Справа № 640/21171/20
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи справу за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» до Головного управління у м.Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Окружний адміністративний суд міста Києва від 09.09.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» до Головного управління ДПС у м.Києві, Державної податкової служби України в якій просить :

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 10.06.2020 №1627383/43536757, про відмову у реєстрацій податкової накладної в ЄРПН, згідно якого відмовлено в реєстрації податкової накладної №2 від 23.04.2020 р. на суму ПДВ 116666,67 грн.;

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити реєстрацію податкової накладної №2 від 23.04.2020 р. датою подачі й на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме 14.05.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 10.06.2020 №1627385/43536757 про відмову у реєстрацій податкової накладної в ЄРПН, згідно якого відмовлено в реєстрації податкової накладної № 5 від 30.04.2020 року на суму ПДВ 24714,60 грн;

- зобов`язати Державну податкову службу України здійснити реєстрацію податкової накладної № 5 від 30.04.2020 року датою подачі її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних, а саме 14.05.2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що після зупинення податковим органом реєстрації спірних податкових накладних позивач, користуючись своїм правом, подав в електронному вигляді Відповідачу 2: повідомлення з відповідними письмовими поясненнями та копіями первинних, фінансово-господарських документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній №2 від 23.04.2020 р. (додаток № 17). повідомлення з відповідними письмовими поясненнями та копіями первинних, фінансово-господарських документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в податковій накладній №5 від 30.04.2020 р. (додаток № 18). У вказаних поясненнях Позивачем було детально розписано всю специфіку діяльності компанії, включаючи відскановані фінансово-господарські документи, які містять відомості про зміст та обсяг фінансово-господарських операцій Позивача на виконання Договору субпідряду №1-02/04/2020-ГП70.1-2 від 02.04.2020, (включаючи й безпосередньо договір з додатками, стадії та етапи виконання робіт згідно кошторисної документації, акти, тощо, серед яких, банківські виписки, договір оренди складського приміщення, договір оренди офісного приміщення, накази про прийняття працівників на роботу із відповідними повідомленнями, наказ ДСНС про видачу ліцензії, тощо).

Таким чином, зазначає позивач, ним було подано документи, що підтверджують наявність законних підстав для реєстрації податкової накладної накладної №2 від 23.04.2020 та податкової накладної №5 від 30.04.2020р.

На виконання положень Закону № 2825-IX та відповідно до Порядку № 399, дану справу передано на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу №640/21171/20 передано для розгляду головуючому судді Марину П.П.

Ухвалою суду від 26.02.2025 року прийнято до провадження справу №640/21171/20 та ухвалено розгляд справи №640/21171/20 розпочати спочатку за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Також ухвалою суду від 11.04.2025 року клопотання представника відповідача від 27.03.2025 (вх. №ЕС/28857/25) задоволено, замінено відповідача у справі Головне управління ДПС у м. Києві () на Головне управління ДПС у м. Києві, як відокремлений підрозділ (код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116) та розпочато розгляд справи спочатку.

До суду від представника відповідача Головного управління у м.Києві надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, в задоволенні позову просить відмовити.

Представник відповідача у відзиві вказує, що при розгляді пояснень та документів, наданих позивачем на підтвердження реальності здійснення господарських операцій, Комісію було встановлено, що наданими документами неможливо підтвердити реальність проведення господарських операцій, відображених в спірних накладних. Перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, встановлений пунктом 5 Порядку прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 No 520. Отже, вказаною нормою не встановлено обов`язок фіскального органу зазначати в квитанції конкретний перелік документів, а лише пропозицію щодо надання документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. Натомість обов`язком платника податку є надання повного пакету первинних документів, вичерпний перелік яких встановлений пунктом 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Також представник відповідача зазначає, що за результатами розгляду наданих пояснень та наданих до них копій підтверджуючих документів від ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН», Комісією ГУ ДПС у м. Києві були прийняті рішення від 10.06.2020 року No1627383/43536757 про відмову у реєстрації податкової накладної No2 від 23.04.2020 року та від 10.06.2020 року No1627385/43536757 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 30.04.2020 року з підстав: ненаданням платником податку копій документів:первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків. Контролюючим органом не було отримано достатніх доказів для визнання реальності господарських операцій ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» з контрагентом, а тому Головним управлінням ДПС у м. Києві було прийнято відповідні рішення від 10.06.2020 року No1627383/43536757 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 23.04.2020 року та від 10.06.2020 року No1627385/43536757 про відмову у реєстрації податкової накладної №5 від 30.04.2020 року, що відповідають чинному законодавству.

До суду від Державної податкової служби України надійшов відзив на позов, в якому представник відповідача вказує, що ДПС України, ознайомившись з позовними матеріалами не може погодитись з ними, вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Позивачем не було надано обґрунтованих доводів щодо порушення його прав та законних інтересів зі сторони органів податкової служби та неправомірності дій останніх, що свідчить про необґрунтованість позовних вимог. Так, у квитанції вказано конкретні підстави не прийняття податкових накладних, проте позивачем ні до податкового органу ні до суду першої не було надано доказів, які б підтвердили реальність здійснення господарських операцій.

Враховуючи вищевикладені докази та закріпленні вимоги щодо реєстрації податкових накладних та порядок зупинення реєстрації таких податкових накладних ДПС України зазначає, що Позивачем не було дотримано вимог «Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», щодо надання контролюючому органу платником податків письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію якої зупинено, надання платником податку копій документів. Отже, спірне рішення Комісії ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №2783079/34486072 від 18.06.2021 р. про відмову у реєстрації розрахунку коригування № 6 від 09.11.2020 року до податкової накладної № 4 від 13.09.2018 року є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства України.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» ідентифікаційний код юридичної особи 43536757 зареєстроване як юридична особа 27.02.2020 року. Зареєстрованим основним видом діяльності товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» за класифікатором видів економічної діяльності є: 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель (основний).

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» та ТОВ «БК «Девенстрой» укладено договір субпідряду №І-03/04/2020-ГП70.1-2 від 03.04.2020, у відповідності п.1.1. якого Позивач (як Субпідрядник) зобов`язується за завданням ТОВ «БК «Девенстрой» (як Генпідрядника) на свій ризик власними або залученими силами і засобами виконати роботи, відповідно до затвердженої документації та передати їх результати останньому у встановлений цим договором строк, а ТОВ «БК «Девенстрой» зобов`язується надати Позивачу фронт робіт, здійснювати прийняття виконаних робіт та проводити оплату робіт відповідно до умов Договору.

Позивачем на підставі рахунку №4 від 23.04.2020 року перераховано ТОВ «БК «Девенстрой» в якості авансу за вказаним договором 700000,00 грн відповідно до виписки по особовим рахункам за 23.04.2020.

Позивач, як платник податку на додану вартість, на дату виникнення податкових зобов`язань за фактом сплати авансу склав податкову накладну №2 від 23.04.2020 р. на загальну суму 700000,00 грн. (сума ПДВ - 116666,67 грн.) та надіслав її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Надалі, ТОВ «БК «Девенстрой» прийняв у Позивача фактично виконані роботи за квітень 2020 р. в обсязі, що зафіксований в актах приймання виконаних будівельних робіт від 30.04.2020 року №1 за квітень 2020 р. на суму 396574,01 грн та №2 за квітень 2020 р. на суму 451713,00 грн, всього на загальну суму 848287,61 грн.

Позивач, на дату виникнення податкових зобов`язань за фактом виконання робіт склав податкову накладну №5 від 30.04.2020 р. на загальну суму (яка є різницею між вартістю робіт 848287,61 грн та сплаченим авансом 700000,00 грн.) 148287,61 грн (сума ПДВ - 24714,60 грн.) та надіслав її для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно отриманих квитанцій від 14.05.2020 року податкові накладні було прийнято, але відповідно до п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена. Платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає п.8 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Додатково повідомляємо: показник "D"=.0000%, "P"=239166.67 / "D"=.0000%, "P"=929699.57.

Позивач надав до комісії регіонального рівня Головного управління у м.Києві повідомлення №2 (щодо податкової накладної №2 від 23.04.2020 року) та №4 від 02.06.2020 року (щодо податкової накладної №4 від 30.04.2020 року) з поясненнями та копіями документів у кількості 34 та 37, зокрема договору субпідряду № 1-02/04/2020-Г170.1-2 від 02.04.2020 р. з додатками, виписки по рахунку, наказу ДСНС про видачу ліцензій, договору оренди нежитлового приміщення № 14-15-20-ОP, договору безоплатного користування нежитловим приміщенням від 01.05.2020 р., договору оренди про надання послуг зберігання продукції на матеріальному складі № 63/МС, наказів про прийняття працівників на роботу, повідомлення про прийняття працівників на роботу.

