Справа № 520/6327/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 р.Справа № 520/6327/25

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Калиновського В.А. , Бегунца А.О. ,

за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Обрій" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025, (головуючий суддя І інстанції: Котеньов О.Г.) по справі № 520/6327/25

за позовом Фермерського господарства "Обрій"

до Головного управління ДПС у Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Обрій" (далі позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДПС у Харківській області, оформленого листом №39808/6/20-40-07-10-10 від 04.09.2024 про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України;

- зобов`язати ГУ ДПС у Харківській області повторно розглянути повідомлення від 05.08.2024 №05/08 про знищення первинних документів та відповідність ФГ "Обрій" п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.03.2025 прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі.

24.03.2025 ГУ ДПС у Харківській області подало заяву про залишення позову без розгляду через пропуск позивачем строку звернення до суду.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.03.2025 позов залишено без руху та надано позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з моменту отримання копії ухвали шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до суду із зазначенням поважних причин пропуску строку та наданням необхідних доказів.

03.04.2025 на виконання вимог ухвали суду ФГ «Обрій» подало заяву, в якій просило поновити строк звернення до суду з цим позовом.

В обґрунтування зазначило, що 04.09.2024 отримало лист від ГУ ДПС у Харківській області, з якого достеменно не вбачалось, що останній є рішенням за наслідками розгляду заяви ФГ «Обрій» від 05.08.2024. У вересні 2024 р. позивач звернувся за відповідними роз`ясненнями до ГУ ДПС у Харківській області щодо отриманого листа від 04.09.2024 та лише 15.10.2024 відповідач повідомив підприємство, що спірний лист є рішенням про відмову у застосуванні положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України. Таким чином, саме з 15.10.2024 позивачу стало відомо про порушення своїх прав.

Крім того, просило врахувати введення воєнного стану на території України та місце розташування ФГ «Обрій», яким є Харківська область, Ізюмський район, село Чернещина, що тривалий час перебувало в окупації, а з 01.07.2023 по теперішній момент відноситься до територій активних бойових дій. Зазначені обставини також вплинули на своєчасність звернення до суду з цим позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 позов залишено без розгляду.

Залишаючи без розгляду позов, суд першої інстанції виходив з того, що про порушення свого права позивач дізнався 04.09.2024 в день отримання листа податкового органу, проте до суду звернувся 20.03.2025, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 122 КАС України та поважних причин такого пропуску не зазначив.

Позивач, не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував місцезнаходження позивача, що вплинуло на неможливість своєчасно звернутись до суду.

Так, ФГ «Обрій» розташоване у с. Чернещина Борівської селищної територіальної громади та межує з Луганською областю відстань до лінії бойових дій менше 5 км. Село Чернещина, до 03.10.2022 перебувало в окупації російської федерації та станом на теперішній момент відноситься до територій активних бойових дій, майже щоденно піддається артилерійським та мінометним обстрілам, скиданням КАБ зі сторони РФ, що є загальновідомим фактом та беззаперечно здійснення будь якої господарської діяльності у селі пов`язане з ризиком для здоров`я та життя. Через постійні обстріли в селі Чернещина з березня 2024 року відсутня електроенергія, інтернет та не працює Укрпошта, що також підтверджуються листом Борівської селищної військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 28.03.2025.

Зазначені обставини ускладнили процес збирання доказів та документів для належної підготовки позовної заяви, а також унеможливили ФГ «Обрій», звернутись з позовом до 04.03.2025.

ГУ ДПС у Харківській області (далі - відповідач) подало відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Учасники справи про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст.229, ч. 1 ст.308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційну скаргу, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частина 1 ст. 5 КАС України визначає, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття "дізнався" та "повинен був дізнатися".

Так, під поняттям "дізнався" необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Колегія суддів зазначає, що чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними.

Необхідно зауважити на тому, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Аналогічні правові висновки були висловлені Верховним Судом у постановах від 18.02.2022 у справі № 380/893/20, від 25.07.2022 у справі № 120/14148/21-а.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.08.2024 ФГ «Обрій» звернулось до ГУ ДПС у Харківській області із повідомленням про знищення первинних документів внаслідок збройної агресії РФ проти України.

04.09.2024 ГУ ДПС у Харківській області листом повідомило позивача про відмову у застосуванні до ФГ «Обрій» положень п.п.69.28 п.69 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень ПК України.

