Справа № 640/26076/21
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

Суддів: Епель О.В.,

Мєзєнцева Є.І.

При секретарі: Масловській К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві на рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МГТ Блек Сі» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МГТ Блек Сі» (далі - позивач, ТОВ «МГТ Блек Сі») звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - відповідач, ГУ ДПС у м. Києві) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.09.2021 №4 та №4.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 02.12.2024 позов задоволено повністю.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що наявними у матеріалах справи документами підтверджується як фактичне придбання позивачем та використання ним у власній господарській діяльності пшениці, а відтак можливе недотримання податкової дисципліни контрагентами ТОВ «МГТ Блек Сі» не можуть мати негативних наслідків для платника податків. Також суд зауважив, що наданими первинними документами підтверджується зміна майнового стану позивача, а також погодження придбаної у ТОВ «Юбігруп» і ТОВ «Торгопт Центр» пшениці.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його та прийняти постанову, якою відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що судом не було враховано контрагенти ТОВ «Юбігруп» та ТОВ «Торгопт Центр» не могли поставити ТОВ «МГТ Блек Сі» пшеницю, оскільки за податковою інформацією такі контрагенти не придбавали та не вирощували такий обсяг сільськогосподарської продукції, а відтак наявність формально складених первинних документів не підтверджує реальність господарських операцій між позивачем і ТОВ «Юбігруп» та ТОВ «Торгопт Центр».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «МГТ Блек Сі» просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Свою позицію обґрунтовує тим, що всупереч доводів апелянта позивачем були надані як до перевірки, так і до суду першої інстанції всі необхідні первинні документи на підтвердження придбання зерна та його подальшого експорту, а також того, що його було вирощено третіми особами. Наголошує на нерелевантності посилання апелянта на постанову Верховного Суду у справі №826/9563/17 з огляду на відмінність фактичних обставин. У свою чергу підкреслює на численній усталеній практиці Верховного Суду щодо застосування принципу персональної відповідальності платника податків та неможливості покладення на нього негативних наслідків за можливі протиправні дії третіх осіб.

У судовому засіданні представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її вимоги задовольнити повністю з викладених у ній мотивів і підстав.

Представник позивача наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, у липні-серпні 2021 року працівниками ГУ ДПС у м. Києві на підставі п. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (далі - ПК України), наказу від 14.07.2021 №5773-п проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «МГТ Блек Сі» з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за травень 2021 року.

У ході перевірки податковим органом було виявлено порушення позивачем вимог:

- п. 185.1 ст. 185, п. п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198, п. п. 200.1, 200.4 ст. 200 ПК України, що призвело до завищення суми від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (показник рядка 19 декларації) та відповідно до завищення суми від`ємного значення, що підлягає бюджетному відшкодуванню (рядок 20.2 декларації) за травень 2021 року у розмірі 748 286 грн;

- п. 200.4 ст. 200 ПК України, внаслідок чого завищено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку (рядок 20.2.1 декларації) за травень 2021 року у розмірі 279 130 грн.

Результати перевірки зафіксовані в акті від 16.08.2021 №64741/26-15-07-04-02/42042158 (т. 1 а.с. 13-28).

Висновки акта перевірки за наслідками розгляду заперечень на нього (т. 1 а.с. 51-59) залишені без змін, про що платника податків повідомлено листом контролюючого органу від 01.09.2021 №24482/І/26-15-07-04-02-14 (т. 1 а.с. 60-66).

На підставі викладених в акті перевірки висновків ГУ ДПС у м. Києві 07.09.2021 прийняті податкові повідомлення-рішення:

- форми «В3» №4, яким ТОВ «МГТ Блек Сі» відмовлено у бюджетному відшкодуванні податку на додану вартість за травень 2021 року на суму 279 130 грн (т. 1 а.с. 32-34);

- форми «В1» №4, яким ТОВ «МГТ Блек Сі» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 748 286 грн та застосовано до нього штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 374 143 грн (т. 1 а.с. 35-37).

Вирішуючи питання про правомірність спірних індивідуальних актів, суд першої інстанції також встановив, що ТОВ «МГТ Блек Сі» (Покупець) здійснено придбання пшениці 3 класу, українського походження, врожаю 2020 року, у травні 2021 року у ТОВ «Юбігруп» (Постачальник) на підставі договору від 22.04.2021 №МГТ-89/21 (т. 1 а.с. 73-78), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві, а Покупець - прийняти та оплатити Товар, на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно додаткової угоди до цього Договору приймання-передача Товару здійснюється за адресою: м. Миколаїв, вул. Індустріальна, 1/5, склади ТОВ «Український Гамбіт» (т. 1 а.с. 80).

Найменування Товару, асортимент, кількість та вартість Товару зазначається в додатковій угоді №2 від 17.05.2021 до Договору поставки від 22.04.2021 №МГТ-89/21 (т. 1 а.с. 79).

Згідно з угодою сторони погодили поставку пшениці 3 класу, українського походження, врожаю 2020 року, у кількості 575 т, на загальну суму 4 138 276,38 грн.

На підтвердження виконання умов договору поставки від 22.04.2021 №МГТ-89/21 позивачем надано копію видаткової накладної від 17.05.2021 №28 на суму 4 138 276,38 грн, у т.ч. ПДВ - 508 209,38 грн (т. 1 а.с. 81).

Також, надано копію акту прийому-передачі від 17.05.2021, підписаного ТОВ «Юбігруп» (Сторона 1), ТОВ «МГТ Блек Сі» (Сторона 2) та ТОВ «Агровей Логістик» (Сторона 3-склад), відповідно до якого Сторона 1 передала, Сторона 2 прийняла, а Сторона 3 не заперечувала прийняття товару на складі, а саме 575т пшениці 3 класу, українського походження, врожаю 2020 року (т. 1 а.с. 82).

ТОВ «Агровей Логістик» виписано карту аналізу зерна (форми №47) №1 від 17.05.2021 (т. 1 а.с. 83).

Постановлений товар на вказану суму оплачений в повному обсязі, що підтверджується випискою з рахунку (т. 1 а.с. 158, 183).

Як зазначено в акті перевірки, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «Юбігруп» станом на 31.05.2021 по договору від 22.04.2021 №МГТ-89/21 відсутня заборгованість.

ТОВ «Юбігруп» виписано позивачу податкову накладні від 17.05.2021 № 1 на загальну суму на загальну суму 4 138 276,00 грн, у т.ч. ПДВ - 508 209,40 грн, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних без зауважень.

Крім того, ТОВ «МГТ Блек Сі» (Покупець) придбано пшеницю 2, 3, 4 класу, українського походження, врожаю 2020 року у квітні 2021 року у ТОВ «Торгопт Центр» на підставі договору від 02.04.2021 №МГТ-58/21 (т. 1 а.с. 67-72), за умовами якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві, а Покупець - прийняти та оплатити Товар, на умовах, передбачених даним Договором.

Згідно п. 3.1 Договору сторони погодили поставку пшениці 2 класу, українського походження, врожаю 2020 року у кількості 300 т (ціна за 1 м.т. - 6070,17), на загальну суму 2 075 998,14 грн.

Між тим, у п. 3.2 Договору сторонами погоджено, що у разі надходження пшениці 3 класу, українського походження, врожаю 2020 року загальна вартість договору буде перераховуватись згідно ціни 6026,32 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 843,68 грн. В разі надходження пшениці 4 класу, українського походження, врожаю 2020 року загальна вартість договору буде перераховуватись згідно ціни 5987,46 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 832,54 грн.

Відповідно до п.4.1 Договору Постачальник здійснює поставку Товару в повному обсязі в строк до 09 квітня 2021 р. на умовах DPU (Доставка на місце розвантаження) у редакції «Інкотермс-2020», за фактичною адресою: ТОВ «Аскет Шиппінг»: Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Туристична, 1і. Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту приймання останнім Товару та документів, зазначених у п.4.3 цього Договору.