В подальшому Комісією з питань зупинення реєстрації податкових накладних регіонального рівня (відповідача) прийнято рішення:

- №1627383/43536757 від 10.06.2020 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної №2 від 23.04.2020 року в зв`язку з ненаданням платником податку копій документів - первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити) та розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків;

- №1627385/43536757 від 10.06.2020 року щодо відмови в реєстрації податкової накладної №5 від 30.04.2020 року в зв`язку з ненаданням платником податку копій документів - первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити) та розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків;

Позивач оскаржив зазначені рішення, подавши до Державної податкової служби України скарги, у задоволенні яких рішеннями від 23.06.2020 року №27939/43536757/2 та №28001/43536757/2 відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаними рішеннями про відмову в реєстрації податкових накладних, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України; у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України, щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII, внесені зміни та доповнення до Податкового кодексу України та запроваджено новий механізм електронного адміністрування податку на додану вартість за умов проведення аналізу та здійснення управління ризиками з метою визначення форм і обсягів митного та податкового контролю.

Положеннями п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений в Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній станом на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 2 Порядку №1246, податкова накладна, це електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно п.12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки:

відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту);

чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування;

дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу;

наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу;

наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.);

наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування;

дотримання вимог Законів України Про електронний цифровий підпис, Про електронні документи та електронний документообіг та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Згідно п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" від 11.12.2019 №1165 (набрала чинності 01.02.2020), якою, зокрема, затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі по тексту - Порядок №1165).

Цей Порядок визначає механізм зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), організаційні та процедурні засади діяльності комісій з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі (далі - комісії контролюючих органів), права та обов`язки їх членів.

Відповідно до п. 2 Порядку 1165 автоматизований моніторинг відповідності податкової накладної/розрахунку коригування критеріям оцінки ступеня ризиків - сукупність заходів та методів, що застосовуються контролюючим органом для виявлення ознак наявності ризиків порушення норм податкового законодавства за результатами проведення автоматизованого аналізу наявної в інформаційних системах контролюючих органів податкової інформації.

Критерій оцінки ступеня ризиків, достатній для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, - визначений показник автоматизованого моніторингу, що характеризує ризик.

Ризик порушення норм податкового законодавства - ймовірність складення та надання податкової накладної/розрахунку коригування для реєстрації в Реєстрі з порушенням норм підпункту "а" або "б" пункту 185.1 статті 185, підпункту "а" або "б" пункту 187.1 статті 187, абзацу першого пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) за наявності об`єктивних ознак неможливості здійснення операції з постачання товарів/послуг, дані про яку зазначено в такій податковій накладній/розрахунку коригування, та/або ймовірності уникнення платником податку на додану вартість (далі - платник податку) виконання свого податкового обов`язку.

Згідно з приписами пункту 4 Порядку №1165, у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у пункті 3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.

Пунктом 5 Порядку №1165 передбачено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.

Відповідно до вимог п.6 Порядку №1165, у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності/невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.

У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної/розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (п.7 Порядку №1165).

Відповідно до п.10 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (п.11 Порядку №1165).

Комісії регіонального рівня приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації, врахування або неврахування таблиці даних платника податку, відповідність/невідповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку (п.25 Порядку № 1165).

Судом встановлено, що підставою для зупинення реєстрації спірних податкових накладних слугувало те, що платник податків відповідає вимогам пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податків.

На момент формування квитанції, якою зупинено реєстрацію податкових накладних, Критерії ризиковості платників податку визначені додатком 1 до Порядку №1165.

Відповідно пункту 1 вказаного Порядку зазначено У контролюючих органах наявна податкова інформація, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації податковій накладній/розрахунку коригування.

Щодо вказаного пункту суд зазначає, що позивачем до суду надано копію рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 04.06.2020 року №62265 про невідповідність позивача критеріям ризиковості платника податку.

Відповідачами у свою чергу до суду не надано копії рішення про віднесення позивача до ризикових платників податку.

