Справа № 460/20432/23
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

02 червня 2025 року

м. Київ

справа № 460/20432/23

адміністративне провадження № К/990/20676/25

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Загороднюк А.Г., перевіривши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Керівник Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави звернувся в суд із адміністративним позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, ТОВ "Украса", в якому просить визнати протиправною бездіяльність ТОВ "Украса" стосовно невжиття заходів щодо збереження та утримання у постійній готовності до використання за призначенням упродовж усього терміну дії Договору № 1-2010 захисних споруд цивільного захисту - сховища № 65013 та сховища № 65031, що розташовані за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19; визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях стосовно нездійснення контролю за збереженням та утриманням у постійній готовності до використання за призначенням захисних споруд цивільного захисту - сховища № 65013 та сховища №65031; зобов`язати ТОВ "Украса" вжити заходів щодо приведення їх в належний технічний стан та готовність до укриття населення відповідно до "Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту", затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09 липня 2018 року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 серпня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправною бездіяльність Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" стосовно невжиття заходів щодо збереження та утримання у постійній готовності до використання за призначенням упродовж усього терміну дії Договору №1-2010 захисної споруди цивільного захисту - сховища № 65013, площею 85 кв.м. та сховища №65031, площею 136 кв.м., що розташовані за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19.

Визнано протиправною бездіяльність Регіонального відділення ФДМ України по Рівненській та Житомирській областях стосовно не здійснення контролю за збереженням та утриманням у постійній готовності до використання за призначенням сховища № 65030 та сховища № 65013, розташованих за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19.

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Украса" вжити заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисної споруди цивільного захисту - сховища № 65013, площею 85 кв.м., що розташоване за адресою: м. Рівне, вул. Тувинських Добровольців, 19, у відповідності до «Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту», затверджених Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 579 від 09 липня 2018 року.

14 травня 2025 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса", в якій скаржник просив скасувати рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року, адміністративний позов залишити без розгляду.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття касаційного провадження, суд виходить із такого.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

Крім того, при поданні касаційної скарги на підставі пунктів 1-3 частини четвертої статті 328 КАС України зазначені скаржником норми права, які на його переконання неправильно застосовано судами, повинні врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо їх застосування ставилося перед судами попередніх інстанції в межах підстав позову та/або заперечень сторін (наприклад, з точки зору порушення їх позивачем/відповідачем).

Відповідно до приписів статті 44 КАС України учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.

У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.

Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 8 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній відсутнє посилання на відповідний пункт частини 4 статті 328 КАС України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень та не викладені передбачені частиною четвертою статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відповідач у касаційній скарзі не вказує, у чому полягає не врахування судами попередніх інстанцій висновків Верховного Суду, а лише наводить окремі фрагменти цих висновків та зазначає, що справи № 806/1000/17, № 822/1169/17, № 806/1001/17, № 826/13768/16, № 912/2385/18 є подібними за суб`єктними, об`єктними та змістовними критеріями.

Натомість касаційна скарга містить опис обставин справи, цитування норм законодавства, які регулюють спірні правовідносини та загальні формулювання незгоди з оскаржуваними судовими рішеннями з посиланням на норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Посилання скаржника у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права зводяться до незгоди із висновком суду апеляційної інстанції щодо обставин справи та наполяганні на переоцінці наявних у справі доказів, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень відповідно до статті 328 КАС України.

Серед іншого, у касаційній скарзі, скаржник посилається на підпункти «а», «в», «г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України та вказує, що справа має виняткове значення для позивача, який подає касаційну скаргу.

Проте, Суд зазначає, що посилання на підпункти пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не звільняє особу від обов`язку обґрунтування підстав касаційного оскарження у взаємозв`язку із посиланням на частину четверту статті 328 КАС України та не є достатнім для відкриття касаційного провадження у справі.

При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтею 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2024 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за позовом керівника Рівненської окружної прокуратури в інтересах держави до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Товариства з обмеженою відповідальністю "Украса" про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії - повернути особі, яка її подала.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяА.Г. Загороднюк