Справа № 440/9208/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2025 року м. Дніпросправа № 440/9208/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 року (суддя Ільков В.В., м. Дніпро, повний текст рішення виготовлено 11.12.2024 року) у адміністративній справі №440/9208/24 за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення додаткової винагороди, суд

в с т а н о в и в:

У липні Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі по тексту позивач) звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту відповідач), в якому просила винагороду у розмірі 63225,81 грн. а період з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року.

Встановлено, що ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01.08.2024 року справу №440/9208/24 було передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Встановлено, що ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 1609.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №440/9208/24.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 року позовні вимоги задоволено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої вимоги обґрунтував тим, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначив, що абзацом 4 п.7 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року №89, передбачено, що додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. Виплачується за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні, однак постанова Кабінету Міністрів України №168 не містить такого визначення як безперервне перебування на стаціонарному лікуванні. Апелянт вважав, що не підлягає застосуванню до спірних правовідносин Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, заподіяну державі», оскільки, отримана додаткова винагорода у розмірі 63225,81 грн. за період знаходження на лікуванні з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року не є шкодою., тому, що він не вчиняв будь-яких дій, пов`язаних з не виконанням чи неналежним виконанням обов`язків військової служби, не притягувався до дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової або кримінальної відповідальності, що виключає наявність в його діях вини. Апелянт вважав, що даних правовідносин слід застосовувати ст.19 Конституції України, ст.1, ч.1 ст.3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; статті 1-2, 9, 11-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постанову Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168; постаново. Кабінету Міністрів від 20.08.2017 року №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», розділом І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260. Апелянт зазначив, що він проходив лікування у зв`язку зі станом після вибухової травми (24.09.2022 року), зазначені поранення він отримав, захищаючи Батьківщину від збройної агресії російської федерації, однак, відсутність безперервності у лікуванні стало підставою для стягнення додаткової винагороди. Апелянт зазначив, що постанова Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 має вищу юридичну силу чим наказ командувача Національної гвардії від 29.03.2022 року №89. Апелянт вважав, що військовою частино. НОМЕР_1 Національної гвардії України пропущено тримісячний строк звернення до суду без поважних причин.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що заступником командира частини зі служби підполковником відповідно до наказу командира військової частини від 11.10.2023 року №1434 «Про проведення службового розслідування для встановлення причин та обставин, що призвели до безпідставної виплати додаткової грошової винагороди деяким військовослужбовцям», проведено службове розслідування за вищевказаним фактом, яким встановлено, що згідно аудиторського звіту за результатами внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.03.2023 року №5-23 та доповідної записки «Про результати роботи групи офіцерів центрального територіального управління у військовій частині НОМЕР_1 НГУ» було встановлено, що у військовій частині наявна переплата додаткової грошової винагороди збільшеної до 100000 грн., яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період проходження лікування внаслідок отримання травм при виконанні бойових завдань військовослужбовцям, зокрема, стрільцю 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 12-ї стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону солдату ОСОБА_1 безпідставно нарахована та виплачена сума додаткової грошової винагороди складає 63225,81 грн. із розрахунку 28 днів за місяць в якому 31 день. Виплата здійснена за період з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року. Судом враховано, що начальником ЦТУ ЦОТО НГУ було видано розпорядження від 10.08.2022 року №6/9/3-1576, згідно п.1 якого призначено комісії щодо визначення виплати додаткової винагороди військовослужбовцям які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікувального закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово -лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії. Розпорядження було доведено командиром частини до виконання на заступника командира частини по роботі з особовим складом, заступника командира частини з тилу - начальника тилу, юрисконсульта. У відповідності до листа ознайомлення з цим розпорядженням начальник медичної служби та т.в.о. заступника командира частини по роботі з особовим складом підполковник, який згідно витягів з наказу командира частини (по стройовій частині) від 01.08.2022 року №207 та від 25.08.2022 року №235 в той час виконував обов`язки заступника командира частини по роботі з особовим складом. Проте, згідно матеріалів справи, вказана комісія у військовій частині так і не була створена, а інформація, що міститься в рапортах капітана медичної служби від 16.09.2022 року, 03.11.2022 року, 03.12.2022 року та від 03.01.2023 року не в повному обсязі відповідає наявній медичній документації, зокрема дати безперервного лікування військовослужбовців, які зазначені в рапортах та не в повному обсязі відповідають датам які зазначені в медичній документації тотожних військовослужбовців. Суд врахував, що згідно медичних документів стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 12-ї стрілецької роти 3-го стрілецького батальйону солдата ОСОБА_1 , акта №49/22 від 02.11.2022 року, виписки з історії хвороби №13145, виданої Сумською обласною клінічною лікарнею, виписки із медичної картки стаціонарного хворого №929, виданої Територіальним медичним об`єднанням МВС України по Полтавській області та форми №100 від 24.09.2022 року вбачається, що термін безперервного лікування внаслідок отримання поранення (травми, контузії, каліцтва, становить з моменту отримання поранення тобто з 24.09.2022 року по 04.10.2022 року; проходження лікування ОСОБА_1 в період з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року не може вважатись терміном безперервного лікування та бути підставою для нарахування додаткової грошової винагороди збільшеної до 100000 грн. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції керувався ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»; статтями 3, 11, 16, 26, 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; статтями 1, 2, 4, ч.1 ст.5, 6, 45, 48, 83, 84, 85, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.2 розділу І, п.3 розділу ІІ, пунктами 1, 3, 8, 9 розділу ІІІ, пунктами 1, 3 розділу ІV, пунктами 1, 2, 3, 4, 6 розділу V, пунктами 1, 2, 3 розділу VІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 Зі змінами від 01.04.2022 року №400), пунктами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.1, ст.2, частинами 1, 2, 3 ст.3, ч.1 ст.7, ст.8, частинами 1, 2 ст.10, ч.1 ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі; пунктами 1, 7 Інструкції з виплати додатково винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року №89; п.1.2 Розпорядження командувача Національної гвардії України від 29.07.2022 року №27/11/3-7419 та прийшов до висновку про те, що неналежне виконання своїх обов`язків посадовими особами військової частини фактично призвело до безпідставного нарахування та виплаті, у тому числі ОСОБА_1 грошової нагороди за період з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року. Суд вважав, що виплата додаткової винагороди ОСОБА_1 у сумі 63225,81 грн. за період 01.12.2022 року по 28.12.2022 року здійснена безпідставно та має бути повернута військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.04.2022 року №84 ОСОБА_1 по мобілізації та був призначений на посаду стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу НОМЕР_3 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону з 04.04.2022 року.

