Справа № 620/2450/25
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 року Чернігів Справа № 620/2450/25

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також позивач) до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області (далі також ТУ ДСА у Чернігівській області, відповідач) про визнання протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 складової частини суддівської винагороди у виді доплати за вислугу років у відповідності до наказу Семенівського районного суду Чернігівської області від № 25-к від 29.11.2024 «Про питання уточнення періоду права на отримання доплат до посадового окладу суддею ОСОБА_1 » за період часу з 16.07.2024 по 21.08.2024; зобов`язання Територіальне управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області нарахувати та виплатити судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 складову частину суддівської винагороди у виді доплати за вислугу років у відповідності до наказу Семенівського районного суду Чернігівської області від № 25-к від 29.11.2024 «Про питання уточнення періоду права на отримання доплат до посадового окладу суддею ОСОБА_1 » за період часу з 16.07.2024 по 21.08.2024 в сумі 37948 (тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 16 копійок із проведенням відрахувань з нарахованої суми усіх передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що передчасне направлення про відсторонення судді від здійснення правосуддя призвело до позбавлення останнього права у період з 16.07.2024 по 21.08.2024 на отримання доплат.

Відповідачем подано відзив, у якому заперечував проти позовних вимог та зазначив, що у період з 16.07.2024 по 21.08.2024 включно, Територіальне управління не мало правових підстав для нарахування та виплати доплат до посадового окладу позивача, без застосування обмежень, встановлених Законом України «Про судоустрій і статус суддів», отже діяло на підставі та у спосіб визначений законодавством України.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач працює на посаді судді Семенівського районного суду Чернігівської області з12.01.2007.

На підставі рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01.05.2024 № 1341/Здп/15-24 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності із застосуванням дисциплінарного стягнення у виді догани з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді протягом одного місяця (посилання на текст цього рішення на веб-сайті Вищої ради правосуддя: https://hcj.gov.ua/doc/doc/45299).

Зі згаданим рішенням позивач не погодився та подав скаргу до Вищої ради правосуддя про його скасування та закриття дисциплінарного провадження за відсутністю складу дисциплінарного проступку.

За результатами розгляду скарги, 16.07.2024 Вищою радою правосуддя ухвалене рішення про тимчасове, строком на три місяці відсторонення позивача від здійснення правосуддя з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді та обов`язковим направленням до Національної школи суддів України для проходження курсу підвищення кваліфікації за програмою «Суддівська етика та доброчесність» й подальшим кваліфікаційним оцінюванням для підтвердження здатності судді здійснювати правосуддя у відповідному суді. При цьому в резолютивній частині цього рішення не зазначено про задоволення чи відхилення скарги на рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01.05.2024 (посилання на текст цього рішення на веб-сайті Вищої ради правосуддя: https://hcj.gov.ua/doc/doc/46823).

Позивач у позові зазначає, що роздруківку електронної копії цього рішення Вищої ради правосуддя від 16.07.2024 № 2161/0/15-24 «Про зміну рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01.05.2024 №1341/Здп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 » він та Семенівський районний суд Чернігівської області отримали з ознаками порушення, визначених законодавством строків (ч. 11 ст. 51 Закону Україні «Про вищу раду правосуддя», п. 21.16 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17 (у редакції рішення Вищої ради правосуддя від 21.11.2023 №1068/0/15-23 із наступними змінами) (далі - Регламент)) лише 08.08.2024 за супровідним листом заступника голови Вищої ради правосуддя ОСОБА_2 від 07.08.2024 за вих. №24103/0/9-24 (надійшов на адресу офіційної електронної пошти Семенівського районного суду Чернігівської області наприкінці робочого дня 07.08.2024, файли з примірником супровідного листа Вищої ради правосуддя від 07.08.2024 за вих. №24103/0/9-24 та копії рішення додаються).

У період часу з 16.07.2024 по 08.08. 2024, тобто до отримання тексту рішення Вищої ради правосуддя, Семенівський районний суд Чернігівської області й, відповідно, Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, котрим здійснюється фінансування оплати праці працівників Семенівського районного суду Чернігівської області, володіли лише даними офіційного повідомлення Вищої ради правосуддя про ухвалення рішення від 16.07.2024.

Рішення Вищої ради правосуддя, ухвалені за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, набирають законної сили з моменту їх прийняття, позаяк протилежного законодавством (п. 14.13 Регламенту) не передбачено.

Таким чином, у період часу з 16.07.2024 по 08.08.2024 рішення Вищої ради правосуддя від 16.07.2024 № 2161/0/15-24, незалежно від ненадходження його повного тексту, складення якого відтерміновано дисциплінарним органом, підлягало виконанню Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Чернігівській області, яким здійснюється фінансування оплати праці працівників Семенівського районного суду Чернігівської області, та Семенівським районним судом Чернігівської області у частинах, відповідно, неможливості отримання суддею відповідних грошових доплат, реалізації встановленої дисциплінарним органом заборони здійснення правосуддя суддею ОСОБА_3 .

Для виконання рішення Вищої ради правосуддя в цьому випадку достатньо надходження офіційного повідомлення, яким сповіщається про притягнення судді до дисциплінарної відповідальності на основі ухвалення відповідного рішення (п.10.8 Регламенту). Водночас слова «подання» щодо тимчасового відсторонення в повідомленні не було. Повідомлення, в першу чергу, стосувалось безумовного й недвозначного відсторонення позивача як судді від здійснення правосуддя, що свідчить публікація від 16 липня 2024 року на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя (посилання на ресурс: https://hcj.gov.ua/news/vrp-zminyla-rishennya-dyscyplinarnoyi-palaty-stosovno-suddi-semenivskogo-rayonnogo-sudu).

Рішення Вищої ради правосуддя від 16.07.2024 № 2161/0/15-24 позивачем оскаржене у передбаченому законом порядку й ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28.08.2024 відкрите провадження в судовій справі за правилами адміністративного судочинства № 990SCGC/19/24 (провадження №11-197 сап 24).

07.02.2025 через дані модуля «Електронний кабінет» підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи позивачу стало відомо про забезпечення надання доступу до кінцевого судового рішення у справі №990SCGC/19/24, провадження №11-197сап24, а саме постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2025, якою скарга задоволена з одночасним скасуванням Рішення Вищої ради правосуддя від 16.07.2024 № 2161/0/15-24 «Про зміну рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 01 травня 2024 року № 1341/Здп/15-24 про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ».

Постанови, який сформований підсистемою «Електронний суд», додаються.

Зважаючи на наявність рішення Вищої ради правосуддя від 16.07.2024, Семенівський районний суд Чернігівської області направив до Територіального управління наказ від 17.07.2024 № 20-к відповідно до якого суддю ОСОБА_1 відсторонено від здійснення правосуддя з позбавленням права на отримання доплат до посадового окладу судді.

Територіальним управлінням починаючи з 17.07.2024 припинено здійснення доплат до посадового окладу судді ОСОБА_1 .

З урахуванням додаткових роз`яснень Вищої ради правосуддя від 03.09.2024 № 25871/0/9-24, Семенівський районний суд направив до територіального управління наказ від 26.09.2024 № 23-к про внесення змін до раніше виданого наказу від 17.07.2024 № 20-к, із зазначенням дати тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя строком на три місяці вже з 22.08.2024.

Наказом в. о. голови Семенівського районного суду Чернігівської області від 29.11.2024 № 25-к повідомлено про уточнення періоду права на отримання доплат до посадового окладу суддею ОСОБА_1 , який на час розгляду справи є дійсним.

В свою чергу, територіальне управління листом від 05.12.2024 № 01-14/1935/24-вих повернуло названий наказ від 29.11.2024 № 25-к, без можливості прийняття до виконання, мотивуючи це тим, що суддя ОСОБА_1 фактично не здійснював правосуддя починаючи з 17.07.2024, що підтверджується виданими наказами Семенівського районного суду.

Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними, тому просить задовольнити позовні вимоги у спосіб, встановлений у прохальній частині позову.

На виконання ухвали суду від 07.05.2025, позивачем надано: заяви до керівника апарату Семенівського районного суду від 15.05.2025, лист керівника апарату Семенівського районного суду Чернігівської області від 16.05.2025 № 6/708/2025.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся за їх захистом до суду.

Відповідно до частини другої статті. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Гарантії незалежності суддів зумовлені конституційно визначеною виключною функцією судів здійснювати правосуддя (частина перша стаття 124 Конституції України).

