Справа № 340/4445/24
Суддя: Олефіренко Н.А.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2025 року м. Дніпросправа № 340/4445/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Олефіренко Н.А. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 ( суддя Науменко В.В.) в адміністративній справі №340/4445/24 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через уповноваженого представника адвоката Жовтана О.В., звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просить:

прийняти до розгляду позовну заяву про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №76/168 від 10 березня 2023 року в частині невиплати ОСОБА_1 частини одноразової грошової допомоги 15000000 грн. в сумі 7500000 грн., зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 частини одноразової грошової допомоги в сумі 7500000 грн. та відкрити провадження в адміністративній справі;

визнати протиправними та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України із розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №76/168 від 10 березня 2023 року в частині невиплати ОСОБА_1 частини одноразової грошової допомоги з 15000000 грн. в сумі 7500000 грн.;

зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 частину одноразової грошової допомоги в сумі 7500000 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року відмовлено у задоволені вимог позову.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору. В апеляційній скарзі зазначає, що право на отримання інвалідності мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах. Однак ОСОБА_2 не зареєстрований на території України та не має громадянства України, а окрім того не знаходиться на території України на законних підставах на території України, що підтверджуються відомостями, які були надані Управлінням ДМСУ в Кіровоградській області листом №3501.3.1-247/35.1-23 від 17.01.2023 року та у відповідь на запит суду. Відповідно до ст. 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. (втратила чинність, норма чинна від 11 грудня 2003 року до 30 листопада 2021 року). Згідно до п. 4 Загальних положень Правил реєстрації місця проживання затвердженого постановою КМУ від 02 березня 2016 року №207 громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання (втратила чинність, норма чинна від 02 березня 2016 року до 07 лютого 2022 року). Відповідно до чинного Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затвердженого постановою КМУ №265 від 07 лютого 2016 року громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати/зареєструвати його. Таким чином повнолітній син ОСОБА_3 ОСОБА_2 не має права на отримання частки одноразової грошової допомоги, яка передбачена постановою КМУ №168 від 28 лютого 2022 року в сумі 7 500 000,00 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) грн. 00 коп. Враховуючи все вищенаведене вважаємо рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 лютого 2025 року по справі 340/4445/24 таким, що підлягає скасуванню з огляду на те, що судом першої інстанції не враховано всіх об`єктивних обставин по справі, а також не відро застосовано норми матеріального права.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без виклику учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

У відзиві відповідач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 , 1970 р.н., проходив військову службу у складі Військової частини НОМЕР_1 , загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 від вибухової травми, отриманої 22.05.2022 року, яка призвела до смерті. Травма, ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини (а.с. 93, 94).

Позивачка (дружина загиблого) вказує, що 09.08.2022 звернулась за отриманням одноразової грошової допомоги у розмірі 15 000 000,00 грн. у зв`язку із смертю ОСОБА_3 (а.с. 99)

Згідно пункту 203 протоколу Комісії Міноборони від 04.11.2022 № 254, ОСОБА_1 призначено допомогу у розмірі 1/3 частки одноразової грошової допомоги, тобто у розмірі 5 000 000,00 грн. (а.с. 102).

Рішення ґрунтувалось на отриманих в результаті запитів даних з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про відсутність актових записів цивільного стану, згідно якого визначено коло осіб, які можуть претендувати на отримання одноразової грошової допомоги. Так, право на допомогу можуть мати три особи ОСОБА_1 дружина загиблого, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 син загиблого та позивачки, а також ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 син загиблого та ОСОБА_5 (а.с. 110-111, 156 зв. -164).

21.12.2022 року позивачка в черговий раз звернулась за отриманням одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю ОСОБА_3 та просила призначити частину вказаної одноразової допомоги у розмірі 5 000 000,00 грн., зазначаючи, що син загиблого - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно нотаріально посвідченої заяви (а.с. 156) у встановленому порядку відмовився від своєї частки.

