Справа № 640/638/20
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 червня 2025 року Справа № 640/638/20 провадження № ЗП/280/848/25 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 10.01.2020 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення п`ятої кадрової комісії від 10.12.2019 про неуспішне проходження старшим слідчим в особливо важливих справах третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Департаменту спеціальних розслідувань ОСОБА_1 за результатами складання співбесіди з метою виявлення прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позивача 16.07.2018 на підставі наказу Генерального прокурора № 707ц було призначено на посаду старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань. 15.10.2019 позивачем було подано заяву встановленого зразка про намір пройти атестацію. 24.10.2019 ОСОБА_1 успішно пройдено перший етап в рамках атестації прокурорів анонімне тестування на знання та вміння у застосуванні закону, відповідність здійснювати повноваження прокурора та було допущено до складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички використання комп`ютерної техніки. 07.11.2019 позивач пройшов тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки та був допущений о наступного етапу атестації. За результатами співбесіди 10.12.2019 членами п`ятої кадрової комісії прийнято рішення про неуспішне проходження атестації. Із таким рішенням позивач не згодний та вважає його протиправним, тому що на момент проходження атестації за результатами проходження співбесіди Офіс Генерального прокурора не було створено. Окрім того, позивач посилається на дискримінаційний характер процедури атестації, у зв`язку зі звуженням трудових прав прокурорів під час її проходження, що має наслідком масові звільнення працівників. Також зазначає, що дотепер не зрозуміло, які саме відомості враховані при прийнятті комісією рішення про неуспішне проходження атестації, а тому вважає прийняте рішення немотивованим. Просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Катющенко В.П.) від 17.01.2020 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.

Від відповідача 11.02.2020 до суду надійшов відзив на позов, в якому відповідач зазначає про безпідставність та необґрунтованість позову, просить відмовити у його задоволенні. В обґрунтування заперечень проти позову зазначає, що атестація була проведенні згідно із вимогами чинного законодавства. В оскаржуваному рішенні зазначено, що комісія зясувала обставини, які свідчать про невідповідність ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. На підставі дослідження матеріалів атестації у комісії були наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності прокурора вимогам доброчесності, зокрема, у частині порушення моральних норм поза службою та достовірності відомостей, вказаних в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. Оспорюване рішення містить мотиви прийняття, висновки зроблені комісією за результатами дослідження матеріалів атестації, наданих позивачем пояснень. Зазначає, що кадрові комісії наділені сукупністю прав та обовязків, що надають можливість на власний розсуд визначитися з оцінкою прокурорів. Вважає також необгрунтованими доводи про те, що кадрова комісія є неуповноваженим органом для проведення атестації прокурорів, оскільки вона створена до створення Офісу Генерального прокурора, тому що повноваження Генерального прокурора щодо створення кадрових комісій та затвердження їх складу є дискреційними. Також вважає безпідставними доводи щодо дискримінаційного характеру атестації.

Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано.

З урахуванням пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX, Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 № 399, справу №640/33072/20 передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

03.04.2025 справа №640/638/20 надійшла до Запорізького окружного адміністративного суду, після повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, проведеного в порядку Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), справу передано на розгляд судді Запорізького окружного адміністративного суду Сіпаці Андрію Васильовичу.

Ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду від 04.04.2025 прийнято адміністративну справу до провадження, розпочато спочатку судовий розгляд справи.

23.04.2025 відповідач надіслав відзив на позовну заяву та надав пояснення, аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву від 11.02.2020. Окрім того, просив звернути суд увагу на те, що Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29.05.2018 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Також зазначає, що в грудні 2019 року Генеральним прокурором затверджено висновок службового розслідування, де зазначено, що слідчим Департаменту спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України прокурором вказаного Департаменту надано до суду недостовірну інформацію про власника квартири, в якій планувалось проведення обшуку, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України. вважає оспорюване рішення кадрової комісії правомірним, а тому у задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою від 24.04.2025 у задоволенні заяви представника Офісу генерального прокурора про розгляд справи за правилами загального позовного провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, - відмовлено.

На підставі наданих сторонами письмових доказів судом встановлено такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в органах прокуратури з листопада 2005 року, а з 16.07.2018 на посаді старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України.

15.10.2019 ОСОБА_1 складено заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію.

Матеріалами справи підтверджено, що наказом Генерального прокурора України від 02.10.2018 № 12-дц за вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його обєктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури, а також одноразове грубе порушення правил прокурорської етики було вирішено застосувати до старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України старшого радника юстиції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді заборони на строк один рік на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19.09.2018 № 414дп-18 «Про накладення дисциплінарного стягнення на старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 » ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності на накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді заборони на строк один рік на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду.

Вказане рішення обґрунтоване тим, що під час дисциплінарного провадження встановлено, що 01.04.2018 приблизно 00:55 год. на 28 км автодороги Київ-Вишгород-Десна працівниками поліції Вишгородського ВП ГУНП у Київській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зупинено автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . У зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), працівники поліції запропонували останньому пройти огляд за допомогою спеціального пристрою «Drager» або у закладі охорони здоров`я, на що він категорично відмовився. Після цього працівники поліції у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд, на що він знову відмовився. Вказана відмова супроводжувалася провокуванням конфлікту з поліцейськими, що виразилося у неодноразовому вимаганні представитися та вказуванні на нібито неправильності їхньої поведінки. За вказаним фактом щодо водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії БД № 358196 від 01.04.2018, який він відмовився підписувати. Під час складання протоколу ОСОБА_1 не повідомляв місце своєї роботи, тому не було відомо, що він є працівником прокуратури. Після цього відповідно до вимог ст. 265-1 КУпАП у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 29.05.2018 по справі № 363/1329/18 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі шестиста неоподаткованих мінімумів, що становить 10200,00 грн. у доход держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановою Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 по справі № 363/1329/18 Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасовано та постановлено нову постанову, закрито провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП на підставі ч. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення.

Постанова Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 по справі № 363/1329/18 обгрунтована тим, що зазначена справа була розглянута у відсутності ОСОБА_1 , при цьому матеріали справи не містять будь-яких даних про те, що він був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Розглянувши справу за даних обставин, суддя допустив порушення, гарантованих ст. 268 КУпАП прав ОСОБА_1 , що є порушенням вимог закону. Між тим, суд апеляційної інстанції констатував, що при прийнятті рішення суд першої інстанції належним чином проаналізував зібрані по справі докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильного й законного висновку про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. При прийнятті рішення, суд також врахував й особу правопорушника, характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, врахував, що дане правопорушення є грубим порушенням ПДР України.

Наказом Генпрокурора від 14.11.2019 №281 було утворено П`яту кадрову комісію, яким визначено її персональний склад.

Протоколом засідання Кадрової комісії № 5 від 10.12.2019 №5 вирішено: враховуючи результати проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, ухвалити рішення про неуспішне проходження ОСОБА_1 атестації («за» - одноголосно).

Рішенням № 15 П`ятої кадрової комісії від 10.12.2019 у зв`язку із з`ясуванням обставин, які свідчать про невідповідність старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_1 вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, зокрема, на підставі дослідження матеріалів атестації, у тому числі отриманих пояснень прокурора, у Комісії наявні обґрунтовані сумніви щодо відповідності прокурора вимогам доброчесності, зокрема у частині порушення моральних норм поза службою та достовірності відомостей, вказаних в декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, у зв`язку з чим комісія дійшла висновку, що ОСОБА_1 не пройшов атестацію.

Наказом Генерального прокурора від 08.01.2020 № 76ц ОСОБА_1 звільнено з посади старшого слідчого в особливо важливих справах першого слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України з 09.01.2020 у зв`язку з переведенням для подальшої роботи до Державного бюро розслідувань (п. 5 ст. 36 КЗпП України).

Не погоджуючись із рішенням П`ятої кадрової комісії про неуспішне проходження атестації позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно зі статтею 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі також - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» (діє з 25 вересня 2019 року, далі - Закон № 113-IX) до Закону № 1697-VII були внесені зміни.

Зокрема, в тексті Закону №1697-VII слова «Генеральна прокуратура України», «регіональні прокуратури», «місцеві прокуратури» замінено відповідно на «Офіс Генерального прокурора», «обласні прокуратури», «окружні прокуратури».

Згідно пунктів 6, 7 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру». Прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Пунктом 10 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №113-ІХ, встановлено, що прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.

Згідно із п. 11 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур.

Відповідно до п. 13 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX Атестація прокурорів включає такі етапи:

1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;

2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання

Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.

Пунктом 14 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX визначено, що графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.

Згідно пункту 15 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, для проведення співбесіди кадрові комісії вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі інформацію про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарній комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Для цього графік проведення співбесід із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, його посади, заздалегідь оприлюднюється на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора.

Відповідно до пункту 17 Розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX, кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Кадрові комісії за результатами атестації подають Генеральному прокурору інформацію щодо прокурорів, які успішно пройшли атестацію, а також щодо прокурорів, які неуспішно пройшли атестацію.

Повторне проходження одним і тим самим прокурором атестації або одного з її етапів забороняється.

На виконання вимог Закону №113-IX, наказом Генерального прокурора №221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок №221).

За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу 1 Порядку №221 атестація прокурорів - це встановлена Розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

У відповідності до пунктів 2, 4 Порядку № 221 атестація прокурорів Генеральної прокуратури України (включаючи прокурорів Головної військової прокуратури, прокурорів секретаріату Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів), регіональних, місцевих прокуратур та військових прокуратур проводиться відповідними кадровими комісіями. Порядок роботи, перелік і склад кадрових комісій визначаються відповідними наказами Генерального прокурора.

Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями прозоро та публічно у присутності прокурора, який проходить атестацію.

Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок); 2) професійної етики та доброчесності прокурора.

Пунктами 6-8 розділу I Порядку № 221 визначено, що атестація включає в себе три етапи:

1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;

2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;

3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.

За результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:

1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;

2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації. Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.

Відповідно до пункту 1, 2, 4 розділу IV Порядку №221 у разі набрання прокурором за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки кількості балів, яка дорівнює або є більшою, ніж прохідний бал, прокурор допускається до співбесіди.

До початку співбесіди прокурор виконує практичне завдання з метою встановлення комісією його рівня володіння практичними уміннями та навичками.

Для виконанням практичного завдання прокурору видається чистий аркуш (аркуші) паперу з відміткою комісії. Комісія, у разі наявності технічної можливості, може забезпечити виконання прокурорами практичного завдання за допомогою комп`ютерної техніки.

Пунктами 8-11 розділу IV Порядку № 221 визначено, що співбесіда проводиться кадровою комісією з прокурором державною мовою в усній формі. Співбесіда з прокурором може бути проведена в один день із виконанням ним практичного завдання.

Для проведення співбесіди кадрова комісія вправі отримувати в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади будь-яку необхідну для цілей атестації інформацію про прокурора, в тому числі про:

1) кількість дисциплінарних проваджень щодо прокурора у Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та їх результати;

2) кількість скарг, які надходили на дії прокурора до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів та Ради прокурорів України, з коротким описом суті скарг;

3) дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності: а) відповідність витрат і майна прокурора та членів його сім`ї, а також близьких осіб задекларованим доходам, у тому числі копії відповідних декларацій, поданих прокурором відповідно до законодавства у сфері запобігання корупції; б) інші дані щодо відповідності прокурора вимогам законодавства у сфері запобігання корупції; в) дані щодо відповідності поведінки прокурора вимогам професійної етики; г) матеріали таємної перевірки доброчесності прокурора;

4) інформацію про зайняття прокурором адміністративних посад в органах прокуратури з копіями відповідних рішень.

Фізичні та юридичні особи, органи державної влади, органи місцевого самоврядування мають право подавати до відповідної кадрової комісії відомості, у тому числі на визначену кадровою комісією електронну пошту, які можуть свідчити про невідповідність прокурора критеріям компетентності, професійної етики та доброчесності. Кадровою комісією під час проведення співбесіди та ухвалення рішення без додаткового офіційного підтвердження можуть братися до уваги відомості, отримані від фізичних та юридичних осіб (у тому числі анонімно).

Дослідження вказаної інформації, відомостей щодо прокурора, який проходить співбесіду (далі - матеріали атестації), здійснюється членами кадрової комісії.

Перед проведенням співбесіди члени комісії можуть надіслати на електронну пошту прокурора, яка вказана у заяві про намір пройти атестацію, повідомлення із пропозицією надати письмові пояснення щодо питань, пов`язаних з матеріалами атестації. У цьому випадку протягом трьох днів з дня отримання повідомлення, але не пізніше ніж за день до дня проведення співбесіди, прокурор може подати комісії електронною поштою письмові пояснення (у разі необхідності - скановані копії документів).

Згідно з пунктами 12-16 розділу IV Порядку № 221 співбесіда полягає в обговоренні результатів дослідження членами комісії матеріалів атестації щодо дотримання прокурором правил професійної етики та доброчесності, а також рівня професійної компетентності прокурора, зокрема, з огляду на результати виконаного ним практичного завдання.

