Справа № 520/1518/25
Суддя: Панов М.М.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 р. № 520/1518/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі судді Панова М.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Комунального підприємства "Житлокомсервіс" до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Житлокомсервіс" звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів від 06.01.2025 № 1, якою до КП «Житлокомсервіс» застосовано штраф у розмірі 340,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у діях КП «Житлокомсервіс» відсутній склад правопорушення у вигляді невиконання або несвоєчасного виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів, відповідальність за яке передбачена п. 9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», тому постанова Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів від 06.01.2025 № 1, якою до КП «Житлокомсервіс» застосовано штраф у розмірі 340,00 грн, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Ухвалою суду відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 257 Кодексу адміністративного судочинства України, та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження надіслана та вручена відповідачу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа до Електронного кабінету, яка міститься в матеріалах справи.

Представником відповідача надано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, та зазначає, що діяв в межах повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, виходячи з наступного.

З позовної заяви вбачається, що Комунальне підприємство «Житлокомсервіс» (далі - КП «Житлокомсервіс», позивач) зареєстровано 10.08.2006, провадить господарську діяльність у м. Харкові та основним видом діяльності є управління нерухомим майном за винагороду або на основі контракту (КВЕД 68.32).

Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області (далі - відповідач) було проведено позапланову перевірку КП «Житлокомсервіс», за результатом проведення якої складено акт перевірки від 13.09.2024 № 231 (далі - акт перевірки).

Актом перевірки встановлено наявність порушень пп. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», п. 1.4.6 Правил утримання будинків та прибудинкової території, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 № 76 (далі - Правила № 76) та п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів».

На підставі висновків Акту перевірки № 231 Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області прийнято припис № 231 від 19.09.2024 про виконання законних вимог щодо усунення порушень законодавства про захист прав споживачів, (далі - припис) у якому містяться вимога усунути порушення, зазначені в Акті перевірки, а саме, ліквідувати (демонтувати) самозабудову (двері) на марші між першим (кв. 3) та другим (кв. 4) поверхом під`їзду другого житлового будинку № 1/3 по пров. Театральному, м. Харкова.

За наслідком проведення перевірки Головним управлінням Держпродспоживслужби в Харківській області винесено Постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів від 06.01.2024 №1 (далі - постанова), якою до КП «Житлокомсервіс» застосовано штраф у розмірі 340,00 грн на підставі п.9 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», яким передбачено відповідальність за невиконання або несвоєчасне виконання припису посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, про усунення порушень прав споживачів.

Не погоджуючись із постановою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про накладення штрафу за порушення законодавства про захист прав споживачів від 06.01.2025 № 1, якою до КП «Житлокомсервіс» застосовано штраф у розмірі 340,00 грн, позивач звернувся до суду з даним позовом.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 02 вересня 2015 року № 667, визначено сфери та галузі, щодо яких Держпродспоживслужба реалізує державну політику.

Пунктом 1 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 № 164 (далі - Положення № 164) визначено, що Головне управління є територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Відповідно до підпункту 8 пункту 4 Положення № 164 визначено, що Головне управління відповідно до покладених на нього завдань забезпечує реалізацію державної політики у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів.

Основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон № 877-V).

Законом № 877-V закріплені заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Судом встановлено, що на адресу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області надійшло звернення ОСОБА_1 від 23.05.2024 № К-414 щодо проведення незаконних будівельних робіт та переобладнання технічного поверху житлового будинку, а також нарахування плати за обслуговування димових та вентиляційних каналів.

Абзацом п`ятим частини першої статті 6 Закону № 877-V передбачено, що підставами для здійснення позапланових заходів є звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється територіальним органом державного нагляду (контролю) за наявністю погодження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.

Тому, відповідно до частини першої статті 6 Закону № 877-V підставою для здійснення перевірки слугувало звернення ОСОБА_1 від 23.05.2024 № К-414, щодо проведення незаконних будівельних робіт та переобладнання технічного поверху житлового будинку, а також нарахування плати за обслуговування димових та вентиляційних каналів.

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ (далі - Закон № 1023-ХІІ), цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Статтею 26 Закону № 1023-ХІІ визначено центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів.

Наказом від 29 серпня 2024 року № 561, відповідно до вимог статті 7 Закону №877-V Головним управлінням призначено позапланову перевірку КП «Житлокомсервіс».

На підставі вищезазначеного наказу видано направлення від 29 серпня 2024 року № 231 та проведено позапланову перевірку щодо захисту прав споживачів та складено акт перевірки від 13 вересня 2024 року № 231.

За результатами проведення позапланової перевірки КП «Житлокомсервіс» на підставі звернення ОСОБА_1 від 23.05.2024 № К-414, згідно наданих пояснень та документів суб`єкта господарювання, встановлено таке.

Рішенням Виконавчого комітету Харківської міської ради «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді міста Харкова» від 20.12.2006 № 1186 КП «Жилкомсервіс» (після перейменування КП «Житлокомсервіс») визначено виконавцем житлово-комунальних послуг у житловому фонді комунальної власності територіальної громади міста Харкова з управління будинком, спорудою або групою будинків.

Таким чином, підприємство надає житлову послугу.

Відповідно пункту 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІ споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Пункт 3 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІ передбачає, що виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 (далі - Правила №76) визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Також, відповідно до вищевказаних Правил виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

На приватизовану квартиру АДРЕСА_1 , відкрито один особовий рахунок № НОМЕР_1 , для сплати за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.

Зі скарги ОСОБА_1 вбачається, що приводом її звернення стало проведення незаконних будівельних робіт та переобладнання технічного поверху житлового будинку, а також нарахування плати за обслуговування димових та вентиляційних каналів.

Житловий будинок АДРЕСА_2 2-х поверховий, 2-х під`їзний, 7-ми квартирний, 1917 року забудови, цегляний.

У першому під`їзді розташовані квартири АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 . Квартири використовуються під житло. Квартири АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 мають окремі входи.

На сходовому марші 2 під`їзду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 власником квартири АДРЕСА_5 ( ОСОБА_2 ) самостійно, без дозвільних документів встановлені двері, що перегороджують вихід на горище. При цьому двері замкнені на ключ.

Згідно підпункту 3.2.5 пункту 3 Правил №76 вхід у горищне приміщення і на дах дозволяється тільки працівникам виконавця послуг, безпосередньо відповідальним за технічний нагляд, і тим, котрі виконують ремонтні роботи, а також працівникам експлуатаційних організацій, обладнання яких розміщене на даху й у горищному приміщенні.

При цьому, один комплект ключів повинен зберігається в чергового диспетчера ОДС або кімнаті техніка-майстра виконавця послуг, а другий - у консьєржа чи двірника, про що робиться відповідний напис на люку чи дверях.

Ключі від вказаних дверей в розпорядженні підприємства відсутні.

За інформацією підприємства, власником квартири АДРЕСА_5 двері були встановлені з метою припинення доступу сторонніх осіб на другий поверх.

Дозвільні документи на встановлення дверей відсутні.

В ході обстеження співробітниками дільниці № 11 КП «Житлокомсервіс» (який було проведено ОСОБА_1 через отвір біля власних дверей) встановлено, що безпосередньо вихід на горище приміщення розташований навпроти дверей квартири АДРЕСА_5 на 2-му поверсі, двері на горище відсутні, вихід - вільний.

За інформацією підприємства КП «Житлокомсервіс» переобладнання або реконструкція горищного приміщення над квартирою АДРЕСА_9 не проводилося.

Співробітникам дільниці № 11 КП «Житлокомсервіс» при виході за вказаною адресою поспілкуватися з мешканцями квартири АДРЕСА_5 не виявилось можливим.

На даний час мешканці квартири АДРЕСА_5 не проживають у будинку (виїхали з початку повномасштабного вторгнення).

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 4 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) основним актом цивільного законодавства України є Цивільний кодекс України.

Статтею 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року №417-VIII (далі - Закон № 417-VIII) допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).

Пунктом 3 частини першої статті 1 Закону № 417-VIII визначено, що нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна.

Частиною другою статті 369 ЦК України визначено, розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постанові від 23 листопад 2023 року у справі № 463/6898/20, також в даній постанові зазначено, що згідно з висновками, викладеними у Рішенні Конституційного Суду України від 09 листопада 2011 року № 14-рп/2011 (справа за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду») за законодавством України допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Статтею 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що спільне майно власників квартир складається з неподільного і загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Аналіз зазначених норм права та рішень Конституційного Суду України, свідчить про те, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до статей 5, 6 Закону № 417-VIII майно багатоквартирного будинку належить всім мешканцям на праві спільної сумісної власності та співвласники мають право вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Як встановлено судом, рішення, згоди співвласників на встановлення додаткових конструкцій в будинку не було.

Згідно з підпунктами 1.4.1, 1.4.3, 1.4.4 пункту 1 Правила № 76 переобладнання та перепланування жилих будинків, жилих і нежилих в будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів відповідно до законодавства.

До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і лаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків.

Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається.

Згідно підпункту 1.4.6 пункту 1 Правил № 76 власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Терміни, що використовуються у Правилах № 76, визначають балансоутримувача будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд як власника або юридичну особу, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постанові від 16 травня 2023 року у справі № 642/4479/21.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На неодноразові звернення мешканки квартири АДРЕСА_10 ОСОБА_1 до представників КП «Житлокомсервіс» щодо демонтажу дверей, зазначене волевиявлення споживача, співвласника житлового будинку залишилось не виконано, чим порушено підпункт 1.4.6. пункту 1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, пункт 2 частини першої статті 21 Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, пункту 1 частини першої статті 6 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від 14 травня 2015 року № 417-VIII.

З метою усунення вищезазначених порушень Головним управлінням видано КП «Житлокомсервіс» припис від 19.09.2024 № 231, а саме: ліквідувати (демонтувати) самозабудову (двері) на сходовому марші між першим (квартира АДРЕСА_10 ) та другим (квартира АДРЕСА_5 ) поверхом другого під`їзду житлового будинку АДРЕСА_2 . Було зазначено про необхідність виконання вищевказаного припису та письмово (з відповідним документальним підтвердженням) повідомити Головне управління в термін до 22.11.2024.

Також, відповідно до пункту 2 Правил № 76 працівниками КП «Житлокомсервіс» планові огляди жилих будинків проводяться з періодичністю два рази на рік.

Тобто, у зв`язку з довготривалою відсутністю доступу до горища співробітниками КП «Житлокомсервіс» не проводились планові огляди горищного приміщення, що є неналежним виконанням своїх обов`язків та порушення Правил 76 серед іншого в пунктах: 2.1. планові огляди жилих будинків; 2.8. підготовка житлового фонду до сезонної експлуатації; 3.1. утримання допоміжних приміщень житлового будинку; 3.2. особливості утримання горищ та технічних поверхів; 3.7. організація пожежної безпеки; 4.технічне обслуговування і ремонт будівельних конструкцій, що може призвести до погіршення технічного стану будинку.

Як зазначалось вище, зміст положень підпункту 1.4.6 пункту 1 Правил № 76 свідчить про те, що обов`язок про приведення приміщення до попереднього стану у разі самовільного переобладнання або перепланування покладається саме на власника приміщення (власника квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_2 ), у разі ігнорування власником такого обов`язку (довготривала відсутність за місцем реєстрації), якщо в наслідок такого перепланування і переобладнання погіршився технічний стан будинку та порушено права інших споживачів відповідні роботи виконуються виконавцем послуг тобто КП «Житлокомсервіс».

Враховуючи вищевикладене, КП «Житлокомсервіс» порушило права споживача ОСОБА_1 в підпункті 2 частини першої статті 21 Закон України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ.

Таким чином, при винесені постанови від 06 січня 2025 року № 1 про накладення штрафу на позивача за порушення законодавства про захист прав споживачів, Головне управління діяло на підставі, в межах та у спосіб передбачений чинним законодавством України.

Отже, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Комунального підприємства "Житлокомсервіс" задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства "Житлокомсервіс" (вул. Конторська, буд. 35, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61012, ) до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (просп. Науки, буд. 40, 6 пов., м. Харків, Харківська обл., Харківський р-н, 61166, ) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М.Панов