Відповідно до статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Наведені положення Конституції України, юридичні позиції Конституційного Суду України дають підстави стверджувати, що законодавець не може свавільно встановлювати або змінювати розмір винагороди судді, використовуючи свої повноваження як інструмент впливу на судову владу через інші законодавчі акти.

Частиною першою статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами

Згідно з частиною другою статті 135 Закону № 1402-VIII суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.

В силу частини другої статті 130 Конституції України питання обрахунку та розміру суддівської винагороди регламентується виключно статтею 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Конституційний Суд України у рішенні від 04.12.2018 №11-р/2018 звернув увагу на те, що випадки, коли такий суддя не здійснює правосуддя, визначаються Законом №1402-VIII.

Такі випадки поділяються на дві категорії. До першої категорії належать випадки, коли нездійснення правосуддя обумовлене поведінкою самого судді, зокрема, відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді тимчасового відсторонення від здійснення правосуддя. Друга категорія охоплює випадки, коли суддя не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою. Наприклад, нездійснення суддею правосуддя у зв`язку з неможливістю здійснення правосуддя у відповідному суді, припиненням роботи суду у зв`язку зі стихійним лихом, військовими діями, заходами щодо боротьби з тероризмом або іншими надзвичайними обставинами та із неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про його відрядження до іншого суду (частина перша статті 55); з обов`язковим проходженням підготовки для підтримання кваліфікації у Національній школі суддів України (частина восьма статті 56, частини перша, друга статті 89); з неприйняттям, з незалежних від судді причин, у встановлені строки рішення про переведення судді на посаду судді до іншого суду того самого або нижчого рівня у випадках реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду, в якому такий суддя обіймає посаду судді (частина третя статті 82, частини шоста, сьома статті 147).

Питання оплати праці судді, зокрема, отримання чи неотримання ним доплат до посадового окладу, в одних випадках нездійснення ним правосуддя законодавчо врегульовані, а саме: відсторонення судді від посади у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності, тимчасове відсторонення від здійснення правосуддя у випадку застосування до судді дисциплінарного стягнення, відрядження судді для роботи у Вищій раді правосуддя, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України (у разі призначення судді членом цих органів), Раді суддів України, а також за заявою судді відрядження для роботи у Національній школі суддів України, мобілізація. Щодо інших випадків, коли суддя не здійснює правосуддя, зокрема з незалежних від нього причин або через обставини, що не обумовлені його поведінкою, відповідного законодавчого регулювання немає, а отже, за положенням частини десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII у таких випадках суддя не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Проте, якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII, є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Застосований законодавцем у положенні частини десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII підхід до об`єднання усіх випадків, коли суддя, який не здійснює правосуддя, не має права на отримання доплат до посадового окладу, не можна визнати справедливим, оскільки, такий підхід не враховує особливостей кожної категорії підстав нездійснення правосуддя, ступеня обумовленості таких підстав поведінкою судді та інших законодавчо визначених обставин, а отже, невиправдано призводить до звуження обсягу гарантій незалежності суддів у виді зниження рівня їх матеріального забезпечення.

Конституційний Суд України зазначив, що конституційне закріплення гарантій незалежності суддів спрямоване на унеможливлення будь-яких спроб впливу на суддю. Такий вплив є неприпустимим з огляду на положення частини другої статті 126 Конституції України.

Конституційний Суд України у Рішенні від 04.12.2018 № 11-р/2018 дійшов висновку, що юридичне регулювання, встановлене положенням частини десятої статті 133 Закону № 2453 у редакції Закону № 192-VIII, яке поширюється на суддів, які не здійснюють правосуддя через обставини, що не залежать від них особисто або не обумовлені їхньою поведінкою, звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів, створює загрозу для незалежності як суддів, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддів.

Отже, положення частини десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону №192-VIII для цілей застосування окремих положень Закону № 1402-VIII суперечить частинам першій та другій статті 126 Конституції України.

З огляду на наведене, суд вважає, що суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, які не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплати до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним судом України від 04.12.2018.

При цьому, суд звертає увагу на те, що положення частини десятої статті 135 Закону № 1402-VIII є тотожними за змістом положенням частини десятої статті 133 Закону № 2453-VI у редакції Закону № 192-VIII, які Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 визнані неконституційними.