Співбесіда прокурора складається з таких етапів:

1) дослідження членами комісії матеріалів атестації;

2) послідовне обговорення з прокурором матеріалів атестації, у тому числі у формі запитань та відповідей, а також обговорення питання виконаного ним практичного завдання;

Співбесіда проходить у формі засідання комісії.

Члени комісії мають право ставити запитання прокурору, з яким проводять співбесіду, щодо його професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Після завершення обговорення з прокурором матеріалів атестації та виконаного ним практичного завдання члени комісії без присутності прокурора, з яким проводиться співбесіда, обговорюють її результати, висловлюють пропозиції щодо рішення комісії, а також проводять відкрите голосування щодо рішення комісії стосовно прокурора, який проходить атестацію. Результати голосування вказуються у протоколі засідання.

Залежно від результатів голосування комісія ухвалює рішення про успішне проходження прокурором атестації або про неуспішне проходження прокурором атестації.

Пунктом 12 Порядку роботи кадрових комісій, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 17.10.2019 № 233 (далі - Порядок № 233) передбачено, що рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди ухвалюється шляхом відкритого голосування більшістю від загальної кількості членів комісії. Якщо рішення про успішне проходження прокурором атестації за результатами співбесіди не набрало чотирьох голосів, комісією ухвалюється рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

Таким чином, спори щодо оскарження рішень кадрових комісій про неуспішне проходження прокурорами атестації належать до компетенції адміністративних судів.

Отже, під час розгляду та вирішення адміністративної справи суд наділений усією повнотою повноважень щодо перевірки оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень не лише на предмет його законності, тобто чи було таке рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, але й з точки зору дотримання інших критеріїв.

Оскільки предметом атестації є оцінка професійної компетентності, професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 5 розділу I Порядку № 221), а рішення про неуспішне проходження прокурором атестації приймається кадровою комісією саме з підстав невідповідності, на думку комісії, прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, суд наділений правом оцінювати рішення кадрових комісій про неуспішне проходження атестації по суті.

Крім того, виходячи з практики ЄСПЛ, надання правової дискреції органам влади у вигляді необмежених повноважень є несумісним з принципом верховенства права і закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам та порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання (рішення у справі «Волохи проти України» від 02 листопада 2006 року, рішення у справі «Malone v. United Kindom» від 02 серпня 1984 року).

Верховний Суд також зазначає, що оцінка професійної етики та доброчесності прокурора (пункт 12 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ) - це суб`єктивне відображення інформації про прокурора, отриманої в усіх органах прокуратури, у Раді прокурорів України, секретаріаті КДКП, Національному антикорупційному бюро України, Державному бюро розслідувань, Національному агентстві з питань запобігання корупції, інших органах державної влади, через яку може виникнути обґрунтований сумнів щодо доброчесності першого.

Тому завданням кадрової комісії є не доведення того, що прокурор порушив закон, а визначення наявності обґрунтованих сумнівів щодо його відповідності вимогам професійної етики і доброчесності прокурора.

Вказані обґрунтовані сумніви можуть виникати у тих випадках, коли наявні підстави вважати, що дії (бездіяльність) прокурора свідчать про його невідповідність критеріям навіть за відсутності з приводу таких дій (бездіяльності офіційного рішення уповноважених посадових осіб чи органів державної влади (або у випадку прийняття рішення на користь прокурора, якщо є сумніви щодо об`єктивності такого рішення).

Визначення відповідності або невідповідності прокурора критеріям має відбуватися на основі сумарної оцінки всієї інформації, яка свідчить про порушенню вимог професійної етики і доброчесності (за винятком грубих порушень, наявності яких самих по собі є достатньою для твердження про невідповідність прокурора критеріям професійної етики чи доброчесності).

Суд враховує те, що рішення кадрової комісії про неуспішне проходження прокурором атестації на стадії співбесіди приймалося в межах проведення атестації, як одноразової події надзвичайного характеру, що зумовлена необхідністю підвищити ефективність діяльності органів прокуратури шляхом проведення оцінки усіх прокурорів на відповідність критеріям професійної компетентності, професійної етики та доброчесності.

Крім того, суд зазначає, що кожен прокурор повинен дотримуватися високих стандартів етичної поведінки як під час виконання службових обов`язків, так і повсякденному житті. Це зумовлюється статусом прокурора та необхідністю сприяти підвищенню авторитету прокуратури у суспільстві.

Згідно з пунктом 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується, зокрема, на засадах неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

За змістом статті 4 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією працівників прокуратури від 27.04.2017, професійна діяльність прокурорів ґрунтується, зокрема на принципі верховенства права та законності.

При виконанні службових обов`язків прокурор має дотримуватися загальноприйнятих етичних норм поведінки, бути взірцем доброчесності, вихованості і культури. Порушення службової дисципліни, непристойна поведінка є неприпустимими для прокурора і тягнуть за собою передбачену законом відповідальність (статті 16 Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів).

Пунктом 51 Висновку Консультативної ради європейських прокурорів № 13 (2018) «Незалежність, підзвітність та етика прокурорів» визначено, що повага до верховенства права зумовлює високі етичні стандарти у поведінці прокурорів та суддів, як під час, так і за межами виконання службових обов`язків, що дозволяє створити у суспільстві довіру до правосуддя. Прокурори діють від імені людей і в інтересах суспільства. Тому вони повинні завжди підтримувати особисту доброчесність і діяти відповідно до закону, справедливо, неупереджено та об`єктивно, поважаючи та дотримуючись основних прав і свобод, включаючи презумпцію невинуватості, право на справедливий суд і принципи рівності сторін, поділ влади та обов`язкову силу остаточних судових рішень.

У Європейських керівних принципах з етики і поведінки для прокурорів («Будапештські керівні принципи»), прийнятих на 6-й конференції Генеральних прокурорів Європи у Будапешті 31.05.2005, відзначено, що прокурори відіграють ключову роль у системі кримінальної юстиції, і повинні твердо дотримуватися професійних стандартів та підтримувати честь і гідність своєї професії; відповідати найвищим стандартам чесності і піклування, прокурори не повинні компрометувати своїми вчинками в приватному житті такі позитивні якості співробітників органів прокуратури, як чесність, справедливість і неупередженість.

Аналогічні положення викладені у Стандартах професійної відповідальності та викладення основних прав і обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною асоціацією прокурорів 21.04.1999.

Судом зі змісту матеріалів справи, в тому числі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19.09.2018 № 414дп-18, встановлено, що, 01.04.2018 приблизно 00:55 год. на 28 км автодороги Київ-Вишгород-Десна працівниками поліції Вишгородського ВП ГУНП у Київській області Щіпковим С.І. та ОСОБА_3 зупинено автомобіль марки «Lexus GX 470», р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . У зв`язку з наявними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), працівники поліції запропонували останньому пройти огляд за допомогою спеціального пристрою «Drager» або у закладі охорони здоров`я, на що він категорично відмовився. Після цього працівники поліції у присутності двох свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повторно запропонували ОСОБА_1 пройти такий огляд, на що він знову відмовився. Вказана відмова супроводжувалася провокуванням конфлікту з поліцейськими, що виразилося у неодноразовому вимаганні представитися та вказуванні на нібито неправильності їхньої поведінки. За вказаним фактом щодо водія ОСОБА_1 складено адміністративний протокол серії БД № 358196 від 01.04.2018, який він відмовився підписувати.

Суд зазначає, що атестація за законом не є дисциплінарним провадженням; це, попри певну схожість, сутнісно різні, відмінні процедури. На стадії атестації відповідна Комісія не встановлює і не кваліфікує наявності в діях прокурора ознак складу дисциплінарного проступку, що є обов`язковою складовою процедури атестації. На цій стадії відбувається оцінювання фактів (явищ) минулої поведінки прокурора в сенсі виявлення і визначення [нових] якостей (характеристик, ознак чи рис) прокурора, на підставі яких формується висновок про його здатність бути прокурором. Урахування відомостей про притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності є лише композиційним елементом характеристики особи прокурора. Ці відомості наче «повідомляють», чи може обіймати посаду прокурора особа, котра вчиняла дії, які за визначенням є неприйнятними і несумісними зі статусом прокурора.

Суд підкреслює, що від 19.09.2018 № 414дп-18 виявлено обставини (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови), що свідчать про невідповідність поведінки прокурора високим стандартам та цінностям професійної етики, як концептуального положення, що визначає основні принципи, моральні норми та правила, якими повинні керуватися прокурори при виконанні своїх службових обов`язків та поза службою.

При цьому доводи ОСОБА_1 про те, що Постановою Апеляційного суду Київської області від 25.09.2018 по справі № 363/1329/18 Постанову Вишгородського районного суду Київської області від 29 травня 2018 року щодо ОСОБА_1 скасовано та постановлено нову постанову, якою закрито провадження по справі судом не беруться до уваги, тому що, як було уже вказано вище, Апеляційний суд Київської області при винесенні постанови керувався порушенням судом першої інстанції ст. 268 КУпАП, а стосовно суті допущеного діяння ОСОБА_1 зазначив про доведеність винності ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Поведінка прокурора Ляшка Р.В. не сприяє утвердженню статусу прокурора як високоморальної особи в очах сторонніх осіб, працівників патрульної поліції та суду і загалом подає приклад неналежної поведінки працівника правоохоронного органу, а також не сприяє підвищенню авторитету прокуратури в цілому.

Ураховуючи викладене, суд зазначає, що вчинення працівником прокуратури дій такого роду є ознакою недоброчесності, дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що сукупність усіх обставин призвела до виникнення обґрунтованих сумнів у членів Кадрової комісії щодо відповідності прокурора вимогам професійної етики та доброчесності.

Таким чином, оскаржуване рішення кадрової комісії в частині невідповідності позивача вимогам професійної етики є вмотивованим, обґрунтованим та не суперечить вимогам чинного законодавства.

Між тим суд зазначає, що наявність Акту знищення матеріалів атестації прокурорів і слідчих генеральної прокуратури України від 27.12.2019 не свідчить про відсутність на момент проведення співбесіди доказів та відомостей, які були предметом дослідження Комісії та на підставі яких у її членів виникли сумніви щодо відповідності прокурора вимогам професійної етики. А відтак наявність такого акту на час розгляду справи у суді не є безумовною підставою уважити необґрунтованими висновки Комісії, наведені в оскаржуваному рішенні.

Твердження позивача щодо того, що процедура атестації прокурорів носить дискримінаційний характер судом не беруться до уваги, тому що запровадження Законом № 113-IX атестації прокурорів Генеральної прокуратури України, обласних та окружних прокуратур, як однієї з умов для їх переведення в новостворені прокуратури, пов`язане, зокрема, зі створенням передумови для побудови системи прокуратури, кадровим перезавантаженням органів прокуратури та способом перевірки та оцінки кваліфікації чинних прокурорів на відповідність їх посадам прокурора в таких органах. Така атестація визначена законодавцем та відбувалася у спосіб і порядок, що є чинними і стосуються усіх прокурорів, які мають намір пройти атестацію, а тому не може вважатися протиправною чи такою, що носить дискримінаційний характер щодо позивача. Окрім того, суд звертає увагу, законодавець, увівши в дію визначену процедуру реформування органів прокуратури, вказав які саме дії мають учинити особи з метою подальшого проходження служби в органах прокуратури, та явно і очевидно окреслив умову продовження служби шляхом успішного проходження атестації. Наслідки непроходження атестації також були сформульовані та визначені законодавцем з достатньою для розуміння чіткістю і ясністю. Відповідно, незгода позивача з проходженням атестації, а також її умовами та процедурами, є безумовною підставою згідно з підпунктом 1 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-IX для його звільнення з посади та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону № 1697-VII.

Аналогічну позицію у подібних правовідносинах щодо наслідків неподання прокурором заяви про переведення висловив Верховний Суд у постанові від 28.12.2022 у справі № 640/21763/19.

Стосовно посилання позивача на те, що на момент проходження атестації за результатами складання співбесіди Офіс Генерального прокурора ще не було створено суд зазначає, що Верховний Суд у справі № 160/6204/20 (постанова від 21.09.2021) вказав, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що мотиви, якими позивач обґрунтовує свою позицію щодо необхідності скасування оскаржуваного наказу про звільнення, фактично свідчать про незгоду із положеннями Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури та Порядку проходження прокурорами атестації, які, на її думку, порушують гарантовані Конституцією України права. Проте положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури є чинними та неконституційними у встановленому законом порядку не визнавалися, а тому відсутні правові підстави для їх незастосування.

У зв`язку з цим судом не береться до уваги таке твердження позивача, як на підставу для задоволення позову.

Згідно з частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно з положеннями абзацу 6 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №2825-IX, судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Офісу Генерального прокурора (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15) про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 03.06.2025.

Суддя А.В. Сіпака