Отже, в порушення норм 10-11 Порядку № 1165, в квитанції про зупинення реєстрації розрахунку коригування не зазначено належної мотивації підстав та причин віднесення операції до ризикових.

Крім цього у квитанціях про зупинення реєстрації податкових накладних відсутня інформація, які саме документи слід було надати позивачем до контролюючого органу для реєстрації такої спірної податкової накладної, що фактично ставить платника податку у стан невизначеності у питанні документального спростування існуючих на думку відповідача ризиків.

Суд підкреслює, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Така правова позиція вже неодноразово викладалась Верховним Судом, зокрема у постановах від 23 жовтня 2018 року по справі №822/1817/18, від 21 травня 2019 року по справі №0940/1240/18.

Попри це, позивач намагався виконати вимоги щодо подання документів.

Механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначає Порядок прийняття рішень про реєстрацію/ відмову в реєстрації податкових накладних/ розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Наказом Міністерства фінансів України 12 грудня 2019 року № 520 (далі - Порядок № 520).

Пунктом 2 вказаного Порядку встановлено, що прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС (далі - комісія регіонального рівня).

Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому статтею 42 Кодексу (пункт 3).

Пунктами 4,5 Порядку №520 встановлено, що у разі зупинення реєстрації ПН/РК в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у ПН/РК, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі.

Перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, може включати:

договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;

договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;

первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;

розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;

документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.

Відповідно до п.6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у п.5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній / розрахунку коригування.

Згідно з пунктами 9,10,11 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 4 цього Порядку, розглядає комісія регіонального рівня.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі за формою згідно з додатком до цього Порядку.

Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі в разі:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;

та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до п.5 цього Порядку;

та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.

Таким чином, норми Порядку №520 визначають строк для надання пояснень та копій документів (365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в ПН/РК) і строк для прийняття рішення Комісією (5 днів з дня отримання документів).

Порядок №520 не регламентує питання дій контролюючого органу при отриманні документів, які на його думку, на відміну від думки платника податків, не є достатніми для реєстрації податкової накладної, але при наявності у платника надати ці документи до спливу 365 днів.

Тобто, зміст переліку документів, встановлений п.5 Порядку №520 свідчить про те, що він є загальним і повинен диференціюватися в залежності від того, яка господарська операція покладена в основу виникнення податкових зобов`язань з ПДВ, тобто узгоджуватися з вимогами, як п. 185.1 ст. 185, так і п.187.1 ст.187 ПКУ.

При таких обставинах, суд вважає, що контролюючий орган повинен при зупиненні реєстрації податкової накладної не лише запропонувати надати документи, а навести їх конкретний перелік, оскільки в п.5 Порядку №520 наведений приблизний та не вичерпний («може включати») перелік документів необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі.

В іншому випадку така підстава для прийняття рішення про відмову в реєстрації ПН/РК в Реєстрі з підстави ненадання платником податку копій документів відповідно до п.5 цього Порядку не може бути застосована.

З наявних в матеріалах справи доказів судом встановлено, що первинні документи, оформлені позивачем в рамках господарських відносин із контрагентом, копії яких надані разом із поясненнями для прийняття рішення та наявні в матеріалах справи щодо реєстрації спірних податкових накладних, є достатніми документами для прийняття рішень про реєстрацію спірних податкових накладних.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 23.10.2018 у справі №822/1817/18 (адміністративне провадження №К/9901/62472/18), від 21.05.2019 у справі №0940/1240/18 (адміністративне провадження №К/9901/7590/19), від 02.07.2019 у справі №140/2160/18 (адміністративне провадження №К/9901/13662/19).

Разом з цим, при вирішенні даної адміністративної справи суд враховує, що підставою для відмови у реєстрації податкових накладних у оскаржуваних рішеннях зазначено «ненадання платником податків» копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання, транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі розрахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузей специфіки, накладні.

Документи, які податковий орган вважав такими, що не надані, у оскаржуваному рішенні не підкреслені, а графа додаткова інформація не заповнена.

Також іншою підставою для їх прийняття стало ненадання позивачем контролюючому органу розрахункових документів та/або банківських виписок з особових рахунків.

Проте позивачем разом з поясненнями до податкового органу було надано копію виписки по рахунку від 23.04.2020 року на суму 700000,00 грн.

