, в частині, що стосується нарахування та виплати компенсації названої соціальної відпустки.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 12, 14, 72, 76, 90, 139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО