Справа № 360/1625/24
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа №360/1625/24

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 360/1625/24 (головуючий І інстанції Кисіль С.В.) за позовом Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Тарасенко Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність УДМСУ в Луганській області щодо недокументування позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства;

- зобов`язати УДМСУ в Луганській області документувати позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України;

- стягнути з УДМСУ в Луганській області на користь позивача суму відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000 грн, спричиненої протиправною бездіяльністю відповідача.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року виправлено описку у вступній, у першому абзаці описової та у резолютивній частинах рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 360/1625/24 та вказано про розгляд справи за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Представником позивача подано апеляційну скаргу на рішення суду, просив скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі через неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Апелянт не погоджується з висновком суду, що ні Законом України «Про громадянство України», ні Правилами оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України, затвердженими постановою КМУ від 17 липня 2003 р. № 1111, ні Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженим постановою КМУ від 25 березня 2015 р. № 302, не передбачено видачу відповідної довідки після прийняття міграційним органом декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства російської федерації.

Суд першої інстанції грубо проігнорував норми ч. 10 ст. 28 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», якою прямо та чітко передбачено, що після прийняття у особи декларації їй видається довідка про реєстрацію особи громадянином України для подальшого оформлення паспорта громадянина України. При цьому закон України має вищу юридичну силу та переважає над Правилами оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень № 215.

Суд першої інстанції у рішенні зазначає, що, на думку суду, саме УДМСУ в Луганській області має завершити процедуру набуття ОСОБА_1 громадянства України, однак, судом установлено, що позивач в установленому законом порядку до УДМСУ в Луганській області з приводу отримання паспорту громадянина України не звертався.

При цьому сам же суд зазначає, що позивач та його представник повідомляли суд, що згідно з листом відповідача від 24 липня 2024 року УДМСУ в Луганській області з лютого 2022 року по цей час не надає адміністративні послуги, у тому числі оформлення паспорта громадянин України у формі картки, населенню Луганської області. Натомість, на думку суду, він не може оцінити вказану обставину, оскільки позивачем відмова відповідача видачі паспорта України, оформлена листом від 24 липня 2024 року, у цій справі не оскаржується.

Позивач оскаржує протиправну бездіяльність відповідача щодо недокументування його довідкою про реєстрацію особи громадянином України, в якій зазначено, що вона є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України, а не бездіяльність щодо недокументування паспортом.

Крім того, ОСОБА_1 звертався до відповідача із заявою від 09 липня 2024 року, у якій просив видати паспорт громадянина України; у разі відмови - роз`яснити, яким чином на виконання судового рішення, яке набрало законної сили, та з урахуванням відповіді міграційного органу про прийняття його декларації про відмову від іноземного громадянства він може отримати паспорт громадянина України.

Листом УДМС в Луганській області від 24.07.2024 зазначено, що процедура оформлення УДМС в Луганській області на ім`я ОСОБА_1 паспорта громадянина України не може бути реалізована внаслідок окупації та ненадання зазначених адміністративних послуг з лютого 2022 року.

При цьому, враховуючи приписи чинного законодавства щодо можливості оформити паспорт громадянина України в будь-якому територіальному підрозділі ДМС, позивач звернувся до Обухівського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою та пакетом документів на оформлення паспорта громадянина України згідно з п. 35 Порядку №302. Серед документів ним також було подано довідку про реєстрацію громадянином України № 11 від 02.02.2022.

Обухівський об`єднаний відділ відмовив в прийнятті документів з посиланням, що довідка про реєстрацію особи громадянином України № 11 від 02.02.2022 була видана ОСОБА_1 для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України, а тому не може бути підставою для оформлення будь-якого іншого документу, в тому числі паспорта громадянина України.