У свою чергу, решта суми по податковій накладній №5 від 30.04.2020 року була сплачена позивачем лише 09.06.2020 року, що підтверджується випискою по рахунку, а відтак при направленні її на реєстрацію та при направленні повідомлень №2 та №4 від 02.06.2020 року такі докази наданими бути не могли.

При юридичній оцінці рішень про відмову в реєстрації податкових накладних суд враховує, що у квитанціях про зупинення реєстрації розрахунку коригування не було зазначено перелік документів, необхідних для його реєстрації. З урахуванням цієї обставини невідповідність вимог контролюючого органу в квитанціях про зупинення реєстрації податкової накладної щодо надання документів правовій визначеності виключала для контролюючого органу можливість прийняття негативних для позивача рішень з підстав невиконання ним вимог.

Можливість виконання платником податків обов`язку надати документи, необхідні для прийняття рішень про реєстрацію спірних податкових накладних, прямо залежить від чіткого визначення контролюючим органом конкретного переліку цих документів.

Загальними вимогами, яким повинен відповідати акт індивідуальної дії, як акт правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість. В разі незазначення в індивідуальному акті підстав його прийняття (фактичних і юридичних), чітких та зрозумілих мотивів його прийняття такий акт не може вважатися правомірним.

З огляду на неконкретність вимог контролюючого органу про надання документів рішення про відмову в реєстрації спірних податкових накладних не відповідають критерію обґрунтованості.

Суд звертає увагу на те, що у постанові від 05.01.2021 по справі №640/10988/20 Верховний Суд дійшов висновку, що комісія контролюючого органу, приймаючи рішення з посиланням на наявність податкової інформації, яка стала відома у процесі провадження поточної діяльності під час виконання покладених на контролюючі органи завдань і функцій, що визначає ризиковість здійснення господарської операції, зазначеної в поданих для реєстрації ПН/РК, має обґрунтувати, на підставі якої інформації комісія дійшла такого висновку та надати належні, допустимі докази в підтвердження цієї інформації.

Суд також враховує висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 27.04.2020 у справі №360/1050/19, від 18.06.2020 у справі №824/245/19-а. Так, суд касаційної інстанції наголошує на тому, що здійснення моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податків копіями документів, які складені з порушенням законодавства. Здійснення моніторингу не повинно підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

Відтак, невиконання податковим органом у цій справі законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до їх протиправності.

З урахуванням викладеного, Головним управлінням у м.Києві не доведено правомірності прийняття оскаржуваних рішень про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 10.06.2020 №1627383/43536757 та №1627385/43536757 про відмову в реєстрації податкових накладних №2 від 23.04.2020 року та №5 від 30.04.2020 року, а тому позовні вимоги в частині визнання таких рішень протиправними та їх скасування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Державної податкової служби України зареєструвати податкові накладні №2 від 23.04.2020 року та № 5 від 30.04.2020 року суд зазначає таке.

Згідно з пунктами 19, 20 Порядку №1246 податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій:

прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування;

набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення);

неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи встановлені під час розгляду справи обставини та наведені норми права, беручи до уваги те, що спірне рішення про відмову у реєстрації розрахунку коригування визнане протиправним та таким що підлягає скасуванню, з метою повного та всебічного захисту прав позивача, слід зобов`язати Державну податкову службу України, зареєструвати податкові накладні ТОВ «ТЕХНО КОНСТРАКШН» №2 від 23.04.2020 року та № 5 від 30.04.2020 року.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у п. 110 рішення від 23.07.2002 р. у справі Компанія Вестберґа таксі Актіеболаґ та Вуліч проти Швеції Суд визначив, що…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі РуїсТоріха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно Констракшн» обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

За подання даного адміністративного позову позивачем сплачено суму судового збору у розмірі 8408,00 грн.

При цьому позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру та дві похідні до них вимоги, судовий збір за яку не сплачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, слід стягнути з Головного управління у м.Києві на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 4204,00 грн.

Позивач у позовній заяві також просить стягнути на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18.

Слід зазначити, що представником позивача в адміністративному позові зазначено, що розмір витрат на правничу допомогу складає 12000,00 грн.

Також, представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано:

1. Договір про надання правової допомоги від 30.06.2020 року № 428;

2. Рахунок на оплату №216 від 30.06.2020 року на загальну суму 30000,00 грн.;

3. Платіжне доручення №170 від 01.07.2020 року на суму 30000,00 грн.