Згідно оскаржуваного пункту 395 протоколу Комісії Міноборони № 76/168 від 10.03.2023 року позивачці призначено допомогу у розмір 1/6 частки, тобто в сумі 2 500 000 грн. (а.с. 152), окрім призначеної раніше 1/3 частки у розмірі 5 000 000,00 грн., яку було призначено за заявою від 09.08.2022 року.

Таким чином позивачка реалізувала право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі частки 1/2 від 15 000 000,00 грн., а саме в сумі 7 500 000,00 грн.

Відповідач зазначає, що інший син загиблого військовослужбовця - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , також, за наявності підстав, може мати право на отримання своєї частки одноразової грошової допомоги.

У свою чергу позивачка посилається на відсутність у ОСОБА_2 права на одноразову грошову допомогу, наголошуючи на тому, що останній не є членом сім`ї загиблого та, ймовірно, є громадянином російської федерації. Разом з тим жодних доказів на підтвердження відсутності у ОСОБА_2 права на отримання частки грошової допомоги позивачем до суду не надано.

Відповідач наполягає, що сума, яка залишилася нерозподіленою, може бути призначена другому сину загиблого військовослужбовця, місце проживання та громадянство якого наразі невідомо - ОСОБА_2 .

Отже, підставою для звернення до суду із заявленими позовними вимогами є призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі 7 500 000,00 грн., тоді як позивачка вважає, що має право на отримання 15000000,00 грн. вказаної допомоги.

Суд апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ

Згідно із статтею 41 Закону №2232-ХІІ виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» 20.12.1991 № 2011-XII (в редакції на дату загибелі військовослужбовця) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Статтею 1 Закону № 2011-XII передбачено, що Соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 16 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону № 2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 16-1 Закону № 2011-XII у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Частиною 3 статті 16-2 Закону №2011-XII передбачено, що Розмір одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця в період дії воєнного стану визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частинами шостою, восьмою, дев`ятою статті 16-3 Закону № 2011-XIІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 975 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

За приписами пункту 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

Відповідно до пункту 5 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Пунктами 12,13 Порядку №975 встановлено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.

На виконання Указів Президента України від 24 лютого2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» прийнято постанову від 28.02.2022 №168 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), пунктом 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.

Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги.

Виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).

Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.

З аналізу положень Постанови №168 вбачається, що особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить висновку, що Міністерство оборони України, призначивши одноразову грошову допомогу дружині та двом синам загиблого у період дії воєнного стану в розмірі частини 15 000 000 грн. у рівних частинах кожному, діяло правомірно та відповідно до Постанови №168.

При цьому, не вирішивши питання відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який є сином загиблого від іншого шлюбу, Міністерство оборони України не порушило права позивачки відповідно до п.2 Постанови №168 та безспірне право на розподіл у майбутньому між іншими особами нереалізованої частки допомоги, які мають право на одноразову грошову допомогу.

Отже, з урахуванням абзацу 3 пункту 2 постанови КМУ від 28.02.2022 № 168 у разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої згаданою постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Як встановлено судом, будь-яких документів, які б свідчили про відмову ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від отримання виплати одноразової грошової допомоги передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168 не містять.

Встановлення наявності або відсутності права колишньої дружини на отримання одноразової грошової допомоги передбачену Постановою КМУ від 28.02.2022 року №168, відноситься до дискреційних повноважень відповідача.

Враховуючи викладене, право ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на вирішення питання щодо отримання одноразової грошової допомоги протягом трьох років з дня виникнення у нього такого права (23.05.2022 року), відповідність виплати частки одноразової грошової допомоги дружині та двом синам загиблого Постанові №168, незалежно від реалізації такого права іншими особами, позовні вимоги позивачки є безпідставними та правомірно залишені судом першої інстанції без задоволення.

Доречі, місце проживання та громадянство не є перешкодою для отримання виплати, якщо син є законним спадкоємцем.

Решта доводів та заперечень висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 в адміністративній справі №340/4445/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 27 травня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Головуючий - суддя Н.А. Олефіренко

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова