Справа № 580/11568/23
Суддя: Штульман Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Штульман І.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Черпака Ю.К., -

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року про повернення ОСОБА_1 його заяви, поданої ним в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №580/11568/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2023 року в Черкаський окружний адміністративний суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про:

- визнання протиправним та скасування рішення від 20 вересня 2023 року про відмову в перерахунку йому пенсії;

- зобов`язання здійснити з 07 квітня 2021 року перерахунок та виплату йому пенсії з урахуванням усіх надбавок, доплат, підвищень, проведених індексацій на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» №33/44/1-К-1413/08-1637 від 09 серпня 2021 року без обмеження максимального розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб, з урахуванням раніше проведених виплат.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 20 вересня 2023 року про відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07 квітня 2021 року на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області» від 09 серпня 2021 року №33/44/1-К-1413/08-1637 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

18 червня 2024 року ОСОБА_1 , в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, звернувся в Черкаський окружний адміністративний суд із заявою, в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року в адміністративній справі №580/11568/23 в частині визначення ОСОБА_1 до виплати з 01 квітня 2024 року пенсії у розмірі 23610,64 грн;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виконати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року в адміністративній справі №580/11568/23 та здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 пенсії з 07 квітня 2021 року, та з 01 березня 2024 року без обмеження максимальним розміром із урахуванням усіх визначених законодавством України доплат до неї (надбавок, підвищень, індексацій) та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за відповідний період;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повідомити Черкаський окружний адміністративний суд про виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року в адміністративній справі №580/11568/23 протягом одного місяця після надходження даної ухвали.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року заяву ОСОБА_1 , подану ним в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, повернуто заявнику.

Повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що у поданій ним, в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, заяві відсутня інформація про хід виконавчого провадження, а також відповідні докази на підтвердження викладених в ній обставин, у зв`язку з чим заява не відповідає вимогам Кодексу адміністративного судочинства України.

Не погоджуючись з ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року, ОСОБА_1 (надалі - апелянт) звернувся до Шостого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт зазначає, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №580/11568/23, яке набрало законної сили 08 лютого 2024 року, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 07 квітня 2021 року на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Черкаській області" від 09 серпня 2021 року №33/44/1-К-1413/08-1637 без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, з урахуванням раніше виплачених сум.

Відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на апеляційну скаргу не надходив.

За змістом частини першої статті 309 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

За приписами частини другої статті 309 КАС України у виняткових випадках апеляційний суд за клопотанням сторони та з урахуванням особливостей розгляду справи може продовжити строк розгляду справи, але не більш як на п`ятнадцять днів, про що постановляє ухвалу.

Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі.

Пунктом 1 статті 6, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року, Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, а також прийняття законного та обґрунтованого рішення з дотриманням процесуальних прав усіх учасників судового процесу, дійшла висновку про наявність підстав для продовження строку розгляду апеляційної скарги на розумний строк.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , мотивуючи це слідуючим.

Відповідно до статей 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в статті 370 КАС України згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, що забезпечується через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Положенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей статті 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України), якими встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Частинами першої та шостої статті 383 КАС України гарантовано, що особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що адміністративним процесуальним законодавством регламентовано право суду застосовувати інститут судового контролю шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду, визнання протиправними рішень, дій. Для застосування наведених процесуальних заходів мають бути наявні відповідні правові умови. У свою чергу, правовою підставою для зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення є наявність об`єктивних підтверджених належними і допустимими доказами підстав вважати, що за відсутності такого заходу судового контролю рішення суду залишиться невиконаним або для його виконання доведеться докласти значних зусиль. Суд, встановлюючи строк для подання звіту, повинен враховувати особливості покладених обов`язків згідно із судовим рішенням та можливості суб`єкта владних повноважень їх виконати.

При цьому встановлювати судовий контроль за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження.

Тобто, якщо заявник вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання судового рішення порушуються його права, свободи чи інтереси, то він повинен звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, що також передбачає судовий контроль за виконанням судового рішення або в порядку примусового виконання рішення відповідно до Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого контроль за виконанням судового рішення здійснюється державним виконавцем шляхом вчинення дій примусового характеру, зокрема, шляхом накладення на боржника штрафу за невиконання судового рішення та направленням подання про порушення кримінальної справи за його невиконання, або відповідно до приписів статті 287 КАС України, якою передбачено право на звернення до суду з позовною заявою з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 до заяви про встановлення судового контролю додано: копії листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 10 квітня 2024 року №5319-4070/К-02/8-2300/23; заяви про відкриття виконавчого провадження 21 травня 2024 року; виконавчого листа по справі №580/11568/23; постанови про відкриття виконавчого провадження №75089205 від 22 травня 2024 року (арк.41-51).

Колегія судді Шостого апеляційного адміністративного суду звертає увагу, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначає, що ОСОБА_1 не додано до заяви інформацію про хід виконавчого провадження, а також відповідні докази на підтвердження цих обставин.

Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції позивачем надано постанову про відкриття виконавчого провадження №75089205 від 22 травня 2024 року, а отже суд першої інстанції не був позбавлений права перевірити інформацію на сайті Міністерства юстиції України про хід виконавчого провадження під час розгляду заяви ОСОБА_1 по суті.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо повернення заяви ОСОБА_1 , поданої в порядку статті 383 КАС України, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №580/11568/23, чим порушив вимоги процесуального права, а тому ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року підлягає скасуванню з направлення справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

При таких обставинах, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року - скасуванню, а заява ОСОБА_1 подана в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №580/11568/23 - направленню до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Керуючись статтями 248, 287, 311, 320, 321, 322, 325, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 30 липня 2024 року про повернення ОСОБА_1 його заяви, поданої ним в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №580/11568/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, - скасувати, а справу №580/11568/23 направити до Черкаського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: Н.В. Безименна

Ю.К. Черпак