Після прийняття декларації орган ДМС, який прийняв декларацію, має видати довідку, невидача якої оскаржується позивачем, незалежно від того, в якому управління ДМС буде здійснюватись оформлення паспорта - в цьому ж чи в іншому. Саме видача такої довідки є завершальним етапом процедури набуття громадянства, і саме у здійсненні цього відповідач протиправно відмовив позивачеві, чим позбавив його можливості оформити паспорт громадянина України.

Суд першої інстанції не застосував приписи ч. 10 ст. 28 ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», якою прямо та чітко передбачено, що після прийняття у особи декларації їй видається довідка про реєстрацію особи громадянином України для подальшого оформлення паспорта громадянина України, а також проігнорував твердження позивача та його представника з посиланням на зазначений закон, що не відповідає положенням ч. 3 ст. 242 КАС України.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просив відмовити у її задоволені.

Також, представником позивача подано клопотанння про врахування судового рішення першої інстанції в аналогічній справі № 360/1648/24.

Представником позивача подано заперечення на відзив відповідача, в яких вважає необгрунтованими довододи відповідача, тому просив задовольнити апеляційну скаргу позивача.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в яких просив апеляційну скаргу залишити без задоволенння, рішення суду без змін.

Апеляційним судом витребувано у Луганського окружного адміністративного суду справу, який надіслав матеріали справи, які сформовані в електронній формі та частково в паперовій формі.

Листом від 19.08.2022 року № 2097/0/2-22 Верховний Суд на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає.

За ч.ч. 1, 4 ст. 18 КАС України у судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система. Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За пп. 15 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі (пп. 15.1); розгляд справи у суді здійснюється за матеріалами справи у паперовій формі (пп. 15.3).

Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Процесуальні та інші документи і докази в паперовій формі зберігаються в додатку до справи в суді першої інстанції та у разі необхідності можуть бути оглянуті учасниками справи чи судом першої інстанції або витребувані судом апеляційної чи касаційної інстанції після надходження до них відповідної апеляційної чи касаційної скарги (ч. 10 ст. 18 КАС України).

Також, у вказаному листі Верховний Суд щодо інституту відновлення втраченого судового провадження в адміністративній справі у зв`язку з запровадженням ЄСІТС зазначив, що втрата судового провадження стосується справ, які були сформовані в паперовій формі.

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 року № 15-14040/18, від 13.09.2018 року № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему «Електронний суд» матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018 року. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

За пп. 5.2 п.5 розділу І Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, електронна копія паперового документа - документ в електронній формі, що містить візуальне подання паперового документа, отримане шляхом сканування (фотографування) паперового документа. Відповідність оригіналу та правовий статус електронної копії паперового документа засвідчуються кваліфікованим електронним підписом особи, що створила таку копію.

Таким чином, наявність електронних копій матеріалів судової справи, паперовий примірник якої фактично втрачено, не є підставою для визнання судового провадження втраченим, а тому електронні матеріали судових справ, які сформовано в підсистемі «Електронний суд» у повному обсязі є достатніми для подальшого розгляду таких справ.

Отже, враховуючи зазначений лист Верховного Суду, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі «Електронний суд».

Відповідно до ст. 311 КАС України справу розглянуто в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, вивчив доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заперечень на відзив відповідача, заперечень на відповідь на відзив на апеляційну скаргу, перевірив їх за матеріалами справи і дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з довідкою від 03 жовтня 2022 року № 3235- перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 .

Згідно Указу Президента від 25 січня 2022 року № 32/2022 ОСОБА_1 набув громадянство України на підставі статті 9 Закону України «Про громадянство України».

2 лютого 2022 року УДМСУ в Луганській області на ім`я ОСОБА_1 оформлено довідку № 11 про реєстрацію особи громадянином України.

УДМСУ в Луганській області 11 лютого 2022 року на підставі цієї довідки позивачу було оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_3 , терміном дії до 25 січня 2024 року. Позивач зобов`язався протягом двох років, тобто до 2 лютого 2024 року, припинити громадянство рф відповідно до вимог Закону України «Про громадянство України» і надати документи на підтвердження припинення громадянства рф, а саме заяву з відповідними документами до посольства рф в Україні.

17 серпня 2023 року позивач звернувся до УДМСУ в Луганській області з супровідним листом, в якому просив прийняти у нього декларацію про відмову від іноземного громадянства для оформлення паспорта громадянина України. До супровідного листа ОСОБА_1 було подано декларацію про відмову від іноземного громадянства, копію відповіді міністерства закордонних справ рф від 01 серпня 2023 року № 21146/кд-гр, копію відповіді МВС РФ в Октябрському муніципальному окрузі про зняття з реєстраційного обліку в РФ №3/83, копію довідки про відсутність заборгованості з податкової служби, копію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 03 жовтня 2022 року № 3235-.

Листом УДМСУ в Луганській області від 27 вересня 2023 року № К-23/6/4401.3.3/74-23 «Про розгляд звернення», позивача повідомлено про відсутність підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку з чим декларацію ОСОБА_1 про відмову від громадянства рф від 17 серпня 2023 року повернуто позивачу.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 360/1254/23, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 3 квітня 2024 року, визнано протиправною відмову УДМСУ в Луганській області прийняти у ОСОБА_1 декларацію про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення громадянства рф, викладену у листі від 27 вересня 2023 року № К-23/6/4401.3.3/74-23 «Про розгляд звернення» та зобов`язано УДМСУ в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 серпня 2023 року про прийняття декларації про відмову від громадянства рф з прийняттям відповідного рішення, з урахування висновків суду у цій справі.

19 квітня 2024 року Луганським окружним адміністративним судом видано відповідний виконавчий лист.

Листом від 26 квітня 2024 року № 4430.30-676/44.1-24 УДМСУ в Луганській області повідомлено позивача про результати виконання рішення суду та повторне прийняття рішення про відсутність у ОСОБА_1 законних підстав для подання декларації про відмову від іноземного громадянства, у зв`язку із чим повернуто декларацію про відмову від громадянства рф від 17 серпня 2023 року.

Ухвалою суду від 13 травня 2024 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 про визнання протиправними дій (у порядку статті 383 КАС України) у справі № 360/1254/23.

Визнано протиправними дії УДМСУ в Луганській області, вчинені при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 360/1254/23, в частині відмови ОСОБА_1 у прийнятті декларації про відмову від іноземного громадянства з тих самих підстав без урахування висновків суду.

Зобов`язано УДМСУ в Луганській області вжити заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню пункту 9 частини першої статті 129, статті 129-1 Конституції України, статті 370 КАС України при виконанні рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 360/1254/23 та розгляду звернення ОСОБА_1 .

Направлено Державній міграційній службі України окрему ухвалу для вчинення дій з виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 у справі № 360/1254/23.

Зобов`язано УДМСУ в Луганській області і Державну міграційну службу України повідомити Луганський окружний адміністративний суд про результати вжитих заходів протягом одного місяця після надходження даної ухвали.

УДМСУ в Луганській області 12 червня 2024 року повідомлено суд, що з метою виконання окремої ухвали Луганського окружного адміністративного суду від 13 травня 2024 року у справі № 360/1254/23 на ім`я ОСОБА_1 був надісланий лист від 20 травня 2024 року № 4401.2-805/44.1-24, яким зазначену особу поінформовано про необхідність звернення за адресою: АДРЕСА_3 і надання наступних документів: декларації про відмову від іноземного громадянства від 17 серпня 2023 року, тимчасового посвідчення громадянина України, довідки про реєстрацію особи громадянином України та оригіналу вищезазначеного рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили.

Позивач 28 травня 2024 року звернувся з заявою до УДМСУ в Луганській області і надав декларацію про відмову від іноземного громадянства від 17 серпня 2023 року, оригінал рішення суду з відміткою про набрання ним законної сили, копію тимчасового посвідчення громадянина України та копію довідки про реєстрацію особи громадянином України.