У пункті 4.3 Договору визначено, що Товар супроводжується видатковими накладними, рахунками-фактури, Постачальник зобов`язується забезпечити оформлення товарно-транспортної документації (ТТН).

На підтвердження виконання умов договору поставки від 02.04.2021 №МГТ-58/21 позивачем надано копії видаткових накладних, а для підтвердження поставки товару у пункт розвантаження надано копії товарно-транспортних накладних (т. 1 а.с. 84-97).

Розрахунки проводились у безготівковій формі, оплата товару підтверджується випискою з рахунку (т. 1 а.с. 118).

Як зазначено в акті перевірки, відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТОВ «Торгопт Центр» станом на 30.04.2021 по договору від 02.04.2021 №МГТ-58/21 обліковувалась кредиторська заборгованість у розмірі 556 861,49 гривень.

ТОВ «Торгопт Центр» виписано позивачу податкові накладні від 05.04.2021 №144 на загальну суму 642452,22 грн, у т.ч. ПДВ - 78897,64 грн; від 06.04.2021 №145 на загальну суму 697 120,18 грн, у т.ч. ПДВ - 85611,25 грн; від 06.04.2021 №146 на загальну суму 286 067 грн, у т.ч. ПДВ - 35131,03 грн; від 09.04.2021 №151 на загальну суму 329 272 грн, у т.ч. ПДВ - 40436,91 грн, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних без зауважень.

Крім того, на підтвердження погодження товару, що придбаний у ТОВ «Юбігруп» і ТОВ «Торгопт Центр», позивачем надані копії договору поставки від 23.04.2021 №2304-21, укладеного між ТОВ «Агрофірма «Славутич» та ТОВ «Юбігруп»; договорів поставки від 06.05.2021 №06052021, від 07.05.2021 №07-05, укладених між ТОВ «АГРОНИВА» та ТОВ «Юбігруп»; договорів поставки від 16.11.2020 №94/20к, від 01.02.2021 №17-21, укладених між ТОВ СГ «КОЛОР ИТ» та ТОВ «Торгопт Центр», а також долучено видаткові накладні, зареєстровані податкові накладні, ТТН, документи про наявність посівних площ та вирощення зернових, звіти про посівні площі та валові збори сільськогосподарських культур, статистичні документи, податкова звітність тощо (т. 1 а.с. 215-250, т. 2 а.с. 1-163, т. 3 а.с. 22-119).

Реальність подальшого руху товарів, на переконання позивача, підтверджується копіями контрактів №210423/1, №210413/3, №210426/1 з компанією Millcorp Geneve SA, вантажно-митних декларацій, транспортно-експедиторськими договорами та договорами надання послуг перевалки в порту (т. 2 а.с. 164-250, т. 3 а.с. 1-21).

Вважаючи податкові повідомлення-рішення такими, що прийняті за відсутніх на те правових підстав, ТОВ «МГТ Блек Сі» звернулося до суду із вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п. 44.1. ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно пп. «а» п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Приписами пп. 14.1.185 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

За правилами п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пп. «а» п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно п. 198.2 ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

У п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно п. 200.4 ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Наведені правові норми свідчать, що податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість має бути фактично здійснений та підтверджений належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

Обов`язок підтвердити правомірність та обґрунтованість податкового кредиту первинними документами покладається на платника-покупця товарів (робіт, послуг), оскільки саме він виступає суб`єктом, який використовує при обчисленні кінцевої суми податку, що підлягає сплаті до бюджету, суму податкового кредиту з податку на додану вартість, визначену постачальником, та зменшує оподатковуваний дохід на вартість товарів (робіт, послуг), визначену продавцем.

Подані платником документи повинні достовірно підтверджувати реальність господарських операцій та інші обставини, з якими законодавець пов`язує право платника на податкову вигоду. Податкова вигода може бути визнана необґрунтованою, зокрема, у випадках, якщо для цілей оподаткування операції обліковані не у відповідності з їх дійсним економічним змістом або враховані операції, що не обумовлені розумними економічними або іншими причинами (цілями ділового характеру).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ.