Встановлено, що ОСОБА_1 24.09.2022 року отримав поранення: вибухову травму, та з 26.09.2022 року по 04.10.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою з історії хвороби №13145 стаціонарного хворого.

Встановлено, що ОСОБА_1 з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному обєднанні МВС України по Полтавській області, що підтверджується випискою з історії хвороби №929 стаціонарного хворого. Як вбачається з виписки, ОСОБА_1 проходив лікування з приводу вибухової травми, яку він отримав 24.09.2022 року.

Встановлено, що рапортом начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 НГУ старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 . 03.1.2023 року солдат ОСОБА_1 безперервно перебував на стаціонарному лікуванні з 24.09.2022 року по 01.10.2022 року по 04.10.2022 року, з 03.11.2022 року по 24.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року.

Згідно з довідкою ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області №77 солдат військо 28.11.2022 року. Діагноз і постанова комісії: стан після вибухової травми (24.09.2022 року. Захворювання повязане з проходженням військової служби. На основі ст.78б, 61в гр. ІІ; графи ТДВ Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби «Положення про військово-лікарську експертизу з Збройних Силах України», затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 року №402. Потребує реабілітації у відділенні відновного лікування та реабілітації ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області терміном 30 діб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував у відпустці строком на 1 місяць для реабілітації вдома; з 03.11.2022 року по 24.11.2022 року на стаціонарному лікуванні та обстеженні в терапевтичному відділенні ДУ ТМО; 28.11.2022 року пройшов медичний огляд в ВЛК; рекомендовано реабілітацію у відділенні відновного лікування та реабілітації ДУ ТМО терміном 30 діб. З 01.12.2022 року відправлений на стаціонарне лікування та реабілітацію до лікарні ДУ ТМО командиром військової частини НОМЕР_1 .

Згідно аудиторського звіту за результатами внутрішнього аудиту військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 28.03.2023 року №5-23 та доповідної записки «Про результати роботи групи офіцерів центрального територіального управління у військовій частині НОМЕР_1 НГУ» було встановлено, що у військовій частині наявна переплата додаткової грошової винагороди збільшеної до 100000 гривень, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», зокрема, стрільцю 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 12-ї стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону солдату ОСОБА_1 безпідставно нарахована та виплачена сума додаткової грошової винагороди складає 63225,81 грн. із розрахунку 28 днів за місяць в якому 31 день. Виплата здійснена за період з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року.

Згідно довідки військової частини НОМЕР_1 НГУ від 07.12.2023 року №6/52/11-398 ОСОБА_1 за період з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року було виплачено безпідставно додаткову винагороду за час проходження безперервного лікування після поранення відповідно до наказу командувача Національної гвардії України від 29.03.2023 року №89 «Про окремі питання виплат військовослужбовцям Національної гвардії України» в розмірі 63225,81 грн.

Встановлено, що відповідно до наказу командира військової частини від 11.10.2023 року №1434 «Про проведення службового розслідування для встановлення причин та обставин, що призвели до безпідставної виплати додаткової грошової винагороди деяким військовослужбовцям», проведено службове розслідування за вищевказаним фактом.

Згідно висновку службового розслідування від 07.12.2023 року було встановлено. що відповідно до посадових обов`язків начальника відділення обліку особового складу штабу, на підставі рапортів начальника медичної служби ОСОБА_3 , які визначені розпорядженням Головного управління НГУ від 29.07.2022 року №27/11/3-7419, здійснював обрахунок кількості діб стосовно кожного військовослужбовця відповідно до дат та періодів вказаних в рапортах начальника медичної служби. У зв`язку з вищевказаним, до наказів командира частини щодо обрахунку кількості діб, були внесені дані на основі рапортів стосовно військовослужбовців, зокрема, солдата ОСОБА_1 відповідно до рапорту начальника медичної служби ОСОБА_4 від 03.01.2023 року.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 ЦОТО НГУ від 07.12.2023 року №1729 «Про результати службового розслідування для встановлення причин та обставин, о призвели до безпідставної виплати додаткової грошової винагороди деяким військовослужбовця було наказано начальнику юридичної служби провести претензійну позовну роботу для відшкодування завданих збитків.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що під час проведення службового розслідування не було встановлено вини, зокрема, солдата ОСОБА_1 в безпідставній виплаті додаткової грошової винагороди за період його проходження стаціонарного лікування з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року у розмірі 63225,81 грн. За результатами службового розслідування солдат ОСОБА_1 не притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до статей 3, 26 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України. Військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статей 84, 86 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України службове розслідування проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п.2 розділу І, п.3 розділу ІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608 службове розслідування це комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення. Службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

Відповідно до ст.1, частин 1, 2, 3 ст.3, ч.1 ст.7 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано. Розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду. Підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених ст.9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (зі змінами від 01.042022 року №400) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн., включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Відповідно до п.7 Інструкції з виплати додаткової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України, затвердженої наказом командувача Національної гвардії України від 29.03.2022 року №89 додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень також виплачується військовослужбовцям, які отримали поранення (контузії, травми, каліцтва) - за увесь час безперервного перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я ( у тому числі закордонних), за час переміщення з одного закладу охорони здоров`я до іншого та перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, але не більше періодів дії воєнного стану.

Відповідно до п.1.2 Розпорядження командувача Національної гвардії України від 29.07.2022 року №27/11/3-7419 начальник медичної служби військової частини (установи) до підрозділів, що відповідають за облік особового складу щомісячно до 03 числа подає рапорти за минулий місяць щодо військовослужбовців які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, безперервно перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікувального закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово - лікарської комісії.

Аналізуючи докази у справі та законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків. Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що службовим розслідуванням, яке було проведено Військовою частиною НОМЕР_1 НГУ не було встановлено вини солдата ОСОБА_1 в безпідставній виплаті йому додаткової винагороди, протиправної поведінки; причинного зв`язку між протиправною поведінкою і завданою шкодою. Навпаки, службовим розслідуванням було встановлено, що шкода була завдана неналежним виконанням своїх обов`язків посадовими особами Військової частини НОМЕР_1 НГУ, яке фактично призвело до безпідставного нарахування та виплаті, у тому числі ОСОБА_1 грошової нагороди за період з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що ОСОБА_1 24.09.2022 року отримав поранення: вибухову травму, та з 26.09.2022 року по 04.10.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП СОР «Сумська обласна клінічна лікарня», що підтверджується випискою з історії хвороби №13145 стаціонарного хворого; з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Територіальному медичному об`єднанні МВС України по Полтавській області, що підтверджується випискою з історії хвороби №929 стаціонарного хворого. Як вбачається з виписки, ОСОБА_1 проходив лікування з приводу вибухової травми, яку він отримав 24.09.2022 року. Рапортом начальника медичної служби військової частини НОМЕР_1 НГУ старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_2 . 03.1.2023 року солдат ОСОБА_1 безперервно перебував на стаціонарному лікуванні з 24.09.2022 року по 01.10.2022 року по 04.10.2022 року, з 03.11.2022 року по 24.11.2022 року, з 01.12.2022 року по 28.12.2022 року. Згідно з довідкою ДУ «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Полтавській області №77 солдат військо 28.11.2022 року. Діагноз і постанова комісії: стан після вибухової травми (24.09.2022 року. Захворювання пов`язане з проходженням військової служби. Потребує реабілітації у відділенні відновного лікування та реабілітації ДУ «ТМО МВС України по Полтавській області терміном 30 діб. ОСОБА_1 перебував у відпустці строком на 1 місяць для реабілітації вдома; з 03.11.2022 року по 24.11.2022 року на стаціонарному лікуванні та обстеженні в терапевтичному відділенні ДУ ТМО; 28.11.2022 року пройшов медичний огляд в ВЛК; рекомендовано реабілітацію у відділенні відновного лікування та реабілітації ДУ ТМО терміном 30 діб. З 01.12.2022 року відправлений на стаціонарне лікування та реабілітацію до лікарні ДУ ТМО командиром військової частини НОМЕР_1 .

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення першої інстанції слід скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 315, 317, 321, 322 КАС України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2024 року у адміністративній справі №440/9208/24 скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення додаткової винагороди відмовити.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду відповідно до статей 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова