Справа № 607/8288/25
Суддя: Воробель Н. П.
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.06.2025 Справа №607/8288/25 Провадження №2-а/607/401/2025
м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Воробель Н.П.,

за участю секретаря судового засідання Ходань С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Гаврищук Віктор Валерійович, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,

за участі:

представника позивача адвоката Гаврищука В.В. (бере участь дистанційно),

встановив:

22.04.2025 через підсистему «Електронний суд» позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврищук В.В., звернувся до суду з позовом до відповідача до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову серії ББА №340915 від 04.04.2025 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

23.04.2025 вказана позовна заява зареєстрована через канцелярію суду.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що: постановою серії ББА №340915 від 04.04.2025 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що складена поліцейським Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном Періч С.І., притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн. Згідно відомостей, розміщених на офіційному сайті Укрпошти, поштове відправлення №733 (в якому отримано постанову) отримано позивачем 15.04.2025, вказані відомості є відкритими та загальнодоступними. Так, згідно вказаної постанови, позивач 04.04.2025 о 17:10, дорога Івано-Франківськ Бучач Тернопіль км. 691900, керував транспортним засобом за межами населеного пункту, у якого не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п.п. в п. 31.4.3 ПДР керування ТЗ з несправними зовнішніми світловими приладами, не горить ліва фара в темну пору доби. Згідно позиції позивача, у відповідача відсутні докази порушення ПДР. Позивач перевіряв технічний стан транспортного засобу та був впевнений в тому, що він справний та на момент початку руху обидві фари працювали.

24.04.2025 ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

28.04.2025 через підсистему «Електронний суд» представником відповідача ГУНП в Тернопільській області Куриляк М.Г. подано відзив, зі змісту якого вбачається, що позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврищук В.В., ГУНП в Тернопільській області не визнає з наступних підстав. 04.04.2025 ПОГ СВР ВППП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Періг С.І. винесено постанову серії ББА № 340915 на позивача ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що він керував транспортним засобом на дорозі Івано-Франківськ Бучач Тернопіль за межами населеного пункту, у якого не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив вимоги п. 31.4.3(в) ПДР та норми ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Факт здійсненого позивачем правопорушення підтверджуються відеодоказами, які додано до даного відзиву. Крім того, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих письмових та/або інших доказів на спростування наявності вищенаведених обставин. Відтак твердження позивача, викладені у позові є хибними, а позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Поліцейські, які здійснюють патрулювання, мають на своєму фірменному одязі бодікамери, які не є прихованими і з них ведеться запис як їх дій, так і дій осіб, яких вони зупиняють. Отримані в ході роботи і патрулювання відеозаписи не є частиною постанови про вчинення правопорушення і використовуються не патрульними, а представниками ГУНП в Тернопільській області лише в якості доказу, у разі оскарження винесених постанов в судовому порядку. Положення Закону України «Про Національну поліцію» надають право поліції використовувати інформацію в якості речового доказу наявності або відсутності факту правопорушення.

Поліцейським, як посадовою особою, що наділена дискредиційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР України, маючи відповідні повноваження, зроблено висновок про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Підстав для умисного спотворення обставин події у працівників поліції не було.

Долучений ГУНП в Тернопільській області в якості доказу диск з відеозаписом обставин події був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації, яка має значення для розгляду справи, та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді як файли. Таким чином, записані на оптичний диск носій інформації електронні файли у вигляді відеозаписів є оригіналом (відображенням) електронного документу, а тому не потребують засвідчення їх ЕЦП.

На підставі вищевикладеного, представник відповідача просить: відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 через його безпідставність; у зв`язку з зайнятістю по службі, справу слухати у відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

01.05.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивача Гаврищуком В.В. подано відповідь на відзив.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їхні усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Положеннями ч. 1 ст. 269 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283-2, 285-289 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).

Статтею 286 КАС України передбачено особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Отже, у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив). Відповідно, суд в ухвалі про відкриття провадження у справі від 24.04.2025 не зазначав строки для подання відповіді на відзив та заперечення. Таким чином, подана представником позивача відповідь на відзив у цій справі не є заявою по суті, а відтак її зміст не може бути предметом дослідження суду.

02.05.2025 розгляд справи було відкладено на 30.05.2025 о 14:20, у зв`язку з перебуванням головуючої судді Воробель Н.П. у нарадчій кімнаті в іншому судовому процесі.

У судовому засіданні представник позивача Гаврищук В.В. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Пояснив, що в діях позивача відсутні подія та склад інкримінованого правопорушення, оскільки як вбачається із часу вчинення правопорушення та долучено до відзиву відео, 04.04.2025 о 17:10 інкриміноване правопорушення позивач вчинив у світлу пору добу. В той же час, склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, був би імовірно наявний в діях позивача лише темної пори доби. Окрім того, поліцейський, в порушення вимог п. 31.5 ПДР, заборонив ОСОБА_1 усунути несправність в порядку, передбаченому вказаним пунктом ПДР. При цьому, після складення оскаржуваної постанови, позивача відпустили та він продовжив рух, незважаючи на те, що поліцейський спочатку заборонив рух несправного автомобіля. Також представник позивача посилався на вимоги ст.ст. 260, 265-2 КУпАП, відповідно до яких у даному випадку якщо працівник поліції вважав, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , становив загрозу безпеці руху, то, відповідно, такий транспортний засіб мав бути тимчасово затриманий та мали бути складені акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. Крім цього, зазначив, що поліцейський не виконав вимоги ч. 9 ст. 258 КУпАП, а саме не склав протокол, оскільки як вбачається із відео, позивач неодноразово не визнавав та оспорював вчинення ним порушення та наполягав на складенні протоколу.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, однак у відзиві на позовну заяву просив слухати справу у його відсутності.

За наявності вказаних обставин суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника відповідача відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 205 КАС України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд доходить такого висновку:

частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з вимогами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 04.04.2025 ПОГ СВР ВП ПП Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області капітаном поліції Перігом С.І. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №340915, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 04.04.2025 о 17:01 на автодорозі Івано-Франківськ Бучач Тернопіль, км 69+900, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Iveco Daily», р.н. НОМЕР_1 , за межами населеного пункту, у якого не горіла ліва фара в режимі ближнього світла, чим порушив п. 31.4.3 (в) ПДР.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем долучено до відзиву диск із матеріалами відеофіксації порушення.

Так, після відтворення відеозапису в судовому засіданні з`ясовано, що він складається з трьох відеофайлів.

Відеофайли із записом з нагрудної камери поліцейського фіксують події, які мали місце після зупинки транспортного засобу «Iveco Daily», р.н. НОМЕР_1 . Зокрема, працівник поліції озвучує причину зупинки транспортного засобу, а саме порушення водієм ПДР керування транспортним засобом із не увімкнутою фарою ближнього світла за межами населеного пункту, на що позивач запитує, чи має він право виправити цю несправність. Відповіді на дане питання не прозвучало. На 46 с відеофайлу «0000000__0005» на диску ОСОБА_1 стверджує, що він не бачив, що згоріла лампочка по дорозі, після чого витягнув цю лампочку, аби переконатися, що вона дійсно згоріла та запитав, чи може він переставити на цю фару, де згоріла лампочка, лампочку з іншої фари. Відповіді на дане питання не прозвучало. На 02 хв 42 с відеофайлу «0000000__0005» на диску позивач знову стверджує, що він не бачив, що лампочка згоріла, оскільки вона згоріла по дорозі. На 03 хв 55 с відеофайлу «0000000__0005» на диску ОСОБА_1 повідомляє: «Якщо я маю можливість усунути несправність на дорозі, то я її маю усунути», на що працівник поліції відповідає: «Якщо ви керуєте транспортним засобом з технічною несправністю, то продовжувати рух категорично заборонено. Після того, як ви усуваєте дане правопорушення, вам тільки тоді можна продовжити дорожній рух». Після цього, перевіривши документи водія, працівник поліції оголошує позивачу про розгляд справи за ч. 1 ст. 121 КУпАП та роз`яснює йому права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Права позивачу зрозумілі, бажає скористатися послугами адвоката, оскарживши рішення працівника поліції в суді. На 13 хв 20 с відеофайлу «0000000__0005» на диску зафіксовані усні пояснення позивача щодо інкримінованої йому події, а саме: «Я їхав на транспортному засобі, я не знав, що у ньому лампочка згоріла по ходу руху. Тоді лампочка про помилку не світила, можливо, я не звернув увагу. Перед тим, як я зупинився на заправці, що зафіксовано на камеру відеоспостереження, я оглянув транспортний засіб, усі лапочки і габарити світилися, а тому я продовжив рух далі». Надалі працівник поліції ознайомив позивача зі змістом оскаржуваної постанови. ОСОБА_1 повідомив, що він із цією постановою не згідний та відмовився від отримання копії її примірника на місці.

Твердження представника позивача про те, що в діях позивача відсутня подія і склад інкримінованого правопорушення, оскільки останній керував транспортним засобом в світлу пору доби, а тому його діяння не правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд вважає хибними, з огляду на таке.

Диспозиція частини першої статті 121 КУпАП передбачає відповідальність водія за керування транспортним засобом, що має, серед іншого, інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Пунктом 31.4.3 (в) ПДР передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: зовнішні світлові прилади: не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла.

Таким чином, посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову, правильно кваліфіковані дії особи за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Відповідно до ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Суб`єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП характеризується наявністю вини у формі прямого чи не прямого умислу та настає лише за умови, що особа усвідомлювала протиправний характер своїх дій і мала умисел на керування транспортним засобом з технічними несправностями. Вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності. Усвідомлення означає не лише розуміння фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються предмета, об`єктивної сторони складу конкретного правопорушення, а й розуміння його суспільної небезпеки.

Недоведеність суб`єктивної сторони адміністративного правопорушення тягне за собою недоведеність складу такого правопорушення у цілому.

Згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний перевірити перед вирушенням у дорогу технічний стан транспортного засобу та стежити за ним у дорозі.

Відповідно до п. 2.3 (а) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу.

Як вказано у позовній заяві та вбачається із долучених до відзиву відеофайлів, позивач перед початком руху перевірив технічний стан транспортного засобу та переконався, що всі зовнішні світлові прилади справні, в тому числі і ліва фара в режимі ближнього світла. Більш того, водій рухався транспортним засобом у світлу пору доби, а тому, на переконання суду, міг не замітити вказану несправність і вчасно усунути її.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 умисно виїхав на транспортному засобі з указаними несправностями, як і доказів руху його з цими несправностями, однак цей факт не заперечував сам позивач, та вказав, що несправність трапилася під час руху, чого не спростував відповідач.

Згідно з п. 31.5 ПДР у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Суд зазначає, що вихід з ладу лампи лівої фари в режимі ближнього світла, який виник в ході експлуатації транспортного засобу, позивачем не виявлено в ході керування автомобілем, а тому він не мав можливості вжити передбачених п. 31.5 ПДР заходів.

Доводи представника позивача щодо того, що поліцейський не виконав вимоги ч. 9 ст. 258 КУпАП, а саме не склав протокол, оскільки як вбачається із відео, позивач неодноразово не визнавав та оспорював вчинення ним порушення та наполягав на складенні протоколу, суд до уваги не бере, адже вони прямо суперечать цій же ч. 9 ст. 258 КУпАП, на яку покликається представник позивача.

Частиною 9 ст. 256 КУпАП встановлено, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Положення цієї частини не застосовуються у разі притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксованих за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису), а також правопорушень, передбачених статтями 210 і 210-1 цього Кодексу, у випадках, якщо особа не оспорює допущене порушення, згодна на притягнення її до адміністративної відповідальності за її відсутності та подала про це відповідну заяву.

Інші доводи, якими представник позивача спростовує правомірність винесення оскаржуваної постанови, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент (SERYAVIN AND OTNERS v. UKRAINE, № 4909/04 §58, ЄСПЛ від 10.02.2010).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі №211/3520/16-а, саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Суд не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

За змістом постанови від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а Верховний Суд звертає увагу на те, що в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Суд зазначає, що з урахуванням положень вказаної вище норми, рішення суб`єкта владних повноважень не потребує окремого визнання його протиправним, оскільки така протиправність підтверджується шляхом скасування оскаржуваної постанови.

За встановлених судом обставин, враховуючи відсутність у матеріалах справи належних та допустимих доказів умисного вчинення позивачем порушення п. 31.4.3 (в) ПДР, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП, суд дійшов висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова серії ББА №340915 від 04.04.2025 підлягає скасуванню, а справа провадженням закриттю.

Таким чином, позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврищук В.В., до ГУНП в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення слід задовольнити.

Крім того, судом встановлено, що при зверненні до суду із позовною заявою, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «МОТОР-БАНК» №ПН734511 від 21.04.2025.

Водночас як вбачається із Постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року (справа №543/775/17), розмір судового збору за подання позовної заяви у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 605,60 грн.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тобто при зверненні до суду із позовною заявою через підсистему «Електронний суд» підлягає сплаті судовий збір в розмірі 484,48 грн, натомість ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, позивачу слід повернути 726,72 грн, як надміру зарахований до державного бюджету судовий збір, відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 484,48 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 242, 244-246, 257, 268, 271, 286 КАС України, суд

ухвалив:

позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Гаврищук Віктор Валерійович, до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області (, вул. Валова, 11, м. Тернопіль) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ББА №340915 від 04.04.2025, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень скасувати, а провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок судового збору.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету надміру сплачений судовий збір у розмірі 726 (сімсот двадцять шість) гривень 72 копійки відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки АТ «МОТОР-БАНК» №ПН734511 від 21.04.2025.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддяН. П. Воробель