Листом від 12 червня 2024 року № К-55/6/4401-24/4401.3.1/73-24 УДМСУ в Луганській області повідомлено позивача про прийняття ними декларації ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 17 серпня 2023 року разом із додатками до заяви від 28 травня 2024 року на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 360/1254/23.

На виконання цього листа щодо прийняття декларації ОСОБА_1 направив до УДМСУ в Луганській області заяву від 14 червня 2024 року з проханням видати йому документальне підтвердження прийняття декларації довідку, яка буде підставою для виготовлення паспорта громадянина України.

У відповідь на заяву позивача від 14 червня 2024 року міграційний орган зазначив, що УДМС в Луганській області 2 лютого 2022 року на виконання пункту 117 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 на ім`я ОСОБА_1 оформлено і видано довідку № 11 про реєстрацію особи громадянином України. Пунктом 119 вказаного Порядку і нормами чинного законодавства України видача довідки, яка є підставою для виготовлення паспорта громадянина України, не передбачена.

9 липня 2024 року ОСОБА_1 подано до УДМСУ в Луганській області заяву з проханням видати йому на руки паспорт громадянина України на виконання пункту 119 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215.

Листом від 24 липня 2024 року УДМСУ в Луганській області повідомило ОСОБА_1 , що управління з лютого 2022 року по цей час не надає адміністративні послуги, у тому числі оформлення паспорта громадянина України у формі картки, населенню Луганської області. Враховуючи вказане, УДМСУ в Луганській області на сьогодні не має можливості здійснити заходи щодо оформлення та видачі йому паспорта громадянина України у формі картки. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 01 вересня 2021 року № 1109 «Про внесення змін до порядків, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 4 червня 2014 р. № 289 і від 25 березня 2015 р. № 302» внесено зміни до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, зокрема, пункт 20 викладено в наступній редакції: «20. Документи для оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта подаються особою або її законним представником/уповноваженою особою територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, уповноваженому суб`єкту за місцем звернення особи».

Позивачем подано до ДМС України заяву з проханням повідомити, чи повноважний Обухівський відділ ДМС України у Київській області як територіальний підрозділ ДМС за місцем його проживання видати йому паспорт громадянина України, а також повідомити, які документи він має подати до Обухівського відділу ДМС України у Київській області для отримання паспорта на тій підставі, що УДМСУ в Луганській області прийнято його декларації про відмову від іноземного громадянства, і він має лист про таке прийняття, рішення суду, а також довідку про реєстрацію громадянином України та тимчасове посвідчення громадянина України.

ОСОБА_1 було отримано відповідь, з якої вбачається, що відповідно до пункту 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, у разі набуття особою громадянства України на території України заявник для оформлення паспорта подає довідку про реєстрацію особи громадянином України, яка є підставою для оформлення документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України.

ОСОБА_1 5 вересня 2024 року подано до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області заяву з проханням роз`яснити, чи має ОСОБА_1 можливість отримати паспорт громадянина України за місцем звернення у Центральному міжрегіональному управлінні Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, а також повідомити, чи достатньо для оформлення паспорта наявних у нього документів (скан-копії додавалися). Якщо ні повідомити, яких саме документів не вистачає.

З метою отримання відповіді за результатом розгляду зазначеної заяви адвокатом було направлено до ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області адвокатський запит. Адвокатом було отримано відповідь, в якій зазначено, що підпунктом 2 пункту 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, визначено, що заявник для оформлення паспорта подає оригінали документів, що підтверджують громадянство та посвідчують особу батьків або одного з них, які на момент народження особи перебували у громадянстві України (для підтвердження факту належності особи до громадянства України). У разі відсутності таких документів або у разі, коли батьки чи один із батьків такої особи на момент її народження були іноземцями або особами без громадянства, або у разі набуття особою громадянства України на території України подається довідка про реєстрацію особи громадянином України. ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області розгляне заяву та документи ОСОБА_1 щодо оформлення паспорта громадянина України вперше у разі надання ним, крім інших, визначених законодавством документів, довідки про реєстрацію особи громадянином, виданої УДМС України в Луганській області на його ім`я, для оформлення паспорта громадянина України.

ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області також зазначило, що 7 жовтня 2024 року до УДМС України в Луганській області було направлено запит із питанням, чи буде видано вищезазначеним територіальним органом ДМС на ім`я ОСОБА_1 довідку про реєстрацію особи громадянином України для оформлення паспорта громадянина України.

Адвокатом було отримано відповідь від ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області та копію відповіді УДМС України в Луганській області. З відповіді УДМС України в Луганській області вбачається, що на ім`я ОСОБА_1 була видана довідка про реєстрацію громадянином України від 2 лютого 2022 року, оригінал якої знаходиться у заявника, і яка, відповідно до пункту 117 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, подається особою для одержання документів, що підтверджують громадянство України. Оформлення будь-якої іншої довідки про реєстрацію особи громадянином України для одержання документів, що підтверджують громадянство України, нормами чинного законодавства України не передбачено.

Позивач звернувся до Обухівського об`єднаного відділу ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області із заявою та пакетом документів на оформлення паспорта громадянина України згідно з пунктом 35 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302. Серед документів ним також було подано довідку про реєстрацію громадянином України від 02 лютого 2022 року № 11.

Листом Обухівського об`єднаного відділу зазначено, що довідка про реєстрацію особи громадянином України від 02 лютого 2022 року № 11 була видана ОСОБА_1 для оформлення тимчасового посвідчення громадянина України, а тому не може бути підставою для оформлення будь-якого іншого документу, у тому числі паспорта громадянина України. Обухівським об`єднаним відділом також було наголошено, що процедура набуття ОСОБА_1 громадянства України повинна бути завершена УДМСУ в Луганській області. Для розгляду заяви та документів щодо оформлення паспорта громадянина України вперше необхідна, крім інших, визначених законодавством документів, довідка про реєстрацію особи громадянином України для оформлення паспорта громадянина України, видана на ім`я ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд враховує наступне.

За п. 4 ч. 1 статті 3 Закону України від 18 січня 2001 року № 2235-III «Про громадянство України» (далі - Закон № 2235-ІІІ) громадянами України є особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України.

Згідно ст. 6 Закону № 2235-ІІІ встановлені підстави набуття громадянства України, зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої вказаної статті громадянство України набувається внаслідок прийняття до громадянства.

За ч.ч. 1, 2 статті Закону № 2235-ІІІ іноземець або особа без громадянства можуть бути за їх заявою прийняті до громадянства України.

Умовами прийняття до громадянства України є:

1) визнання і дотримання Конституції України та законів України, що засвідчується особою у поданій в установленому порядку заяві про прийняття до громадянства України;

1-1) знання основ Конституції України, історії України.

Складання іспитів з основ Конституції України, історії України здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

2) подання: особою без громадянства декларації про відсутність іноземного громадянства; іноземцем зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Згідно з ч.ч. 3, 5 статті 9 Закону № 2235-ІІІ іноземці, які перебувають у громадянстві (підданстві) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство (підданство) усіх цих держав.

Подання зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство) не вимагається від іноземців, які є громадянами (підданими) держав, законодавство яких передбачає автоматичне припинення особами громадянства (підданства) цих держав одночасно з набуттям громадянства іншої держави.

Іноземці, які подали зобов`язання припинити іноземне громадянство (підданство), повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Іноземці, які мають усі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання документа про припинення громадянства (підданства), але з незалежних від них причин не можуть отримати його, подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

За абз. 12 статті 1 Закону № 2235-ІІІ зобов`язання припинити іноземне громадянство це письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України.

Отже, умовою набуття громадянства України є одностороння дія у формі письмової заяви з боку особи, що полягає у взятті зобов`язання припинити своє громадянства (підданство) чи громадянства (підданства). Зазначений обов`язок, саме з моменту набуття ним громадянства України покладений виключно на іноземця.

Зобов`язання оформлюється іноземцем незалежно від того, чи має він підстави припинення громадянства чи підданства іншої держави, чи існує така процедура в законодавстві держави його громадянства чи підданства, чи здійснюється така процедура на практиці.

З визначення поняття зобов`язання припинити іноземне громадянство вбачається, що документ про припинення громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав іноземець може подати в будь-який час з моменту набуття громадянства України і до закінчення дворічного строку від цієї дати.

Таким чином, саме на позивача покладається обов`язок припинити іноземне громадянство та подати документ про припинення іноземного громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту набуття громадянства.

Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок № 215).

Згідно з п. 117 Порядку № 215 у разі прийняття щодо особи рішення про встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України або оформлення набуття громадянства України територіальний орган Державної міграційної служби України, дипломатичне представництво чи консульська установа України за місцем її проживання реєструють особу громадянином України.

Такій особі видається довідка про реєстрацію особи громадянином України, яка подається нею для одержання документів, що підтверджують громадянство України.

2 лютого 2022 року УДМСУ в Луганській області на ім`я ОСОБА_1 оформлено довідку № 11 про реєстрацію особи громадянином України.

Згідно з п. 119 Порядку № 215 особам, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, видаються тимчасові посвідчення громадянина України.

За п.п. 2, 3 Правил оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1111 (далі Правила № 1111), тимчасове посвідчення видається особам, які досягли шістнадцятирічного віку, набули громадянства України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство протягом двох років з моменту набуття громадянства України.

Тимчасове посвідчення видається на строк до 2 років.

За п. 5 Правил № 1111 для оформлення тимчасового посвідчення, зокрема, подається довідка про реєстрацію особи громадянином України.

УДМСУ в Луганській області 11 лютого 2022 року на підставі довідки від 2 лютого 2022 року № 11 про реєстрацію особи громадянином України ОСОБА_1 оформлено тимчасове посвідчення громадянина України серії НОМЕР_3 , терміном дії до 25 січня 2024 року.

На виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2023 року у справі № 360/1254/23 УДМСУ в Луганській області прийнято декларацію ОСОБА_1 про відмову від іноземного громадянства від 17 серпня 2023 року, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Згідно з п. 119 Порядку № 215 після подання особами, які набули громадянство України та взяли зобов`язання припинити іноземне громадянство, в установленому Законом порядку документа про припинення іноземного громадянства або декларації про відмову від іноземного громадянства їм замість тимчасових посвідчень громадянина України залежно від місця проживання видаються паспорти громадянина України або паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

За п. 16 Правил № 1111 тимчасове посвідчення здається до відповідного підрозділу ДМС чи дипломатичного представництва або консульської установи України в іншій державі одночасно з документом, що підтверджує припинення особою іноземного громадянства, або з декларацією про відмову від іноземного громадянства, а заявнику видається паспорт громадянина України.

Згідно з ч. 10 ст. 28 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI тимчасове посвідчення громадянина України здається розпоряднику Реєстру за місцем проживання заявника в Україні, а в разі постійного проживання заявника за кордоном - ЗДУ одночасно з документом, що підтверджує припинення особою іноземного громадянства, або з декларацією про відмову від іноземного громадянства, а заявнику видається довідка про реєстрацію особи громадянином України для подальшого оформлення паспорта громадянина України.

Апеляційний суд враховує, що Закон України № 5492 має вищу юридичну силу та переважає над Правилами оформлення і видачі тимчасового посвідчення громадянина України № НОМЕР_1 та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень № 215.

Отже, за матеріалами справи, для завершення процедури прийняття до громадянства України та отримання паспорта громадянина України, позивач звернувся із заявою від 09.07.2024 року до УДМСУ в Луганській області, як територіального органу Державної міграційної служби України, яким прийнято його декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Таким чином, саме УДМСУ в Луганській області має завершити процедуру набуття ОСОБА_1 громадянства України.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення позову в частині:

- визнання протиправною бездіяльності УДМСУ в Луганській області щодо недокументування позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства;

- зобов`язання УДМСУ в Луганській області документувати позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України.

Щодо моральної шкоди, апеляційний суд враховує наступне.

За статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Під моральною шкодою треба розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд має надати оцінку тому, чим саме підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, у чому саме полягає вина заподіювача та інші обставини, що мають значення для вирішення спору в цій частині.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, аналізуючи наведені положення законодавства, з урахуванням обставин справи, то насамперед треба звернути увагу на те, що сам факт визнання протиправними дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень не є безумовною і достатньою підставою для стягнення з нього моральної шкоди. У кожному випадку позивач повинен обґрунтувати заподіяння йому такої шкоди, зокрема пояснити в чому конкретно проявилося порушення його нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, що саме спричинило йому моральні страждання і в чому проявляється їхній взаємозв`язок з протиправними діями відповідача.

Згідно зі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України надані сторонами докази мають відповідати вимогам належності та допустимості, тобто, містити інформацію щодо предмета доказування та бути одержаними в порядку, встановленому законом.

Обов`язок доказування в адміністративному процесі встановлений статтею 77 КАС України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Докази суду надають учасники справи.

У справах про відшкодування моральної шкоди обов`язок доказування покладається на особу, яка заявляє вимогу про відшкодування такої шкоди.

Крім того, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань.

Твердження позивача про спричинення йому моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, які позивач відчув внаслідок неправомірної бездіяльності УДМСУ в Луганській області, є досить абстрактними і такими, що наведені без зазначення об`єктивних підстав з посиланням на належні докази на їх підтвердження.

Щодо твердження позивача, що вказані обставини обумовлюють докладати зусиль для відновлення свого порушеного права, а саме, неодноразово звертаться до суду за захистом своїх прав, то апеляційний суд вважає, що судові рішення на користь позивача, є співмірними тим зусіллям позивача, які він вимушен прикладати для відновлення своїх порушенних прав.

Враховуючи викладене, а також виходячи з доводів позивача про завдання йому моральної шкоди, суд вважає їх недостатніми, що свідчить про відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 9 грудня 1994 року, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції про відмову у задоволені позову в частині відшкодування моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат.

За ч.ч. 1, 3 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

За матеріалами справи позивачем сплачено судовий збір за подання позову в сумі 1937,92 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 1453,44 грн.

Враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1695,68 грн.

Отже, суд першої інстанції, внаслідок порушення норм матеріального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, неправильно вирішив справу в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності УДМСУ в Луганській області щодо недокументування позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства; зобов`язання УДМСУ в Луганській області документувати позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, внаслідок чого апеляційна скарга підлягає задоволенню в цій частині, постанова суду першої інстанції - скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову у зазначеній частині, в решті - без змін.

Керуючись ст.ст. 250, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2025 року у справі № 360/1625/24 за позовом Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - скасувати в частині вимог про:

- визнання протиправною бездіяльності УДМСУ в Луганській області щодо недокументування позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства;

- зобов`язання УДМСУ в Луганській області документувати позивача довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України.

Прийняти нову постанову в цій частині.

Позов Тарасенко Дар`ї Юріївни в інтересах ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Державної міграційної служби України в Луганській області щодо недокументування ОСОБА_1 довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України, після прийняття декларації про відмову від іноземного громадянства замість документа про припинення іноземного громадянства.

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Луганській області документувати ОСОБА_1 довідкою про реєстрацію особи громадянином України, що є підставою для отримання документа, що підтверджує громадянство України - паспорта громадянина України.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Луганській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в сумі 1695,68 грн. (тисяча шістсот дев`яносто п`ять гривень 68 копійок).

Повний текст постанови складений 2 червня 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді: А.А. Блохін

Е.Г. Казначеєв