Справа № 640/21231/18
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року ЛуцькСправа № 640/21231/18

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в Окружний адміністративний суд міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ГУ ДФС у м. Києві, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2018 №, №, №, №, №, №.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі наказу №14563 від 28.09.2018 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік ГУ ДФС у м. Києві була проведена документальна планова виїзна перевірка позивача з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 05.11.2018 №4432/26-15-42-04-.

Позивач, не погодившись з висновками акту перевірки, надав 16.11.2018 заперечення на вказаний акт.

06.12.2018 позивач отримав відповідь ГУ ДФС у м. Києві про розгляд заперечення, у якій зазначено що документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 :

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (далі - ПК України) -занижено суму податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 42624,23 грн;

- пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України - занижено суму податкового зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягають сплаті до бюджету у загальній сумі 38357,57 грн;

- підпунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16.1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пункту 162.1 статті 162 ПК України - занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 3196,47 грн.;

- абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI - не нараховано та не сплачено єдиного внеску, нарахованого з чистого оподаткованого доходу у сумі 35408,50 грн.

06.12.2018 позивачем отримано податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 30.11.2018 №, №, №, №, №, №, які були винесені на підставі акта перевірки №4432/26-15-42-04- від 05.11.2018 та мотивовані тим, що витрати, понесені ФОП ОСОБА_1 на ремонт нежитлових приміщень, в яких проводилась і проводиться господарська діяльність не можуть бути віднесені до складу валових витрат.

Позивач вказує, що за результатами розгляду заперечення ГУ ДФС у м. Києві визнало, що придбання будівельних матеріалів було віднесено до витрат на підставі прямої норми підпункту 177.4.4 пункту 177.4 статті 177 ПК України та скасувало частково (біля 15%) свої донарахування по декількох податкових накладних, однак зазначило, що монтаж різних стельових світильників EGLO (15 шт.), розеток і вимикачів FIORENA, кондиціонера GREE CWH24(12*2)MBK1NNA3a, світодіодних світильників, монтаж водонагрівачів можуть здійснювати лише кваліфіковані співробітники установ і організацій, що мають усі необхідні дозволи та ліцензії.

У спростування таких висновків позивач вказує, що він особисто має відповідний досвід та освіту, згідно диплома НОМЕР_1 ; монтаж перерахованого вище (крім кондиціонера GREE CWH24(12*2)MBK1NNA3a) не потребує необхідних дозволів та ліцензій; монтаж кондиціонера GREE CWH24(12*2)MBK1NNA3а здійснювали кваліфіковані співробітники, однак він не включив такий монтаж до валових витрат.

При цьому, на думку позивача, не включення до валових витрат монтажу або амортизації не є підставою для не включення до валових витрат з таких будівельних матеріалів як фарба, кахельна плитка, клей для плитки, які підтверджені усіма документами (виписками, податковими накладними, договорами, актами, фотоматеріалами).

Щодо основних засобів, які було придбано задля поліпшення умов праці в офісі та завдяки цьому відбулося збільшення орендної плати (що підтверджене банківськими виписками та договорами оренди, які надавалися для перевірки), а саме: електричний водонагрівач ES 080-5 2000W Tronik 1000в сумі 16631,30 грн та вартість двох кондиціонерів GREE CWH24(12*2)MBKINNA3А в сумі 24525,00 грн, позивач зазначає, що суми на їх придбання віднесені до витрат згідно із вимогами пункту 177.4 статті 177 ПК України, такі витрати пов?язані з отриманням доходу (виручки), є фактично понесеними та документально підтвердженими.

Всі документи, що підтверджують факт придбання та оплати, а також фото із підтвердженням, що ці побутові прилади встановлені саме в нежитлових приміщеннях, що надаються в оренду та належать ФОП ОСОБА_1 було надано при перевірці.

Також документально підтверджено всі витрати, понесені ФОП ОСОБА_1 на ремонт, а також факт їх придбання у ТОВ «Епіцентр К», Гіпермаркет «Епіцентр К» №5 м. Київ, ТОВ «Агромат», ТОВ «Новас», ТОВ «ЛеруаМарлен Україна», ТОВ «Нова Будівельна Гільдія», ТОВ «Компьютери та Коммунікації», ТОВ «Керамтрейд», ТОВ «Тека Україна», ТОВ «ВО Контактор», ТОВ «ЕГЛО Україна». В документах зазначається також адреса об?єкту де проводились ремонтні роботи.

Позивач зазначає, що по мірі потреби сам виконував ремонтні роботи, не завжди вдаючись до послуг сторонніх організацій задля економії коштів.

Для прикладу наводить, що згідно договору оренди №25 від 04.02.2016 позивачем здавалося в оренду нежитлове приміщення, за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Робоча, 89, орендна плата складала 6000,00 грн на місяць.

Протягом 2016 року у вказаному приміщенні позивачем особисто проводився поступовий, частковий ремонт, а саме: укладання керамічної плитки на підлогу та стіни у санітарних вузлах на клей Ферозит-супер та CM-11Plus; укладання керамічної плитки на підлогу на клей Ферозит-супер та СМ-11Plus; монтаж світодіодних світильників. Також було закуплено кондиціонери за для покращення умов праці та за проханням орендаторів. У зв?язку із вказаним, з лютого 2017 року було підписано договір оренди №33 від 01.02.2017 із збільшенням орендної плати до 11410,00 грн за місяць.

Після ремонту стан приміщення значно покращився, що дало змогу збільшити кількість орендарів, що в свою чергу призвело до збільшення прибутку від здачі в оренду цього приміщення. Так, за 2016 рік дохід від цього виду діяльності становив 67680,00 грн, а після проведення ремонтних робіт та оснащення приміщення побутовою технікою в 2017 році дохід виріс до 267689,28 грн.

З наведених підстав позивач вважає оскаржувані податкові повідомлення рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню та просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено, розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні (а.с.1-2).

У відзиві на позов, поданому до суду (а.с.143-162) представник відповідача позовних вимог не визнала. В обґрунтування своєї позиції вказала, що згідно плану графіка проведення документальних планових перевірок суб`єктів господарювання на 2018 рік ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності позивача з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 , про що складено акт №4432/26-15-42-04- від 05.11.2018.

На підставі вказаного акта ГУ ДФС у м. Києві, було прийнято податкові повідомлення рішення від 30.11.2018 №, №, №012364204, №, №, №.

Згідно з актом перевірки, з урахуванням відповіді на заперечення, встановлено наступне:

1. Віднесення до складу валових витрат, витрати на придбання будівельних матеріалів, за рахунок яких ФОП ОСОБА_1 особисто, та із членами своєї родини проводив ремонтні роботи, в наслідок чого було збільшено орендну плату нежитлових примішеннях, які належать ФОП ОСОБА_1 , в яких проводилась та проводиться господарська діяльність та які здаються в оренду.

2. Віднесення до складу валових витрат, витрати на побутові товари придбані у ТОВ «Епіцентр К».

При порівняльному аналізі обсягів задекларованих валових витрат у податкових деклараціях про майновий стан та доходи, поданих до ДПІ у Солом??янському районі ГУ ДФС м. Києва за 2016-2017 роки, книги обліку доходів і витрат, з актами виконаних робіт, банківськими виписками та іншими первинними документами встановлено, розбіжність в сумі - 213097,66 грн, в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 75998,23 грн та за 2017 рік в сумі - 137099,43 грн.

Розбіжність між задекларованими показниками валових витрат та результатами документальної планової виїзної перевірки виникли у зв?язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 , до складу валових витрат, віднесені витрати на придбання кондиціонерів, електричного водонагрівача, комплекти меблів, комплекти кухонь та ін., безпосередньо не пов?язаних з одержанням доходу (документально підтверджених).

У позовній заяві платник зазначає, що витрати на придбання будівельних матеріалів, за рахунок яких ФОП ОСОБА_1 особисто, та із членами своєї родини, проводив ремонтні роботи в наслідок чого було збільшено орендну плату в нежитлових приміщеннях, які належать ФОП ОСОБА_1 , в яких проводилась та проводиться господарська діяльність та які здаються в оренду.

Стосовно таких доводів представник відповідача зазначає, що монтаж різних стельових світильників EGLO (15 шт.), розеток і вимикачів FIORENA, кондиціонера GREE CWH24(12*2) MBK1NNA3А, світлоліодних світильників, монтаж водонагрівачів, не оперативне втручання в систему електромережі, тому монтаж зазначених кондиціонерів, електроводонагрівачів, світильників здійснювати лише кваліфіковані співробітники спеціалізованих установ і організації що мають усі необхідні дозволи та ліцензії.

Окрім того, представник відповідача вказує, що основні засоби - це матеріальні ресурси, які використовуються господарської діяльності тривалий час, а саме більше року. Для цілей оподаткування пункт 14.1.138 ПК України встановлює вартісну межу щодо визнання об?єкта основним засобом його вартість має перевищувати 6000 грн.

Згідно, наданих до перевірки документів ФОП ОСОБА_1 неправомірно віднесено до складу валових витрат вартість електричного водонагрівача ES 080-2000W Tronic 1000 Bosch в сумі 16631,30 грн та вартість двох кондиціонерів GRE CWH24(12*2)MBK1NNA3A в сумі 24525,00 грн. Вказані, основні засоби відповідно до пункту 117.4.6 ПК України підлягають амортизації з відповідним веденням обліку таких витрат.

Також ФОП ОСОБА_1 було придбані кухонні меблі, для обладнання кімнат відпочинку робітників, однак згідно наданих до ДПІ у Солом?янському районі ГУ ДФС м. Києва Декларацій про майновий стан і доходи 2016-2017 роки ФОП ОСОБА_1 задекларовано доход від надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна складає 2016 рік - 555 296,33 грн, 2017 рік- 574 888,57 грн збільшення річного валового доходу складає 195 92,24 грн. Сума чистого оподатковуваного доход складає за 2016 рік - 2 488,01 грн, за 2017 рік - 1 024,1 грн. Сума чистого оподатковуваного доходу зменшено 1 463,91 грн.

Таким чином, платником не надано документів, які підтверджують, що витрати на придбання кухонних меблів безпосередньо пов`язані з веденням господарської діяльності і одержанням доходу.

Витрати на побутові товари (стрічка клейка пакувальна, стретч, рукавички стрічка малярна, туалетний папір, дозатор для мила, вентилятор, батарейка придбані у ТОВ «Епіцентр К» також були віднесені до складу затрат на підставі податкових накладних та банківських виписок.

Платником не надано документів, які підтверджують, що витрати на побутові товари, та пов?язані безпосередньо з веденням господарської діяльності.

Таким чином, вищезазначені обставини призвели до порушення позивачем норм податкового законодавства, а саме:

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198 ПК України заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму загальну суму 42624,23 грн, у т.ч. в січні 2016 року 2316,79 грн, в лютому 2016 року 1588,29 грн, в березні 2016 року 2844,18 грн, в квітні 2016 року 2070,38 грн, в червні 2016 року 696,05 грн, в липні 2016 року 5683,96 грн, в квітні 2017 року 433,20 грн, в червні 2017 року 4,69 грн., в липні 2017 року 646,72 грн, в серпні 2017 року 5705,47 грн, в вересні 2018 року 5113,84 грн, в жовтні 2017 року 6823,27 грн, в листопаді 2017 року 5416,09 грн., в грудні 2016 року 3281,30 грн;

- пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України - занижено суму податкового зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі - 38357,57 грн, в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 13679,68 грн та за 2017 рік в сумі - 24671,90 грн;

- пунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пункту 162.1 статті 162 ПК України занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі розмірі 3 196,47 грн, в т. ч за 2016 рік - 1139,97 грн та за 2017 рік в сумі - 2056,49 грн;

- пункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - несвоєчасна сплата військового збору за період 22.02.2016 - 20.02.2016 в сумі - 51,00 грн, за період 31.10.2016 - 20.02.2016 в сумі - 75,65 грн;

- абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI - не нараховано та не сплачено єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у сумі 35 408,50 грн, в т.ч.: за 2016 рік - 13 469,33 грн, за 2017 рік - 21 939,17 грн;

- абзацу 1 частини другої статті 7 розділу ІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI - несвоєчасно перераховано у бюджет сум ЄСВ із сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб за перевіряємий період в сумі 26186,00 грн.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зауважив, що відзив на позовну заяву фактично дублює твердження, які були викладені в листі за результатами розгляду заперечення на акт (а.с.165).

Станом на 15.12.2022 день набрання чинності Законом України від 13.12.2022 №2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон №2825-IX) адміністративну справу №640/21231/18 Окружним адміністративним судом міста Києва розглянуто не було.

Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Закону №2825-ІХ (в редакції Закону України Про внесення зміни до пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 16.07.2024 №3863-IX Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду щодо забезпечення розгляду адміністративних справ) адміністративну справу передано на розгляд та вирішення Волинському окружному адміністративного суду.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 адміністративну справу №640/21231/18 прийнято до провадження; замінено у справі відповідача Головне управління ДФС у м. Києві на правонаступника Головне управління ДПС у м. Києві (а.с.173-174).

Представник відповідача подала до суду додаткові пояснення від 30.04.2025, в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог з тих же підстав, що були наведені у відзиві на позовну заяву (а.с.196-199).

Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.

Судом встановлено, що на підставі наказу №14563 від 28.09.2018 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

За результатами перевірки складено акт від 05.11.2018 №4432/26-15-42-04-, за висновками якого документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_1 :

- підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України - не подано до податкового органу за місцем реєстрації - до ДПІ у Солом?янському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомлення про об?єкти через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП;

- пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України - занижено суму податкового зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі - 68879,81 грн, в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 32537,41 грн та за 2017 рік в сумі 36 342,40 грн;

- пунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пункту 162.1 статті 162 ПК України - занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі 5 739,99 грн. в т.ч, за 2016 рік - 2 711,45 грн, та за 2017 рік в сумі - 3 028,53 грн;

- підпункту пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України - несвоєчасна сплата військового збору за період 22.02.2016 - 20.02.2016 в сумі - 51,00 грн, за період 31.10.2016 - 20.02.2016 в сумі - 76,65 грн.

- абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI - не нараховано та не сплачено єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у сумі 72 713,46 грн. в т.ч.: за 2016 рік 36 517,67 грн, за 2017 рік - 36 195,79 грн;

- статті 6 пункту 2 підпункту 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI - несвоєчасне подання звіту за березень 2016 року:

- абзацу 1 частини другої статті 7 Розділ ІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI - несвоєчасно перераховано у бюджет сум ЄСВ із сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення. допомоги. компенсації) застрахованих осіб за перевіряємий період в сумі 26186,00 грн;

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198 ПК України заниження суми податку на додану вартість. що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 76 537,86 грн, в т.ч.: у т.ч. в січні 2016 року 4050,12 грн, в лютому 2016 року 2171,62 грн, в березні 2016 року 7377,70 грн, в квітні 2016 року 3837,05 грн, в червні 2016 року 3879,39 грн, в липні 2016 року 8075,16 грн, в серпні 2016 року - 1161,66 грн, в вересні 2016 року 2933,34 грн, в жовтні 2016 року 1566,67 грн, в листопаді 2016 року 600,00 грн, в грудні 2016 року 500,00 грн, в січні 2017 року 2350,00 грн, в лютому 2017 року 1166,67 грн, в березні 2017 року 1183,33 грн, в квітні 2017 року 1761,77 грн, в травні 2017 року 2960,78 грн, в червні 2017 року 1 364,69 грн, в липні 2017 року 3083,87 грн, в серпні 2017 року 5705,47 грн, в вересні 2018 року 5113,84 грн., в жовні 2017 року 6823,27 грн, в листопаді 2017 року 5590,16 грн, в грудні 2016 року 3281,30 грн (а.с.14-40).

Позивач, не погоджуючись з висновками викладеними в акті перевірки, подав до ГУ ДФС у м. Києві заперечення від 16.11.2028 (а.с.41-44а), до якого долучив додаткові документи.

У відповіді «Про розгляд заперечення» від 27.11.2018 №77586/Т/26-15-42-04-27 ГУ ДФС у м. Києві повідомило про те, що документи на загальну суму 169567,94 грн, в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 104765,70 грн та за 2017 рік в сумі - 64802,77 грн є такими, що підлягають включенню до складу витрат, відносяться до господарської діяльності підприємця та пов?язані з отриманим в 2016-2017 роках доходом. У зв`язку із вказаним за результатами розгляду заперечення розділи ІІ, ІІІ акту перевірки вирішено викладено в новій редакції, зокрема, документальною плановою виїзною перевіркою встановлені порушення ФОП ОСОБА_2 :

- пунктів 198.5, 198.6 статті 198 ПК України заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму загальну суму 42624,23 грн., у т.ч. в січні 2016 року 2316,79 грн., в лютому 2016 року 1588,29 грн, в березні 2016 року 2844,18 грн, в квітні 2016 року 2070,38 грн, в червні 2016 року 696,05 грн, в липні 2016 року 5683,96 грн, в квітні 2017 року 433,20 грн, в червні 2017 року 4,69 грн, в липні 2017 року 646,72 грн, в серпні 2017 року 5705,47 грн, в вересні 2018 року 5113,84 грн, в жовтні 2017 року 6823,27 грн., в листопаді 2017 року 5416,09 грн., в грудні 2016 року 3281,30 грн;

- підпункту 16.1.7 пункту 16.1 статті 16 ПК України - не подано до податкового органу за місцем реєстрації - до ДПІ у Солом?янському районі ГУ ДФС у м. Києві повідомлення про об?єкти через які провадиться діяльність за формою №20-ОПП;

- пункту 177.2, підпункту 177.4.1 пункту 177.4 статті 177 ПК України - занижено суму податкового зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі - 38357,57 грн, в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 13679,68 грн та за 2017 рік в сумі - 24671,90 грн;

- пунктів 1.1, 1.2, 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, пункту 162.1 статті 162 ПК України занижено суму військового збору, що підлягає сплаті до бюджету у загальній сумі розмірі 3 196,47 грн, в т. ч за 2016 рік - 1139,97 грн та за 2017 рік в сумі - 2056,49 грн;

- пункту 1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України несвоєчасна сплата військового збору за період 22.02.2016 - 20.02.2016 в сумі - 51,00 грн, за період 31.10.2016 - 20.02.2016 в сумі - 75,65 грн;

- абзацу 3 частини восьмої статті 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI - не нараховано та не сплачено єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у сумі 35 408,50 грн, в т.ч.: за 2016 рік - 13 469,33 грн., за 2017 рік - 21 939,17 грн (а.с.45-69).

На підставі вищезазначеного акта фактичної перевірки, з урахуванням результатів розгляду заперечення на такий акт, ГУ ДФС у м. Києві було винесено податкові повідомлення рішення:

№ від 30.11.2018, згідно із яким збільшено грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 47946,97 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями 38 357,57 грн; та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) санкцій 9589,40 грн (а.с.188 зворот.);

№ від 30.11.2018, згідно із яким збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 3995,59 грн, в тому числі: за податковими зобов`язання 3196,47 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) санкцій 799,12 грн (а.с.187 зворот.);

№ від 30.11.2018, згідно із яким збільшено грошове зобов`язання за платежем військовий збір на суму штрафних санкцій 15,13 грн (а.с.193 зворот.);

№ від 30.11.2018, згідно із яким збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 53280,00 грн, в тому числі: за податковими зобов`язаннями 42624,00 грн; та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) санкцій 10656,00 грн (а.с.190 зворот.);

а також рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску:

№ від 30.11.2018, згідно із яким застосовано штраф в розмірі 6937,45 грн та нараховано пеню в розмірі 5162,23 грн (а.с.186);

№ від 30.11.2018, згідно із яким застосовані штрафні санкції в розмірі 4887,79 грн (а.с.191 зворот.).

Позивач не погоджуючись із вказаними рішеннями, звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки (пункт 75.1 статті 75 ПК України).

Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

За приписами пункту 77.1 статті 77 ПК України Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Згідно із пунктом 77.2 статті 77 ПК України до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Як вбачається із матеріалів справи документальна планова перевірка ФОП ОСОБА_1 була проведена відповідно до наказу ГУ ДФС у м. Києві №14563 від 28.09.2018 та плану-графіка проведення документальних планових перевірок платників податків на 2018 рік з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2016 по 31.12.2017, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Позивач не заперечує наявність правових підстав для проведення документальної планової виїзної перевірки.

Щодо виявлених під час проведення перевірки порушень вимог законодавства, внаслідок чого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення суд вказує наступне.

Згідно із пунктом 162.1. статті 162 ПК України платниками податку на доходи фізичних осіб податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України (пункт 162.3. статті 162 ПК України).

Відповідно до пункту 177.1. статті 177 ПК України доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 177.2 статті 177 ПК України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Нормами пункту 177.4 статті 177 ПК України визначено, що переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать:

витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (підпункт 177.4.1);

витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством (підпункт 177.4.2);

суми податків, зборів, які пов`язані з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім податку на додану вартість для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на майно); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, які пов`язані з господарською діяльністю фізичної особи підприємця (підпункт 177.4.3);

інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4).

Відповідно до підпункту 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України не включаються до складу витрат підприємця:

витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем;

витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації;

витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею;

документально не підтверджені витрати (підпункт 177.5.1. пункту 177.4 статті 177 ПК України).

Згідно з пунктом 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1.1. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Нормами підпункту 1.2. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України визначено, що об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 1.3. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Згідно із підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу (підпункт 1.5 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України).

Відповідно до підпункту 1.6. пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

За наведених положень законодавства розмір військового збору напряму залежить від розміру оподатковуваного доходу звітного періоду платника податків.

Згідно із пунктом 123.1 статті 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як вбачається з акта перевірки від 05.11.2018 №4432/26-15-42-04- перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов?язаних із здійсненням діяльності, відображених у додатку до податкової декларації, встановлено що ФОП ОСОБА_1 , до складу валових витрат, віднесені витрати на придбання товару, електроенергії, будівельних матеріалів, послуг з організація транспортно-експедиційних послуг, рекламних послуг GoogleAdWords, послуг з розміщення рекламних матеріалів на проекті «Яндекс.Директ», плату за обслуговування банківських рахунків.

За результатами розгляду заперечення позивача на акт перевірки, ГУ ДФС у м. Києві листом від 27.11.2018 №77586/Т/26-15-42-04-27 повідомило, що надані ФОП ОСОБА_1 документи, підтверджують, що витрати на рекламу в Інтернеті, відносяться до господарської діяльності підприємця та пов?язані з отриманням в 2016-2017 роках доходом, у зв`язку із чим розділи ІІ, ІІІ акта перевірки було викладено в новій редакції.

Так, згідно із доводами податкового органу при порівняльному аналізі обсягів задекларованих валових витрат податкових декларацій про майновий стан та доходи, поданих до ДПІ Солом?янському районі ГУ ДФС м. Києва за 2016-2017 роки, книги обліку доходів і витрат, з актами виконаних робіт, банківськими виписками та іншими первинними документами встановлено, розбіжність в сумі - 213097,66 грн, т.ч.: за 2016 рік в сумі - 75998,23 грн та за 2017 рік в сумі - 137099,43 грн.

Розбіжність між задекларованими показниками валових витрат та результатами документальної планової виїзної перевірки виникли в зв?язку тим, що ФОН ОСОБА_1 , до складу валових витрат, віднесені витрати на придбання кондиціонерів, електричного водонагрівача, комплекти меблів комплекти кухонь та ін., безпосередньо не пов`язаних з одержанням доходу (документально підтверджених).

З урахуванням зазначеного, податковий орган дійшов висновку, що в порушення пункту 177.2, підпунктів 177.4.1, 177.4.5 пункту 177.4 статті 177 ПК України, ФОП ОСОБА_2 безпідставно завищено витрати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 на загальну суму 213097,60 грн, в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 75998,23 грн та за 2017 рік в сумі - 137099,43 грн та як наслідок занижено чистий оподаткований дохід у 2016-2017 роки на загальну суму 213097,66 грн. в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 75998,23 грн. та за 2017 рік в сумі - 137099,43 грн.

Відтак, перевіркою правильності визначення суми податкового зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження підприємницької діяльності встановлено його заниження у 2016-2017 роках на загальну суму 38357,57 грн. в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 13679,68 грн. та за 2017 рік в сумі - 24677,90 грн.

В результаті вищезазначених порушень податкового законодавства за результатами перевірки також встановлено, що платником податків - фізичною особою занижено та не сплачено військового збору у розмірі 3 196,47 грн. за результатами звітного 2016-2017 років, чим порушено пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX ПК України.

Так, як вбачається із акту перевірки та не заперечується сторонами ФОН ОСОБА_1 , самостійно визначено до сплати військовий збір за 2016 рік - 37,32 грн та за 2017 рік - 15,36 грн.

Таким чином, згідно із висновками акту перевірки ФОП ОСОБА_1 занижено суму податкового зобов?язання з військового збору у розмірі 3 196,47 грн. в т.ч за 2016 рік - 1139,97 грн (1 177,29 - 37,32), та за 2017 рік в сумі - 2 056,49 грн (2 071,85-15,36).

З матеріалів справи вбачається, що внаслідок виявлених порушень при формуванні складу витрат господарської діяльності згідно із податковими повідомленнями рішеннями № від 30.11.2018 та № від 30.11.2018 позивачу нараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 38 357,57 грн та по військовому зборі на загальну суму 3196,47 грн та застосовано штрафні санкцій в розмірі 25 відсотків від вказаних сум, що становить 9589,40 грн та 799,12 грн відповідно.

Надаючи оцінку відповідним висновкам податкового органу, суд зазначає наступне.

Як вбачається із матеріалів справи на підставі договору на виконання робіт №001ВР від 10.03.2016 (а.с.73-75) позивачем виконувалися наступні роботи за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Робоча 89:

1) укладання керамічної плитки ГРЕС ректіф 600х600 0100/ Р на підлогу (площа підлоги 57,2 м2), кількість плитки - 58,32 м2.;

???2) фарбування грунтуючей фарбою Ceresit СТ 16 Pro (19 ємностей) стін у торгівельній залі;

???3) монтаж різних стельових світильників EGLO(15 шт.);

???4) монтаж розеток і вимикачів FIORENA.

???5) придбання та монтаж кондиціонера GREE GWH24(12x2)MBK1NNA3A.

Відповідно до пункту 5.2. вказаного договору здача робіт виконавцем та приймання їх результатів замовником оформлюється актом прийому-передачі виконаних робіт, який підписується повноважними представниками сторін протягом 3 (трьох) робочих днів після фактичного завершення робіт.

Факт виконання вказаних робіт підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт від 01.09.2016 (а.с.76), а також наявними в матеріалах справи фотокопіями приміщення (а.с.77-82).

Також на підставі договору на виконання робіт №002ВР від 17.04.2017 (а.с.83-85) позивачем виконувалися наступні ремонтні роботи за адресою: місто Київ, проспект Григоренка 38а, а саме:

1) укладання керамічної плитки на підлогу та стіни у санітарних вузлах на клей ферозит-супер та CM-11Plus;

2) укладання керамічної плитки на підлогу на клей Ферозит-супер та CM-11Plus ;

???3) монтаж світодіодних світильників (11 шт.).

Факт виконання вказаних робіт підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт від 30.12.2017 (а.с.86), а також наявними в матеріалах справи фотокопіями приміщення (а.с.87-88).

Окрім того, на підставі договору на виконання робіт №003ВР від 19.04.2017 (а.с.89-91) позивачем виконувалися такі ремонтні роботи за адресою: місто Київ, вулиця Карла Маркса 1-1А:

1) укладання зовнішної плитки MARFIL (площа підлоги 38,7 м2), кількість плитки - 37,2 м2 на клей Ферозит-супер та CM-11Plus;

2) укладання керамічної плитки на підлогу та стіни у санітарних вузлах;

???3) укладання керамічної плитки на підлогу на клей Ферозит-супер та CM-11Plus;

???4) монтаж водонагрівачів;

???5) монтаж світодіодних світильників(4 шт.);

???6) монтаж компактів, кутових вентилів та змішувачів Logo Neo.

Факт виконання вказаних робіт підтверджується актом приймання передачі виконаних робіт від 30.12.2017 (а.с.92), а також наявними в матеріалах справи фотокопіями приміщення (а.с.93-100).

Згідно із пунктами 5.1 вищезазначених договорів загальна вартість робіт за цим договором становить 0 (нуль) гривень.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача про те, що монтаж кондиціонерів, електроводонагрівачів, світильників можуть здійснювати лише кваліфіковані співробітники спеціалізованих установ і організації з огляду на те, що до складу валових витрат позивач включав саме витрати на придбання товарно матеріальних цінностей, а не вартість послуг із виконання будівельних робіт.

Так, видатковими накладними від 01.03.2016 №2-000000201 (а.с.101), від 14.12.2027 №Рнк/03-0092827 (а.с.103), від 03.05.2017 №Рнк/03-0025451 (а.с.106), від 05.10.2017 №Рнк/03-0066820 (а.с.107), від 14.12.2017 №Рнк/03-0092826 (а.с.108), від 18.12.2017 №Рнк/03-0094392 (а.с.109), від 29.03.2016 №Р16002129 (а.с.113), від 29.03.2016 №Р16002128 (а.с.114), від 09.02.2016 №243 (а.с.115), від 11.04.2016 №ТУК00001258 (а.с.116), від 14.04.2016 №Рнк/BR-0004999 (а.с.117), від 06.06.2016 №1313 (а.с.118), від 05.07.2016 №1589 (а.с.119), від 29.03.2016 №Р16002129 (а.с.120), від 28.07.2017 №Рнк/03-0046930 (а.с.121), від 24.07.2017 №Рнк/03-0045532 (а.с.122), від 21.07.2017 №Рнк/03-0044854 (а.с.123), від 31.08.2017 №Рнк/03-0056426 (а.с.124), від 17.08.2017 №Рнк/03-0052516 (а.с.125), від 17.08.2017 №203360 (а.с.126), від 17.08.2017 №203356 (а.с.127), від 15.09.2017 №Рнк/03-0061084 (а.с.128), від 12.09.2017 №230640 (а.с.129), від 12.09.2017 №230639 (а.с.130), від 11.12.2017 №326535 (а.с.131), від 05.10.2017 №Рнк/03-0066895 (а.с.132), від 11.12.2017 №326540 (а.с.133), від 11.12.2017 №326553 (а.с.134), від 13.10.2017 №БН103 (а.с.135), від 11.12.2017 №326508 (а.с.133), від 11.12.2017 №326503 (а.с.137) підтверджується факт придбання позивачем товарно матеріальних цінностей, які використовувалися під час проведення ремонтних робіт у вищезазначених приміщеннях.

Вказані обставини відповідачем не заперечуються.

Суд зауважує, що пункт 1.7 акту перевірки містить інформацію про наявність у ФОП ОСОБА_1 у власності рухомого та нерухомо майна, серед якого з поміж іншого зазначено: об`єкт нерухомості загальною площею 355,8 кв м за адресою: АДРЕСА_1 , об`єкт нерухомості загальною площею 161,7 кв м за адресою: АДРЕСА_2 , об`єкт нерухомості загальною площею 455 кв м, з яких житлова площа 130,6 кв м, за адресою: АДРЕСА_3 , тобто саме ті об`єкти в яких проводилися ремонті роботи.

Згідно з реєстраційними даними основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 визначено: КВЕД 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого майна, про що зазначено в пункті 1.6 акту перевірки, а відтак суд доходить висновку, що проведення ремонтних робіт у належних позивачу нежитлових приміщеннях узгоджується із здійснюваним ним видом господарської діяльності.

Суд також враховує доводи позивача про те, що після ремонту стан приміщення значно покращився, що свою чергу призвело до збільшення прибутку від здавання в оренду цього приміщення, оскільки за 2016 рік дохід від цього виду діяльності становив 67680,00 грн, а після проведення ремонтних робіт та оснащення приміщення побутовою технікою в 2017 році дохід виріс до 267689,28 грн.

Так, із наявної в матеріалах справи картки рахунку 361 за період з 01.01.2016 по 30.06.2017 (а.с.110-112) вбачається, що ПП «КАГУРА» щомісячно сплачувало на користь позивача 6000,00 грн за оренду приміщення за адресою: АДРЕСА_4 , а з квітня 2017 року вказана сума уже становила 11410,00 грн.

Згідно із підпунктом 177.4.4. пункту 177.4 статті 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, серед іншого належать інші витрати, до яких відносяться, зокрема витрати на ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності.

Відповідно до підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України господарською діяльністю є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Враховуючі наведені положення законодавства та обставин справи суд вважає, що витрати на придбання будівельних матеріалів, які були використані позивачем під час проведення косметичних ремонтів приміщень, які використовуються ним під час здійснення господарської діяльності є такими, що пов`язані з наданням послуг, які спрямовані на отримання доходу у межах підприємницької діяльності, яка ведеться позивачем, а відтак відносяться до складу витрат підприємця.

За наведеного, суд приходить до висновку про безпідставність доводів відповідача з приводу завищення позивачем витрати за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 на загальну суму 213097,60 грн, та як наслідок заниження податкового зобов?язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 38357,57 грн та по військового зборі на загальну суму 3 196,47 грн, а відтак про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень від 30.11.2018 № та №.

Окрім того, судом встановлено, що за порушення строку сплати суми грошового зобов`язання по військовому збору, згідно із оскаржуваним податковим повідомлення рішення № від 30.11.2018, на підставі статті 126 ПК України до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 15,13 грн (а.с.193 зворот.)

Згідно із пунктом 126.1. статті 126 ПК України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Таким чином, у разі якщо платник податків не сплачує суми самостійно визначеного грошового зобов`язання протягом строків, передбачених податковим законодавством, такий платник податків притягується до відповідальності відповідно до статті 126 ПК України. При цьому розмір такої санкції прямо залежить від часу затримки такої сплати.

Як вбачається із пункту 2.2. акту перевірки та розрахунку фінансових (штрафних) санкцій (а.с.194) перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) військового збору встановлено, що у періоді, що перевірявся, ФОП ОСОБА_1 порушено строк сплати суми грошового зобов`язання з військового збору, визначеного підпунктом 1.4 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України за податковою декларацією про майновий стан і доходи № від 09.02.2016 в сумі 75,65 грн, у зв`язку із чим до позивача була застосовано штрафна в сумі 15,13 грн (20 % від суми сплати, за прострочення у 255 днів з 20.02.2016 по 31.10.2016).

Суд констатує що у поданій позовній заяві позивачем жодним чином не заперечує факту вчинення вказаного порушення та не надає доказів на його спростування.

Таким чином, внаслідок порушення позивачем свого обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання у строки, встановлені ПК України, на думку суду, у податкового органу були наявні підстави для застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій відповідно до статті 126 ПК України, а відтак податкове повідомлення рішення № від 30.11.2018 прийнято відповідачем правомірно та підстави для його скасування відсутні.

Надаючи оцінку правомірності податкового повідомлення рішення № від 30.11.2018, згідно із яким позивачу збільшено грошове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 53280,00 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 187.1. статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно із пунктом 188.1. статті 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно із пунктом 198.5. статті 198 ПК України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.

З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/послугах, необоротних активах:

придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;

придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.

У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Нормами пункту 198.6. статті 198 ПК України визначено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як вбачається із акту перевірки від 05.11.2018 №4432/26-15-42-04-, за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкових зобов?язань по податку на додану вартість у сумі 565688,00 грн, в т.ч.: за 2016 рік 414 089,00 грн, за 2017 рік - 151599,00 грн.

Згідно із доводами податкового органу в порушення вимог пункту 198.5. статті 198 ПК України ФОП ОСОБА_1 не визначено податкове зобов?язання з податку на додану у вартість товарами/послугами, необоротними активами, які використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податків.

Зокрема, як стверджує відповідач, ОСОБА_1 не визначено податкове зобов`язання, з податку на додану вартість по вартості кондиціонерів, електричного водонагрівача, комплектів меблів, комплектів кухонь та ін., які використовується в операціях господарською діяльністю платника податків по наступних контрагентам: ТОВ «Хомстер Україна», ТОВ «Егло Україна», ТОВ «Епіцентр К», ТОВ «Вітіс Трейд», ТОВ «Компьютери та Коммунікації», ТОВ «Леруа Мерлен Україна», ТОВ «Тека Україна», ТОВ «ВО Контактор», Гіпермаркет «Епіцентр К» №5, ТОВ «АГРОМАТ», ТОВ «НОВАС».

За період з 01.01.2016 по 31.12.2017 ФОП ОСОБА_1 задекларовано податку на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету у розмірі 17 787,00 грн, а саме: за 2016 рік - 12 30,00 грн., за 2017 рік - 5 398,00 грн.

З урахуванням зазначеного, податковий орган дійшов висновку про заниження позивачем податкових зобов?язань з податку на додану вартість на загальну суму 42619,54 грн, у т.ч. в січні 2016 року 2316,79 грн, в лютому 2016 року 1588,29 грн, в березні 2016 року 2844,18 грн, в квітні 2016 року 2070,38 грн, в червні 2016 року 696,05 грн, в липні 2016 року 5683,96 грн, в квітні 2017 року 433.20 грн, в липні 2017 року 646,72 грн, в серпні 2017 року 5705,47 грн, в вересні 2018 року 5113,84 грн, в жовтні 2017 року 6823,27 грн, в листопаді 2017 року 5416,09 грн, в грудні 2016 року 3281,30 грн.

Таким чином, суд зауважує, що грошове зобов`язання з податку на додану вартість фактично було визначено позивачу з тих же підстав, що грошове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та по військовому зборі, а саме: у зв`язку не використанням в господарській діяльності товарно матеріальних цінностей, які як уже зазначалося вище, були використані позивачем під час проведення ремонтних робіт в належних йому об`єктах нежитлової промисловості, які здаюся в оренду з метою отримання прибутку, що відповідає основному виду його діяльності.

З огляду на вказане, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № від 30.11.2018 також слід задовольнити.

Надаючи правову оцінку рішенням про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.11.2018 №, №, суд зазначає таке.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначаються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частини другої статті 2 Закону №2464-VI виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

У статті 1 Закону №2464-VI закріплено, що у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні:

єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, у тому числі фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців);фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно, та фізичні особи, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту).

Нормами частини другої статті 6 Закону №2464-VI визначено, що платник єдиного внеску зобов`язаний, зокрема своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством;

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, єдиний внесок нараховується на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Нормами частини п`ятої статті 8 Закону №2464-VI визначено, що єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

У разі якщо база нарахування єдиного внеску не перевищує розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід, сума єдиного внеску розраховується як добуток розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на місяць, за який отримано дохід (прибуток), та ставки єдиного внеску..

Відповідно до частин першої-другої статті 9 Закону №2464-VI єдиний внесок обчислюється виключно у національній валюті, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно із частиною третьою статі 9 Закону №2464-VI обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках,передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів , бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Нормами частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

Відповідно до частин одинадцятої дванадцятої статті 9 Закону №2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).

Згідно із частинами першою-четвертою статті 25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі несплати або несвоєчасної сплати частини суми страхових внесків, що сплачується за рахунок коштів державного бюджету відповідно до Закону України "Про державну підтримку сільського господарства України", положення цієї статті застосовуються виключно щодо суми страхових внесків, що має сплачуватися платником єдиного внеску.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з

Нормами частини десятої статті 25 Закону №2464-VI визначено, що на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Згідно із частиною одинадцятою статті 25 Закону №2464-VI орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску, зокрема такі штрафні санкції:

за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум;

за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску;

за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.

Відповідно до частини тринадцятої статті 25 Закону №2464-VI нарахування пені, передбаченої цим Законом, починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

У разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки нарахування пені зупиняється з дня подання скарги до органу доходів і зборів або позову до суду.

Згідно із частиною чотирнадцятою Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Суми пені та штрафів, передбачених цим Законом, підлягають сплаті платником єдиного внеску протягом десяти календарних днів після надходження відповідного рішення. Зазначені суми зараховуються на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для зарахування єдиного внеску. При цьому платник у зазначений строк має право оскаржити таке рішення до органу доходів і зборів вищого рівня або до суду з одночасним обов`язковим письмовим повідомленням про це територіального органу доходів і зборів, яким прийнято це рішення.

Оскарження рішення органу доходів і зборів про застосування фінансових санкцій зупиняє перебіг строку їх сплати до винесення органом доходів і зборів вищого рівня та/або центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, або судом рішення у справі. Строк сплати фінансових санкцій також зупиняється до ухвалення судом рішення у разі оскарження платником єдиного внеску вимоги про сплату недоїмки, якщо застосування фінансових санкцій пов`язано з виникненням або несвоєчасною сплатою суми недоїмки.

Порядок, строки та процедура оскарження вимоги про сплату єдиного внеску поширюються на оскарження рішень органу доходів і зборів щодо нарахування пені та застосування штрафів.

Нормами частини п`ятнадцятої статті 25 Закону №2464-VI визначено, що рішення органу доходів і зборів про нарахування пені та/або застосування штрафів, передбачених частинами одинадцятою і дванадцятою цієї статті, є виконавчим документом.

У разі якщо платник єдиного внеску не сплатив зазначені в рішенні суми протягом десяти календарних днів, а також не повідомив у цей строк орган доходів і зборів про оскарження рішення, таке рішення передається державній виконавчій службі в порядку, встановленому законом.

Суми штрафів та нарахованої пені, застосованих за порушення порядку та строків нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, стягуються в такому самому порядку, що і суми недоїмки із сплати єдиного внеску.

Суми штрафів та нарахованої пені включаються до вимоги про сплату недоїмки, якщо їх застосування пов`язано з виникненням та сплатою недоїмки.

Як вбачається із пункту 2.4.3 акту перевірки, в результаті вищезазначених порушень податкового законодавства щодо заниження чистого оподаткованого доходу у 2016-2017 роки на загальну суму 213097,66 грн. в т.ч.: за 2016 рік в сумі - 75998,23 грн. та за 2017 рік в сумі - 137099,43 грн, позивачем не сплачено суму єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу, у сумі 35 408,50 грн, в т.ч.: за 2016 рік - 13 469,33 грн, за 2017 рік - 21 939,17 грн, у зв`язку із чим відповідачем була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 30.11.2018 №, яка не є предметом розгляду даної справи.

Поряд з цим, згідно із оскаржуваним рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.11.2018 № за порушення абзацу 3, частини восьмої, статті 9 Закону№2464-VI та на підставі пункту 3 частини одинадцятої статті 25 №2464-VI до позивача також були застосовані штрафні санкції в розмірі 4887,79 грн (а.с.191 зворот.).

Як вбачається із розрахунку фінансових (штрафних) санкцій (а.с.192) штрафні санкції в сумі 4887,79 грн були застосовані саме у зв`язку із тим, що за наслідками перевірки позивачу донараховано 35 408,50 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, враховуючи висновки суду про безпідставність доводів податкового органу щодо заниження позивачем суми чистого оподатковуваного доходу, що є базою нарахування єдиного внеску, суд вважає, що рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.11.2018 № також є протиправним та підлягає скасуванню

Окрім того, матеріалами справи підтверджується, що перевіркою своєчасності сплати єдиного внеску встановлено, що в порушення вимог абзацу 1 частини другої статті 7 Закону №2464-VI, ФОП ОСОБА_2 несвоєчасно перераховано суму ЄСВ із сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб, що мало наслідком винесення рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.11.2018 №.

Перелік декларацій, за якими відбулася несвоєчасна сплата, кількість днів затримки, а також період нарахування пені наведено у пункті 2.5. акту перевірки, а також у розрахунку фінансових (штрафних) санкцій (а.с.186 зворот.-187)

Суд зауважує, що у поданій позовній заяві позивач не наводить зауважень чи заперечень стосовно таких обставин, як і не надає жодних доказів на спростування факту вчинення ним порушення у вигляді несвоєчасного перерахування суми ЄСВ із сум заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб.

Таким чином, суд доходить висновку, що відповідач при прийнятті рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.11.2018 № діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 30.11.2018 №, № та №, а також рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.11.2018 № та про відмову в задоволенні решти позовних вимог.

Згідно із частинами першою, третьою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно із квитанцією від 26.12.2018 за подання даного позову позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1577,09 грн (а.с.4).

Оскільки суд задовольняє позов частково, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір в сумі 1101,10 грн пропорційно до задоволених позовних вимог (47946,97 + 3995,59 + 53280,00 + 4887,79 = 110 110,35 Х 1 %).

Керуючись статтями 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 30.11.2018 №, №, № та рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску від 30.11.2018 №.

у задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у м. Києві на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1101,10 грн (одна тисяча сто одну гривню 10 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у м. Києві (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Головуючий суддя Т.М. Димарчук