Справа № 405/837/25
Суддя: Шевченко І. М.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 405/837/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2025 Подільський районний суд міста Кропивницького у складі:

головуючої судді Шевченко І.М.

секретаря судового засідання Мишевець Т.І.

представника позивача, адвоката Починок О.І.

представника відповідача Бойко М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження в м. Кропивницький в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Починок Олександр Ігорович, до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної в особі Подільського відділу у м. Кропивницькому Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування рішення Подільського відділу у м. Кропивницькому Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про примусове видворення з України громадянина Республіки Вірменія та російської федерації від 18.11.2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної в особі Подільського відділу у м. Кропивницькому Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування рішення Подільського відділу у м. Кропивницькому Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про примусове видворення з України громадянина Республіки Вірменія та російської федерації від 18.11.2024 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він проживає в Україні з 1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження між з ОСОБА_2 від 14.10.1998 року серії НОМЕР_1 , тобто станом на дату примусового видворення з України, проживав в Україні протягом 26 років і за вказаний тривалий період не мав судимостей за ст. КК України, які можуть підтвердити наявність у нього статусу «злодія у законі», має судимість яка віднесена до категорії злочинів вчинених за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами і жодного відношення до «встановлення або поширення злочинного впливу» та до статусу «злодій у законі» - не має. Все це вказує на формальний підхід у процесі винесення щодо нього рішення про примусове видворення з держави. За таких обставин позивач вважає рішення відповідача від 24.08.2023 року про його видворення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 17.02.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті.

06.03.2025 представником ЦПМУ ДМС було подано до суду відзив на позовну заяву. В якому заперечено проти позовних вимог ОСОБА_1 .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, що в ньому викладені та просив його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову та зазначила, що 23.09.2016 позивач звернувся до УДМС України в Кіровоградській області із заявою про надання дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону № 2491-III як особа, яка перебуває у шлюбі з громадянкою України понад два роки.

09.12.2016 УДМС України в Кіровоградській області прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону № 2491-III та позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 19.12.2016.

До УДМС України в Кіровоградській області з ДСІОБГ ДМС України надійшло подання ДСР НП України від 24.05.2021 № 5402/55/01-2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину російської федерації ОСОБА_1 .

З метою виконання рішення РНБО від 14.05.2021, введеного в дію Указом Президента України від 21.05.2021 № 203/2021, відповідачем прийнято рішення від 27.05.2021 № 22 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання позивачу. Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось.

Листом УДМС у Кіровоградській області від 31.05.2021 № 3501.5-2610/35.3-21, копія рішення від 27.05.2021 № 22 направлена позивачу.

Позивач у зазначений строк за межі України не виїхав та на даний час продовжує перебувати в Україні. З наведеного слідує, що позивач порушив вимоги пункту 68 Порядку № 321 та його подальше перебування на території України є незаконним.

Окрім цього, Подільським відділом 18.11.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення серії МКВ № 001749, яким встановлено, що позивач не виїхав за межі території України після прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 2 статті 203 КУпАП. Із зазначеним протоколом, датою, часом та місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ознайомлений під підпис.

18.11.2024 Подільським відділом розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії МКВ № 001749, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 КУпАП.

Подільським відділом прийнято рішення від 18.11.2024 № 12 про примусове видворення позивача за межі України.

Вказане рішення відповідач вважає обґрунтованими, прийнятим з дотриманням вимог статті 30 Закону № 3773-VІ та таким, що скасуванню не підлягає.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши всі зібрані по справі докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Позивач є громадянином Республіки Вірменія, що підтверджується копією його паспорту (а.с. 21), з 14.10.1998 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянкою України ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 24).

Із матеріалів справи вбачається, що 09.12.2016 УДМС України в Кіровоградській області прийнято рішення про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну на підставі пункту 1 частини 3 статті 4 Закону № 2491-III та позивача документовано посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_2 від 19.12.2016 (а.с.18).

До УДМС України в Кіровоградській області з ДСІОБГ ДМС України надійшло подання ДСР НП України від 24.05.2021 № 5402/55/01-2021 про скасування дозволу на імміграцію в Україну та посвідки на постійне проживання громадянину російської федерації ОСОБА_1 .

Згідно з інформацією, зазначеною у поданні ДСР НП України встановлено, що відповідно до Стратегії боротьби з організованою злочинністю, схваленої розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.09.2020 № 1126-р, в умовах складного безпекового середовища навколо України та криміногенної ситуації всередині держави організована злочинність становить пряму загрозу для національної безпеки.

Згідно з підпунктом 13 пункту 606 рішення Ради національної безпеки і оборони України (далі - РНБО) від 14.05.2021 «Про застування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента від 21.05.2021 № 203/2021, до позивача, як до суб`єкта підвищеного злочинного впливу, який має статус «кримінального авторитета» та учасника злочинної групи, застосовано санкції, а саме: інші санкції, що відповідають принципам їх застосування, встановленим Законом (відмова в оформленні посвідки на тимчасове проживання, скасування посвідки на тимчасове проживання; відмова у наданні дозволу на імміграцію, скасування дозволу на імміграцію, скасування посвідки на постійне проживання; відмова в продовженні строку перебуванням Україні; відмова у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; відмова в прийнятті зави про набуття/прийняття до громадянства України та її задоволенні; скасування рішень про прийняття до громадянства, скасування рішень про набуття громадянства; припинення громадянства; примусове видворення за межі України).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 12 Закону № 2491-III, дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні; це є необхідним для охорони здоров`я , захисту прав і законних інтересів громадян України.

Відповідно до пункту 64 Порядку № 321, посвідка на постійне проживання скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону № 2491-III.

Згідно з підпунктом 4 пункту 72 Порядку № 321, посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі скасування посвідки.

З метою виконання рішення РНБО від 14.05.2021, введеного в дію Указом Президента України від 21.05.2021 № 203/2021, відповідачем прийнято рішення від 27.05.2021 № 22 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання позивачу. Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось.

Згідно із абзацом 1 пункту 66 Порядку № 321, копія рішення про скасування посвідки надсилається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який прийняв таке рішення, іноземцеві або особі без громадянства рекомендованим листом не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дня його прийняття.

Отже, листом УДМС у Кіровоградській області від 31.05.2021 № 3501.5-2610/35.3-21, копія рішення від 27.05.2021 № 22 направлена позивачу.

Пунктом 68 Порядку № 321 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, у випадку, зазначеному в підпункті 1 пункту 64 цього Порядку, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та виїхати за межі України у місячний строк з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Позивач у зазначений строк за межі України не виїхав та на даний час продовжує перебувати в Україні.

З наведеного слідує, що позивач порушив вимоги пункту 68 Порядку № 321 та його подальше перебування на території України є незаконним.

Частиною 3 статті 3 Закону № 3773-УІ передбачено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Частиною 2 статті 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що перевищення іноземцем або особою без громадянства встановленого строку перебування в Україні більш як на 30 днів, а так само проживання на території України без документів на право проживання (перебування) в Україні, за недійсними документами чи документами, термін дії яких закінчився, - тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, Подільським відділом 18.11.2024 складено протокол про адміністративне правопорушення серії МКВ № 001749, яким встановлено, що позивач не виїхав за межі території України після прийняття рішення про скасування посвідки на постійне проживання в Україні, за що передбачена відповідальність відповідно до частини 2 статті 203 КУпАП. Із зазначеним протоколом, датою, часом та місцем розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач ознайомлений під підпис.

18.11.2024 Подільським відділом розглянуто справу про адміністративне правопорушення та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії МКВ № 001749, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 203 КУпАП.

Відповідно до абзаців 1 та 3 частини 1 статті 30 Закону № 3773-УІ, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках.

Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в`їзд в Україну строком на п`ять років. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня прийняття такого рішення та додається до строку заборони в`їзду в Україну, який особа мала до цього.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну чи їх примусове видворення за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органу охорони державного кордону, органу Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В силу вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень п.п. 1, 2, 3 Положення про Державну міграційну службу України (далі - Положення), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №360 від 20.08.2014 року, Державна міграційна служба України (ДМС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів. ДМС у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства. Основними завданнями ДМС є, зокрема, реалізація державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Із матеріалів справи вбачається, що з метою виконання рішення РНБО від 14.05.2021, введеного в дію Указом Президента України від 21.05.2021 № 203/2021, відповідачем прийнято рішення від 27.05.2021 № 22 про скасування дозволу на імміграцію та посвідки на постійне проживання позивачу. Зазначене рішення позивачем не оскаржувалось. Стосовно позивача був складений протокол про адміністративне правопорушення, прийнято постанову про накладення адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 203 КУпАП та ухвалене рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни, яке позивач не виконав.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», 10) іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, або якщо строк їх тимчасового проживання на території України продовжено в установленому порядку, якщо інше не встановлено законом; 14) нелегальний мігрант - іноземець або особа без громадянства, які перетнули державний кордон поза пунктами пропуску або в пунктах пропуску, але з уникненням прикордонного контролю і невідкладно не звернулися із заявою про надання статусу біженця чи отримання притулку в Україні, а також іноземець або особа без громадянства, які законно прибули в Україну, але після закінчення визначеного їм терміну перебування втратили підстави для подальшого перебування та ухиляються від виїзду з України.

За змістом ч. 3 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Пунктом 68 Порядку № 321 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про скасування посвідки, у випадку, зазначеному в підпункті 1 пункту 64 цього Порядку, повинні зняти з реєстрації місце проживання, здати посвідку та виїхати за межі України у місячний строк з дня отримання рішення про скасування дозволу на імміграцію.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство України з прикордонних питань про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду. Іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення. 6. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства здійснюється органом, що його прийняв.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальні органи та територіальні підрозділи, органи охорони державного кордону або органи Служби безпеки України можуть приймати рішення про примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, якщо такі особи затримані за незаконне перетинання (спробу незаконного перетинання) державного кордону України або є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, або якщо така особа не виконала у встановлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення, а також в інших передбачених законом випадках. Рішення про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства може бути оскаржено в порядку, передбаченому законом.

Отже, передумовою для прийняття рішення про примусове видворення, в контексті конкретної ситуації, є наявність чинного рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та встановлення обставини про те, що іноземець не виконав у встановлений строк умову про виїзд з України без поважних причин.

У даному випадку судом не встановлено наявності поважних причин невиконання позивачем рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну та його умови про виїзд з України, якими є причини невиконання вказаного рішення в зазначений період, позивач суду не навів.

Позивачем не доведено, що ним не вчинено дій, що суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України.

Побоювання позивача з приводу обмеження позивача у медичному лікуванні в зв`язку з його виїздом за межі України суд до уваги не приймає, оскільки в країні походження він також може отримувати належне йому лікування, окрім того, позивач має можливість у встановленому законодавством України порядку повернутись до України, адже рішенням про примусове повернення не встановлено заборони йому в`їзду в Україну.

За змістом ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» , іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

Ураховуючи всі встановлені судом обставини та з огляду на наведені положення чинного законодавства України суд дійшов висновку, що рішення про примусове видворення прийняте відповідачем в межах своїх повноважень, у спосіб встановлений законом, рішення є законним, мотивованим та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню і відповідно підстав для задоволення позову не вбачається.

Відповідачем було прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію в Україну, яке є чинним і яке позивач не виконав без поважних причин, що і стало підставою для ухвалення відповідачем рішення про примусове видворення з України громадянина Республіки Вірменії та російської федерації.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19 Конституції України, ст.ст. 77, 241-246, 250, 251, 255, 288, 295, 297 КАС України, Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Починок Олександр Ігорович, до Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної в особі Подільського відділу у м. Кропивницькому Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про визнання протиправним та скасування рішення Подільського відділу у м. Кропивницькому Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби про примусове видворення з України громадянина Республіки Вірменія та російської федерації від 18.11.2024 року - відмовити.

Рішення в повному обсязі виготовлене 02.06.2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції, яким є Третій апеляційний адміністративний суд, протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Центрально-південного міжрегіонального управління Державної міграційної, , місце знаходження: 25000, м. Кропивницький, вул. Єгорова, 25 А, в особі Подільського відділу у м. Кропивницькому Центрально-Південного міжрегіонального управління Державної міграційної служби (місце знаходження: 25000, м. Кропивницький, вул. Театральна, 6 А).

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко