Справа № 812/192/16
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2025 року

м. Київ

справа № 812/192/16

адміністративне провадження № К/990/20177/25

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.12.2016 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №812/192/16 за позовом Приватного підприємства «Дінреммонтаж Сервіс» до Головного управління ДПС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 12.05.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.12.2016 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №812/192/16.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, у березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дінреммонтаж Сервіс» звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Луганській області, в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 02.03.2016 № за платежем податок на прибуток приватних підприємств у розмірі 482481,25 грн, № за платежем податок на додану вартість у розмірі 684761,25 грн.

Справа неодноразово переглядалася судами. Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 15.12.2016 позов задоволено частково: визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 02.03.2016 № в частині донарахування податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму 374734,00 грн та в частині нарахування штрафних санкцій на суму 93683,50 грн; № в частині донарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток приватних підприємств на суму 230506,00 грн та в частині нарахування штрафних санкцій на суму 57626,77 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 апеляційні скарги ПП «Дінреммонтаж Сервіс» та ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області задоволено частково та скасовано постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.12.2016. Ухвалено нову постанову, якою позовні вимоги задоволено частково, визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення ДПІ у м. Сєвєродонецьку ГУ ДФС у Луганській області від 02.03.2016 №, №.

Постановою Верховного Суду від 18.12.2024 касаційну скаргу Приватного підприємства «Дінреммонтаж Сервіс» задоволено. Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області задоволено частково. Постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 812/192/16 скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Направляючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що судом апеляційної інстанції допущені порушення, а саме: суд апеляційної інстанції не взяв до уваги постанову Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2015 у справі №812/1605/15, якою зобов`язано Державну податкову інспекцію у місті Сєвєродонецьку Головного управління ДФС у Луганській області прийняти відносно Приватного підприємства «Дінреммонтаж Сервіс» податкові повідомлення-рішення за результатами акту перевірки №939/12-14-22-05/36399469 від 03.11.2015, яка набрала законної сили, а відтак, була обов`язкова для виконання податковим органом в частині прийняття податкових повідомлень-рішень.

За результатами нового розгляду судом апеляційної інстанції враховано, що на підставі акту перевірки податкові повідомлення-рішення протягом тривалого часу не приймалися податковим органом і були прийняті в порядку примусового виконання постанови Луганського окружного адміністративного суду від 09.12.2015 в справі №812/1605/15, якою було встановлено протиправну бездіяльність відповідача та зобов`язано податковий орган їх прийняти. Судом досліджено та надано правову оцінку доказам у справі (показанням свідків, договорам підряду/субпідряду, актам виконаних робіт, інформації податкового органу, податковим та видатковим накладним, накладним банківським випискам та іншим фінансово-господарським документам).

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 апеляційні скарги Приватного підприємства «Дінреммонтаж Сервіс» та Головного управління ДПС у Луганській області залишено без задоволення. Залишено в силі постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.12.2016 у справі №812/192/16, якою позов задоволено частково.

Не погоджуючись з прийнятими у справі судовими рішеннями, податковий орган звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Касаційну скаргу подано вдруге, первинну касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 07.05.2025.

Контролюючим органом заявлено лопотання про поновлення строку касаційного оскарження, в обґрунтування якого зазначено, що первинна касаційна скарга подана у межах строку на касаційне оскарження та не розглянута по суті; повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Суду; скаржник не зволікав із повторним зверненням до Суду із скаргою.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 1 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено про застосування судами попередніх інстанцій пункту 44.1 статті 44, підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пунктів 198.3, 198.6 статті 198 ПК України без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі №160/3364/19 та у постановах Верховного Суду від 20.02.2023 у справі №0540/7689/18-а, від 14.11.2019 у справі №809/2314/13-а. на думку контролюючого органу, судами попередніх інстанцій порушено частини 2, 3 статті 242 КАС України, зроблено необґрунтований висновок про реальність виконання господарських операцій, не враховано, що первинні документи, підписані невідомими особами, не можуть бути підставою для формування на їх підставі витрат та податкового кредиту в податковому обліку позивача.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування, в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга).

При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними. Подібність правовідносин означає, зокрема подібність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому, обставини, які формують зміст таких правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права, самі по собі не формують подібності правовідносин, важливими факторами є також доводи і аргументи сторін, які складають межі судового розгляду справи.

Верховний Суд зауважує, що скаржником не доведено подібність правовідносин у справах, не взято до уваги, що судові рішення суду касаційної інстанції ґрунтуються на конкретних фактичних обставинах справи, які залежать від їх повноти, характеру, об`єктивності, юридичного значення. Посилання на постанови Верховного Суду у скарзі зроблено без аналізу та врахування обставин справ, за яких суд касаційної інстанції зробив ці висновки, які стосуються здебільшого оцінки встановлених судами обставин та досліджених ними доказів.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до висловлення незгоди з наданою судами попередніх інстанцій правовою оцінкою наявних у матеріалах цієї справи доказів у сукупності зі встановленими у справі обставинами, переоцінки доказів, що виходить за межі касаційного перегляду.

Посилання скаржника на порушення судами норм процесуального права, зокрема на положення статті 242 КАС України, не підміняють визначення підстав касаційного оскарження та також не можуть вважатися належним правовим обґрунтуванням касаційної скарги у розумінні частини 4 статті 328 цього Кодексу. Верховний Суд зауважує, що невстановлення судами обставин справи від яких, як вважає скаржник, залежить правильність вирішення спору, знаходиться у площині дослідження та оцінки судом доказів у справі, що може бути підставою касаційного оскарження, передбаченою пунктом 4 частини 4 статті 328 та відповідним пунктом частини 2 статті 353 КАС України, однак скаржником не вказано та не обґрунтовано дану підставу касаційного оскарження.

Разом з цим, переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Скаржником не враховані роз`яснення Верховного Суду щодо того, як мають бути викладені підстави касаційного оскарження, наведені в ухвалі по даній справі. Повторно подана касаційна скарга є подібною до попередніх та не усуває встановлених недоліків.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Пунктом 4 частини 5 статті 332 КАС України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

За наведених обставин касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Луганській області на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 15.12.2016 та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2025 у справі №812/192/16 повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяІ.А. Васильєва