Справа № 480/10126/24
Суддя: Катунов В.В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: М.М. Шаповал
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 р. Справа № 480/10126/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді Катунова В.В.,

Суддів: Чалого І.С. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602 по справі № 480/10126/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2

про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_3 ), третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 (третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_4 ), в якій просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) № 149 від 14.08.2024 "Про завершення службового розслідування" в частині оголошення "Суворої догани" ОСОБА_1 ;

- провести виплати у вигляді щомісячної премії за серпень 2024 року як командиру відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони першого відділу Охтирського районного старшому сержанту ОСОБА_1 відповідно до абзацу 4 пункту 5 розділу ХVI Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зі змінами) та додаткову винагороду в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за травень 2023 року відповідно до розділу XXXIV Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" (зі змінами), які не виплачено відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) № 149 від 14.08.2024 "Про завершення службового розслідування".

В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що позивач перебуває на військовій службі в роті охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 з 01.04.2022 на посаді командиру відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Вказує, що згідно витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) № 149 від 14.08.2024 "Про завершення службового розслідування" (витяг з якого було надано позивачу на адвокатський запит лише 7 листопада 2024 року) службове розслідування відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 05.08.2024 № 149 (з адміністративно-господарської діяльності) та акту службового розслідування від 14.08.2024 завершено. Сержанта ОСОБА_1 , військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_8 відповідно до п. В ст.48 розділу ІІІ Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення у вигляді "СУВОРА ДОГАНА".

Зазначає, що 19 вересня 2024 року позивачем було подано рапорт про надання інформації та документів, які підтверджують підстави виплати останньому заниженої заробітної плати за серпень 2024 року. До цього часу відповідь на рапорт так і не надано. У зв`язку з неотриманням відповіді на рапорт протягом місячного терміну, 23 жовтня 2024 року було подано адвокатський запит, в якому серед ряду вимог зазначалось про необхідність надання належним чином завірених копій наступних документів: наказ про призначення службової перевірки відносно ОСОБА_1 за результатами якої ОСОБА_1 отримав понижену заробітну плату за серпень 2024 року; наказ "Про результати службового розслідування"; матеріали зібрані під час службового розслідування. Також просили надати інформацію коли, ким і яким чином доведені вказані документи до відома ОСОБА_1 або інформацію про інші причини щодо пониження заробітної плати останньому за вказаний період. Відповідно до отриманої відповіді датованої 21.10.2024 № 9025, що відправлена відповідно до відмітки на конверті 31.10.2024 та надійшла листом 07.11.2024, ІНФОРМАЦІЯ_3 надано наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 05.08.2024 № 149 "Про проведення службового розслідування", витяг з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 14.08.2024 № 149 "Про завершення службового розслідування", копію акту службового розслідування від 14.08.2024.

Представник зазначає, що інформацію коли, ким і яким чином доведені вищевказані накази та акт службового розслідування до відома ОСОБА_1 або інформацію про інші причини щодо пониження заробітної плати позивача за серпень 2024 року відповідачем не надано. Вважає, що під час прийняття рішення в дисциплінарному провадженні начальником ІНФОРМАЦІЯ_9 - полковником ОСОБА_2 , без урахування усіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, невірно надано оцінку характеру проступку, його наслідкам, ступеню вини та фактичним матеріалам перевірки, а також порушено Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21 листопада 2017 року № 1503/31371

Тому, вказане рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню як необґрунтоване, незаконне та прийняте з порушенням вимог законодавства.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 480/10126/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що оскаржуване рішення винесено з порушенням строку розгляду, розглядали 3 місяці, хоча порядок розгляду справи не змінювався. Вказує, що судом не надано аналізу долученим до позовної заяви доказам, що підтверджують факт потреби у догляді за хворою дружиною, що і стало причиною подачі рапорту про проходження служби за місцем проживання останнього.

Наполягає, що судом не спростовано доводи позивача щодо порушення принципу повного та всебічного з`ясування обставин, під час службового розслідування, не було досліджено та не надано оцінку рапорту позивача від 19.07.2023 р. про проходження служби та виконання своїх обов`язків в ІНФОРМАЦІЯ_10 в АДРЕСА_1 та незалучення останнього до відряджень та переміщень по військовій службі та не встановлено наявність чи відсутність причинного зв`язку порушення, з приводу якого було призначено розслідування та вказаними діями військовослужбовців, пояснення не відбирались.

Звертає увагу, що судом не надано аналізу долученим до позовної заяви доказам, що підтверджують факт потреби у догляді за хворою дружиною, що і стало причиною подачі рапорту про проходження служби за місцем проживання останнього

ІНФОРМАЦІЯ_11 , подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Звернув увагу суду на те, що за відсутності відповідного звернення військовослужбовця в осіб, котрі входили до складу комісії з проведення службового розслідування, не існувало обов`язку ознайомлення чи надання позивачу копії акту службового розслідування. Крім того, акт службового розслідування не є правовим документом, який встановлює відповідальність особи, та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні КАС України, а є лише носієм доказової інформації.

Ствердив, що притягнення ОСОБА_1 оскаржуваним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни і накладення дисциплінарного стягнення "сувора догана" обґрунтовує рішення про зменшення позивачу розміру премії, котра підлягає виплаті за травень 2024 року на 20%.

Наголосив, що позивач вводить суд в оману і просить провести виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за травень 2023 року, згідно розділу XXXIV Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 "Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", проте ОСОБА_1 права на відповідну виплату не набув, оскільки жодних бойових (спеціальних) завдань, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", Окремими розпорядженнями Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, від 06.03.2023 № 5718/з, не виконував. За наведеного, відповідач просив відмовити в позові повністю.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_12 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив проти задоволення її вимог.

Відповідно до пункту третього частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно зі ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) від 01.04.2022 № 40 сержанта ОСОБА_1 , призваного на посаду командира 2 відділення охорони 4 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 , з 01.04.2022 зараховано до списків особового складу, визначено вважати таким, що справи і посаду прийняв та приступив до виконання обов`язків за посадою.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) від 18.05.2022 № 94 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду командира 3 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 .

На підставі наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) від 25.03.2023 № 90 сержанта ОСОБА_1 призначено на посаду головного сержанта командира 1 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2024 № 149 "Про проведення службового розслідування", з метою уточнення причин та умов, що сприяли порушенню військової дисципліни за фактом відмови виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 від 24.07.2024 № 67-РС головним сержантом командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 сержантом ОСОБА_1 , призначено службове розслідування, терміном до 15.08.2024.

За результатом проведення службового розслідування складено Акт службового розслідування, який 14.08.2024 затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 , яким встановлено факт невиконання головним сержантом командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 сержантом ОСОБА_1 вимог наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 від 24.07.2024 № 67-РС щодо переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_14 . Запропоновано: сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 , відповідно до статті 48 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення у вигляді "суворої догани"; матеріали службового розслідування направити до Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві для долучення до кримінального провадження № 0000324, внесених до ЄРДР від 30.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 КК України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з основної діяльності) від 14.08.2024 № 149 "Про завершення службового розслідування" визначено:

п. 1 службове розслідування, призначене відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2024 № 149 (з адміністративно-господарської діяльності) та акту службового розслідування від 14.08.2024 вважати завершеним;

п. 2 сержанта ОСОБА_1 військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_13 , відповідно до статті 48 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення у вигляді "суворої догани".

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду про визнання протиправним та скасування наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (з основної діяльності) № 149 від 14.08.2024 "Про завершення службового розслідування" в частині оголошення "Суворої догани" ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості та правомірності дій відповідача щодо винесення Наказу №149 від 14.08.2024.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Частина друга статті 19 Конституції України визначає обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією держави-терориста російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, 573/2022 від 12.08.2022 та від 07.11.2022 № 757/2022 строк дії режиму воєнного стану продовжувався.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону № 2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Відповідно до частини другої статті 3 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV (далі - Статут внутрішньої служби), порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються законами України, положеннями про проходження військової служби відповідними категоріями військовослужбовців, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 9 Статуту внутрішньої служби визначено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 11 Статуту внутрішньої служби необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців, зокрема, обов`язок свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок.

У силу вимог статті 12 Статуту внутрішньої служби про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).

Згідно статті 14 Статуту внутрішньої служби із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

У силу статті 16 Статуту внутрішньої служби кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Згідно статті 26 Статуту внутрішньої служби військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України", дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут) військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту передбачено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України" (стаття 5 Дисциплінарного статуту).

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 48 Дисциплінарного статуту на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Статтями 83 - 86 Дисциплінарного статуту визначено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який прийняв рішення притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Збройні Сили), а також військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовослужбовці), які не виконали (неналежно виконали) свої службові обов`язки або вчинили правопорушення під час проходження служби (зборів) визначає Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затверджений наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 № 608 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 13.12.2017 за № 1503/31371 (далі Порядок № 608).

Відповідно до пункту 2 розділу І Порядку № 608 виконавською дисципліною є належне, своєчасне та якісне виконання військовослужбовцями функціональних обов`язків (посадових інструкцій), наказів Міністерства оборони України, доручень, рішень, планів, програм, які затверджуються в органах військового управління або надходять для виконання до Міністерства оборони України або інших органів військового управління (військових частин).

Службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно пункту 1 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування може призначатися у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Разом з тим, пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування не призначається:

- у разі надходження анонімних повідомлень, заяв, скарг, за винятком випадків, визначених в абзаці тринадцятому пункту 1 цього розділу;

- якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку № 608 передбачено, що службове розслідування проводиться для встановлення:

- неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення;

- причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби;

- ступеня вини військовослужбовця;

- порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства;

- причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення;

- причин виникнення матеріальної шкоди, її розміру та винних осіб (у разі виявлення факту її заподіяння).

Відповідно до абзацу 1 пункту 1 Розділу III Порядку № 608 рішення про призначення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.

На підставі пунктів 1-4 розділу V Порядку № 608 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

У резолютивній частині акта службового розслідування зазначаються: висновки службового розслідування; пропозиції щодо притягнення винної особи (винних осіб) до відповідальності; інші заходи, спрямовані на усунення причин та умов, що призвели до правопорушення, які пропонується здійснити.

За результатами розгляду акта та матеріалів службового розслідування, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир (начальник) приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, визначає вид дисциплінарного стягнення та призначає особу, якій доручає підготувати проект відповідного наказу (пункт 1 розділу VI Порядку № 608).

Судовим розглядом встановлено, що Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2024 № 149 "Про проведення службового розслідування", з метою уточнення причин та умов, що сприяли порушенню військової дисципліни за фактом відмови виконання наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 від 24.07.2024 № 67-РС головним сержантом командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 сержантом ОСОБА_1 , призначено службове розслідування, терміном до 15.08.2024.

За результатом проведення службового розслідування складено Акт службового розслідування, який 14.08.2024 затверджено начальником ІНФОРМАЦІЯ_7 , яким встановлено факт невиконання головним сержантом командиром відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 сержантом ОСОБА_1 вимог наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 від 24.07.2024 № 67-РС щодо переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_14 . Даному військовослужбовцю був повторно доведений 05.08.2024 року наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_14 від 24.07.2024 № 67-РС щодо переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_14 , який він знову відмовився виконувати.

Запропоновано: сержанта ОСОБА_1 , головного сержанта командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 , відповідно до статті 48 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення у вигляді "суворої догани"; матеріали службового розслідування направити до Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві для долучення до кримінального провадження № 0000324, внесених до ЄРДР від 30.04.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 КК України.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з основної діяльності) від 14.08.2024 № 149 "Про завершення службового розслідування" визначено:

п. 1 службове розслідування, призначене відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (з адміністративно-господарської діяльності) від 05.08.2024 № 149 (з адміністративно-господарської діяльності) та акту службового розслідування від 14.08.2024 вважати завершеним;

п. 2 сержанта ОСОБА_1 військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_13 , відповідно до статті 48 розділу III Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення у вигляді "суворої догани".

Обґрунтовуючи протиправність оскаржуваних частин спірного наказу позивач вказує на те, що відповідачем порушено процедуру проведення службового розслідування, висновки якого покладено в основу такого наказу, а саме про причини проведення службового розслідування, позивача не було повідомлено, можливості ознайомитися з матеріалами розслідування, надати пояснення, заперечення, документи він також був позбавлений. Акт службового розслідування не був доведений до нього, можливість його оскарження втрачена.

Щодо зазначеного вище колегія суддів зазначає, що пунктом 2 розділу IV Порядку № 608 визначено права осіб, що проводять службове розслідування, зокрема, отримувати письмові пояснення, запрошувати до місця проведення службового розслідування військовослужбовців, стосовно яких проводиться службове розслідування. Отже, витребування пояснень при проведенні службового розслідуванні не є обов`язком для особи, що проводить його.

Отже є слушними доводи відповідача, що відсутність пояснень позивача не вплинуло на повноту, об`єктивність висновків службового розслідування та не спростовує факту недотримання позивачем військової дисципліни та обов`язків служби, закріплених пунктом 77 Статуту.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що факт невиконання наказу від 24.07.2024 № 67-РС щодо переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_14 не заперечується позивачем.

Суд наголошує, що надання пояснень військовослужбовцем є лише одним з джерел отримання інформації, необхідної для встановлення обставин в межах службового розслідування, однак відсутність таких не перешкоджає проведенню службового розслідування та, за умови дотримання вимог щодо всебічності, повноти, своєчасності та об`єктивності проведення службового розслідування, притягненню військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності.

Таким чином, для притягнення до дисциплінарної відповідальності, достатньо, щоб був зафіксований сам факт порушення та невиконання (неналежне виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 18.02.2021 у справі № 1.380.2019.000616.

Більше того, у постанові від 28.02.2020 у справі № 826/16420/18 Верховний Суд зауважив, що з урахуванням відсутності законодавчо визначеного обов`язку відповідача надати примірник акта про проведення службового розслідування під розписку військовослужбовцю, щодо якого проведено службове розслідування, реалізація права, передбаченого пунктом 3 розділу IV Порядку № 608 стосовно права на ознайомлення з актом службового розслідування, може бути здійснена шляхом надання військовослужбовцю примірника акта за його заявою. Верховним Судом також наголошено, що допущені окремі процедурні порушення під час проведення службового розслідування не є такими, що мали вплив на висновки службового розслідування та не можуть бути підставою для визнання протиправним пункт оскаржуваного позивачем наказу про притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Щодо аргументів ОСОБА_1 з приводу невиконання наказу про переміщення, а саме, те, що під час службового розслідування відповідач лише констатував невиконання наказу, при цьому ним не взято до уваги раніше поданий рапорт на ім`я командира роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 (вих. № 1/843) щодо проходження служби, виконання службових обов`язків у ІНФОРМАЦІЯ_10 , незалучення до відрядження та переміщення по військовій службі, у зв`язку з ти, що ОСОБА_1 має дружину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , яка, згідно довідки МСЕК серія 12ААГ № 760243, має третю групу інвалідності та потребує постійного догляду, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 23 Закону України від 21.10.1993 № 3543-ХІІ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (в редакції Закону від 28.06.2023 № 3161-ІХ, чинній на момент звернення ОСОБА_1 із рапортом від 19.07.2023), було передбачено можливість призову на військову службу під час мобілізації осіб з інвалідністю, а також осіб, які мають дружину (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю та/або одного із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка) із числа осіб з інвалідністю I чи II групи за умови, що такі особи з інвалідністю не мають інших працездатних осіб, зобов`язаних відповідно до закону їх утримувати, виключно за їхньою згодою і тільки за місцем проживання.

У подальшому, у зв`язку із прийняттям Закону України від 11.04.2024 № 3633-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку" і набранням ним чинності 18.05.2024, статтю 23 Закону № 3543-ХІІ було викладено у новій редакції, якою виключена можливість проходження військової служби за призовом під час мобілізації визначеної категорії осіб тільки за місцем проживання.

Так, спеціальними нормами, які регулюють проходження військової служби є Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України затверджене Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 (Положення №1153/2008).

Абзацом 2 пункту 257 Положення №1153/2008 визначено, що для доукомплектування Збройних Сил України в особливий період просування військовослужбовців по службі здійснюється без дотримання вимог пунктів 85, 87 цього Положення, а призначення військовослужбовців на рівнозначні та нижчі посади здійснюється без згоди військовослужбовців, за винятком випадків, визначених пунктом 112 цього Положення.

Так, за змістом п. 112 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, військовослужбовець може бути переміщений на нове місце військової служби з однієї військової частини до іншої.

Зазначене переміщення здійснюється без згоди військовослужбовця, крім таких випадків:

- неможливість проходження військовослужбовцем військової служби у місцевості, до якої його переміщують, відповідно до висновку (постанови) військово-лікарської комісії;

- неможливість проживання членів сім`ї військовослужбовця за станом здоров`я в місцевості, до якої його переміщують, відповідно до документів, які це підтверджують;

- потреба у догляді за непрацездатними чи хворими батьками, дружиною (чоловіком) або особами, які виховували його з дитинства замість батьків і були визнані опікунами та мешкають окремо від сім`ї військовослужбовця, відповідно до документів, які це підтверджують.

Військовослужбовець, який проходить військову службу за призовом переміщується у зв`язку із службовою необхідністю та за станом здоров`я на нове місце військової служби без його згоди.

Апелянт наполягає на незаконності оскаржуваного наказу, оскільки відповідачем не враховано факт потреби у постійному догляді за хворою дружиною, яка має третю групи інвалідності та потребує постійного догляду, про який він повідомляв відповідача раніше рапортом від 19.07.2023 (вх. №1469 від 22.01.2024) , що відповідно до п. 112 Положення № 1153/2008 є випадком, який потребує згоди військовослужбовця на переведення.

Колегія суддів критично оцінює зазначені вище доводи апеляційної скарги, оскільки відповідачем ще 10.02.2024 надано відповідь про розгляд рапорту щодо проходження служби за місцем проживання в зв`язку з наявністю в дружини ІІІ групи інвалідністю та повідомлено, що надані позивачем документи підтверджують факт наявності дружини з числа осіб з інвалідністю ІІІ групи, проте відсутня довідка медико-соціальної експертної комісії, що підтверджує потребу у здійсненні постійного стороннього догляду за нею.

Також, із наданої позивачем до суду копії довідки до акту огляду МСЕК серія 12ААГ №760243, якою ОСОБА_3 , встановлено ІІІ групу інвалідності судом не вбачається потреба у догляді (а.с. 35).

Крім того, у консультативному висновку спеціаліста Комунального некомерційного підприємства «Тростянецький центр первинної медико-санітарної допомоги» Тростянецької міської ради від 30.05.2024 зазначено про потребу ОСОБА_3 у періодичному сторонньому догляді та, на думку суду, такий консультативний висновок не може бути підставою для висновку про потребу позивача у догляді за непрацездатними чи хворими дружиною, відповідно до документів, які це підтверджують. Окрім того, такий консультативний висновок складено після настання спірних правовідносин (невиконання позивачем наказу від 24.07.2024 № 67-РС щодо переміщення до ІНФОРМАЦІЯ_14 ).

Інших документів та обґрунтувань щодо необхідності застосування до позивача п. 112 Положення № 1153/2008 апеляційна скарга не містить.

Отже, станом на момент прийняття оскаржуваного наказу судом не встановлено, а позивачем не доведено наявність передбачених п.112 Положення підстав, які виключають можливість переведення позивача на нове місце військової служби, у тому числі стан здоров`я його дружини, на чому наголошує представник позивача. Висновку (постанови) військово-лікарської комісії чи інших доказів позивачем на підтвердження цих обставин не надано.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не наведено істотних порушень порядку проведення відповідачем службового розслідування, які б мали прямим наслідком протиправність прийнятого за його результатами оскаржуваного наказу.

Зважаючи на викладене, за наявності підтвердженого факту порушення військової дисципліни, доведеної вини та причинно-наслідкового зв`язку, у спірних відносинах при винесенні оскаржуваного наказу від 14.08.2024 № 149 «Про завершення службового розслідування» і притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності відповідач діяв на підставі, в порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Також, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні похідної вимоги про виплату у повному розмірі щомісячної премії за серпень 2024 року, оскільки відповідно до абз. 3 п. 4 Розділу XVI Порядку № 260, при порушенні військової дисципліни, у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного письмовим наказом (розпорядженням) командира військової частини (керівника органу військового управління), виплата щомісячної премії військовослужбовцям здійснюється в розмірі 80 відсотків встановленого розміру щомісячної премії.

Командир військової частини здійснює преміювання в зазначених розмірах за календарний місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення.

Пунктом 4.3 наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 (по стройовій частині) від 03.06.2024 № 157 сержанту ОСОБА_1 , головному сержанту - командиру відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_13 , зменшено розмір премії за травень 2024 року на 20% від встановленої, у зв`язку з оголошенням дисциплінарного стягнення «сувора догана.».

Відтак, притягнення ОСОБА_1 оскаржуваним наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 07.05.2024 № 62 до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни і накладення дисциплінарного стягнення «сувора догана» обґрунтовує рішення про зменшення позивачу розміру премії, котра підлягає виплаті за травень 2024 року на 20%.

Крім того, позивач у позовній заві просить провести виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за травень 2023 року згідно розділу XXXIV Наказу Міністерства Оборони України від 07.06.2018 № 260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», проте, як повідомив відповідач, ОСОБА_1 права на відповідну виплату не набув, оскільки жодних бойових (спеціальних) завдань, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», Окремими розпорядженнями Міністра оборони України від 23.06.2022 № 912/з/29, від 06.03.2023 № 5718/з, не виконував.

Позивачем в апеляційній скарзі не наведено жодного доводу щодо неправомірності рішення суду першої інстанції в частині відмови у цій вимозі.

Крім того, позивач у позовній заві просить провести виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень або 30 000 гривень за травень 2023 року, при цьому у вимогах апеляційної скарги просить провести виплату цієї додаткової винагороди за серпень 2023 року. Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вимог ч. 5 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції, з урахуванням чого суд апеляційної інстанції не надає оцінку зазначеним вимогам.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції строку розгляду справи не є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 по справі № 480/10126/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач В.В. Катунов
Судді І.С. Чалий З.Г. Подобайло