Приписи ст. 9 вказаного Закону визначають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно п. 2.4 затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

З наявних у матеріалах справи документів суд першої інстанції правильно встановив, що ті, які подавалися ТОВ «МГТ Блек Сі» до суду та контролюючому органу при проведенні перевірки, містять всі обов`язкові для первинних документів реквізити та відповідають законодавчо визначеним вимогам. Поряд з цим, відповідачем як суб`єктом владних повноважень не було доведено юридичної дефектності чи невідповідності первинних документів вимогам чинного законодавства. До того ж, як обґрунтовано підкреслено судом першої інстанції, будь-яких зауважень щодо оформлення цих документів у податкового органу у ході перевірки не виникло, а висновок останнього про безтоварність господарських операцій базується лише на ймовірному порушенні податкової дисципліни контрагентами контрагентів позивача.

У свою чергу, на переконання судової колегії, порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податком на додану вартість, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів у ланцюгу постачання за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Усталеною є практика Верховного Суду про те, що визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Ні податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання, ні помилки в оформленні первинних документів самі по собі не є самостійними підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.

Указана позиція відображена у постанові Верховного Суду від 04.04.2023 у справі № 640/9485/19.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що платник податків (покупець товару) не має обов`язку та повноважень здійснювати контроль за дотриманням виконавцем послуг вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-кого з контрагентів, а надто тих, з якими у нашого підприємства відсутні взаємовідносини. Такий платник не повинен притягуватися до відповідальності в тому випадку, якщо він здійснював реальну господарську операцію.

У розрізі наведеного суд апеляційної інстанції також звертає увагу, що Верховний Суд у постановах від 11.11.2020 №320/1147/19, від 24.11.2020 №813/3034/15 та, зокрема, від 14.12.2021 у справі № 280/3376/19 виклав висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, відповідно до якого норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про штучний характер господарських операцій, невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії підприємства та його контрагентів були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди. Разом з тим, матеріалами справи підтверджується рух активів (товару) по ланцюгу від постачальників до покупця, встановлено зв`язок між фактом придбання товару і господарською діяльністю позивача.

Наведені висновки повністю узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні від 22.01.2009 у справі «Булвес проти Болгарії», яке наголошує на принципі персональної відповідальності платника та неможливості втручання у право власності особи, яка, попри можливе порушення своїм контрагентом податкового законодавства, є належним отримувачем поставлених товарів чи послуг.

Подібну позицію займав і Верховний Суд України, який у постанові від 11.12.2007 у справі № 21-1376во06, де зазначив, що «у разі невиконання контрагентом зобов`язання зі сплати податку до бюджету, відповідальність та негативні наслідки настають саме щодо цієї особи. Ця обставина не є підставою для позбавлення платника ПДВ права на його відшкодування у разі, коли цей платник виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту».

Колегія суддів вкотре зауважує, що посилання ГУ ДПС у м. Києві на податкову інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію, надану іншими контролюючими органами, є помилковою, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 06.12.2021 у справі № 640/8883/19, а також у постанові від 22.11.2023 у справі №640/416/22.

Крім іншого, суд апеляційної інстанції звертає увагу, аналіз змісту акта перевірки свідчить, що ГУ ДПС у м. Києві фактично не заперечує тримання ТОВ «МГТ Блек Сі» зерна.

Судова колегія зауважує, що, як вбачається з матеріалів справи та не спростовано відповідачем, на момент виписування податкових накладних позивачу його контрагенти були зареєстровані у встановленому законом порядку як суб`єкти підприємницької діяльності, а також платниками податку на додану вартість, а факт реальності господарських операції, як було встановлено раніше, підтверджується належним чином оформленими первинними документами.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції про відсутність у контролюючого органу правових підстав для прийняття спірних у рамках цієї справи податкових повідомлень-рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві - залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2024 року -залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 КАС України.

Повне рішення виготовлено 03 червня 2025 року.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: О.В. Епель

Є.І. Мєзєнцев