Згідно умов договору №428 згідно якого адвокатська компанія бере на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги у суді першої інстанції з питань скасування рішень контролюючого органу від 10.06.2020 №1627382/43536757 про зупинення реєстрації податкової накладної №1 від 22.04.2020 р. на су ПДВ 485000,00 грн., №1627383/43536757 про зупинення реєстрації податкової накладної №2 23.04.2020р. на суму ПДВ 116666,67 грн., №1627384/43536757 про зупинення реєстрації податкової накладної №4 від 27.04.2020р. на суму ПДВ 166666.67 грн, №1627385/43536757 про зупинення реєстрації податкової накладної №5 від 30.04.2020 р. на суму ПДВ 24714.60 грн, №1627386/43536757 про зупинення реєстрації податкової накладної №6 від 30.04.2020р. на су ПДВ 4951,00 грн., №1627388/43536757 про зупинення реєстрації податкової накладної №7 30.04.2020р. на суму ПДВ 35153,33 грн., №1627387/43536757 про зупинення реєстрації податкової накладної №8 від 30.04.2020р. на суму ПДВ 53712.90 грн. та зобов`язання зареєструвати вище перераховані податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних датою фактичного отримання контролюючим органом (п.2.1).

Пунктом 2.8. договору №428 визначено, що за результатами надання юридичної допомоги адвокатська компанія зобов`язана надати клієнту акти наданої юридичної допомоги.

Згідно пунктів 4.1-4.2 договору №428 юридична допомога, що надається адвокатською компанією, клієнт оплачує у гривнях, на умовах передоплати, на підставі виставленого адвокатською компанією рахунку-фактури.

Вартість юридичної допомоги, вказаної в Розділі 2 даного договору, розраховується шляхом множення кількості годин, витрачених адвокатами та/або помічниками адвокатів адвокатської компанії за надання юридичної допомоги, на середню вартість однієї години роботи адвокат та/або помічників адвокатів адвокатської компанії, що становить 2000 гривень 00 копійок без ПДВ, з урахуванням що:

4.2.2. Вартість юридичної допомоги щодо оскарження Рішення №1627383/43536757 №1627385/43536757 від 10.06.2020 р. про зупинення реєстрації податкових накладних №2 23.04.2020 р. на суму ПДВ 116666,67 грн. та №5 від 30.04.2020 р. на суму ПДВ 24714,60 гри. в будь - якому випадку не має перевищувати 12000 грн. без ПДВ.

Позивачем та його представником до суду не надано акту наданої юридичної допомоги, передбаченого п.2.8 договору №428, чи будь-якого іншого документу, з яких можливо було би встановити обсяг наданих юридичних послуг у даній справі та обґрунтованість вартості правничої допомоги, заявленої у позовній заяві зважаючи на п.4.2 цього договору.

У свою чергу, розмір витрат на правничу допомогу у даній справі не є фіксованим.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

Досліджуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу на предмет їх обґрунтованості та пропорційності, суд звертає увагу на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 30.09.2020 у справі №360/3764/18, за якою при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації, понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

В постанові від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 4000,00 грн. є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору та складності справи.

Керуючись ст. ст. 9, 72-73, 77, 90, 242, 245, 255, 295 КАС України суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» до Головного управління у м.Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 10.06.2020 року №1627383/43536757 про відмову у реєстрацій податкової накладної №2 від 23.04.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну №2 від 23.04.2020 року датою подачі її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних 14.05.2020 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у м.Києві від 10.06.2020 року №1627385/43536757 про відмову у реєстрацій податкової накладної № 5 від 30.04.2020 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов`язати Державну податкову службу України зареєструвати податкову накладну № 5 від 30.04.2020 року датою подачі її на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних 14.05.2020 року.

Стягнути з Головного управління у м.Києві за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» сплачений судовий збір у розмірі 4204,00 грн. та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕХНО КОНСТРАКШН» (02154, м. Київ, просп. Соборності, 21, літ.А, );

Відповідач: Головне управління у м.Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, адреса: вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116);

Відповідач: Державна податкова служба України (, 04053, м. Київ, Шевченківський район, Львівська площа, будинок 8);

Суддя П.П. Марин