Разом з тим, Конституційний Суд України у пункті 7 Рішення від 08.06.2016 №1-8/2016 зауважив, що закони, інші правові акти або їх окремі положення, визнані неконституційними, не можуть бути прийняті в аналогічній редакції, оскільки рішення Конституційного Суду України є "обов`язковими до виконання на території України, остаточними і не можуть бути оскаржені" (частина друга статті 150 Конституції України). Повторне запровадження правового регулювання, яке Конституційний Суд України визнав неконституційним, дає підстави стверджувати про порушення конституційних приписів, згідно з якими закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Основного Закону України).

З огляду на вищенаведене, правова норма, яка регулює правовідносини аналогічно нормі, що визнана Конституційним Судом України неконституційною, або дублює таку правову норму (незалежно від періоду її прийняття та виду нормативного акту, в якому вона втілена), не підлягає застосуванню. У такому разі суд застосовує норми Конституції України як норми прямої дії.

Рада суддів України у рішенні від 03.09.2021 № 35 наголосила, що будь-які обмеження виплат доплат до посадового окладу суддям, які не здійснюють правосуддя з незалежних від них підстав, є недопустимими та такими, що суперечать Конституції України та Рішенню Конституційного Суду України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018. В контексті питання виплати доплат таким суддям, дії Територіальних управлінь ДСА, судів, які здійснюють функції розпорядників бюджетних коштів, щодо припинення виплати доплат (а також намагання повернути вже виплачені доплати) суддям, що не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, свідчать про порушення гарантій незалежності суддів у виді матеріального забезпечення, що впливає на незалежність судді, та є протиправними та недопустимими. Крім того, припинення виплат зазначених вище доплат свідчить про порушення принципу «юридичної визначеності» та принципу «належного урядування».

Крім цього, Рада суддів України зазначила, що сам по собі факт, що у рішенні Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018 не наведені усі випадки, коли суддя не здійснює правосуддя (наприклад виплата винагороди суддям, повноваження яких припинились, виплата винагороди суддям, які не здійснюють правосуддя через не приведення їх до присяги тощо) не дає підстав вважати, що дане рішення Конституційного Суду України не може бути застосовним до них.

Аналогічна позиція щодо необхідності здійснення доплат суддям, які не здійснюють повноваження з незалежних від них причин, була викладена і в рішенні Ради суддів України від 19.04.2019 №21.

Отже, суддя, який не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, має право на отримання доплат до посадового окладу з дня ухвалення Рішення Конституційним Судом України від 04.12.2018 №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15).

Як вже встановив суд, позивач у спірний період не здійснював правосуддя через обставини, що не залежали від нього особисто, тому має право на отримання доплат до посадового окладу у спірний період.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача за їх безпідставністю.

Доводи відповідача про те, що територіальне управління може проводити нарахування і виплати суддівської винагороди лише в рамках бюджетного законодавства та в межах бюджетних асигнувань на поточний фінансовий рік не спростовують висновки суду про необхідність застосування при нарахуванні і виплаті суддівської винагороди норм вказаних норм.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволенні позову повністю.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Територіального управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області щодо не нарахування та невиплати судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 складової частини суддівської виді у виглді доплати за вислугу років у відповідності до наказу Семенівського районного суду Чернігівської області від № 25-к від 29.11.2024 «Про питання уточнення періоду права на отримання доплат до посадового окладу суддею ОСОБА_1 » за період часу з 16.07.2024 по 21.08.2024.

Зобов`язати Територіальне управління Державної судової адміністрації у Чернігівській області нарахувати та виплатити судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 складову частину суддівської винагороди у виді доплати за вислугу років у відповідності до наказу Семенівського районного суду Чернігівської області від № 25-к від 29.11.2024 «Про питання уточнення періоду права на отримання доплат до посадового окладу суддею ОСОБА_1 » за період часу з 16.07.2024 по 21.08.2024 в сумі 37948 (тридцять сім тисяч дев`ятсот сорок вісім) гривень 16 копійок із проведенням відрахувань з нарахованої суми усіх передбачених законом податків та обов`язкових платежів при її виплаті.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Чернігівській області вул. Княжа, 16,м. Чернігів,Чернігівська обл., Чернігівський р-н,14000 .

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2025 року.

Суддя І.І. Соломко