До суду про оскарження листа-відмови, ФГ «Обрій» звернулось засобами поштового зв`язку 18.03.2025 (згідно поштового штемпелю), тобто з пропуском строку звернення до суду, визначеного ч. 2 ст. 122 КАС України.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що отримавши відповідь від податкового органу 04.09.2024, саме з цієї дати позивач мав можливість оскаржити її до суду протягом 6 місяців, отже строк звернення до суду закінчився 04.03.2024.

Вирішуючи питання щодо дотримання позивачем строку звернення з цим позовом, суд першої інстанції вказував, що про існування спірного листа ФГ «Обрій» дізналось 04.09.2024, проте до суду звернулось 20.03.2025, тобто з пропуском шестимісячного строку.

Посилання підприємства на воєнний стан суд першої інстанції вважав таким, що не є достатньою підставою для поновлення строку з огляду на не наведення заявником обставин неможливості звернення до суду у встановлені строки через його запровадження.

Як наслідок, суд першої інстанції дійшов висновку про не наведення позивачем поважних причин пропуску строку та відсутність підстав для його поновлення.

Разом з тим колегія суддів вважає помилковими висновки суду щодо дати подання ФГ «Обрій» позову 20.03.2025, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 8, 9 ст. 120 КАС України останній день строку триває до двадцять четвертої години, але якщо в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, ФГ «Обрій» подало позов засобами поштового зв`язку, отже, останнім днем строку слід вважати дату, зазначену працівником АТ «Укрпошта» на поштовому штемпелі, а саме 18.03.2025.

Натомість, зазначена на штампі вхідної кореспонденції дата «20.03.2025» є датою реєстрації позовної заяви в суді першої інстанції, що не свідчить про подання позову саме в цей день в розумінні КАС України.

Таким чином, останнім днем оскарження спірного рішення є 04.03.2025, позивачем подано позов 18.03.2025, отже з незначним пропуском строку.

Звертаючись до суду позивач просив поновити строк звернення до суду, одна суд першої інстанції не врахував наведені заявником підстави пропуску строку, пов`язані з воєнним станом.

Так, суд першої інстанції вірно зазначив, що саме по собі посилання на введення воєнного стану на території України, не може бути поважною причиною для поновлення або продовження відповідного процесуального строку без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск відповідного строку.

Водночас, суд першої інстанції залишив поза увагою, наявності у ФГ «Обрій» складнощів своєчасного звернення до суду з цим позовом через місце розташування підприємства, а саме с.Чернещина Борівської селищної територіальної громади, яке майже щодня піддається ракетним та мінометним обстрілам.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що с.Чернещина Ізюмського району Харківської області знаходиться у безпосередній близькості до Луганської області, де ведуться активні бойові дії. Загальновідомими є обставини артилерійських та ракетних обстрілів Ізюмського району Харківської області, в тому числі і с.Чернещина.

Зазначене об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя і здоров`я працівників позивача, що в свою чергу дійсно мало вплив на своєчасність звернення до суду з позовом.

При цьому, пропущення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом є незначним (чотирнадцять днів).

Колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку в діях позивача не вбачається ознак зловживання процесуальними правами та обов`язками та зазначений вище пропуск строку не є співмірним з таким наслідком, як позбавлення особи конституційного права на доступ до правосуддя.

Верховний Суд, зокрема, у постановах від 30.06.2022 у справі № 120/1966/21-а, від 21.09.2023 у справі № 380/18170/22 неодноразово акцентував увагу на тому, що при застосуванні процесуальних норм необхідно уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до нівелювання процесуальних вимог, установлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини вже звертав увагу на те, що «застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірною гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007)».

З огляду на це, в контексті обставин справи, суди повинні звертати увагу на усі доводи позивача; на тривалість строку, який пропущено; на поведінку позивача протягом цього строку; на дії, які він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду та оцінювати їх в сукупності. Суди повинні гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Bellet v. France від 4 грудня 1995 року). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справах «Bellet v. France» та «Nunes Dias v. Portugal»).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі «Perez de Rada Cavanilles v. Spain»).

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

У розглядуваному випадку суд першої інстанції, вирішуючи питання про поновлення строку звернення до суду, занадто формально підійшов до оцінки обставин такого пропуску, не врахував тривалість пропущеного строку, що має визначальне значення для правильного вирішення спірного питання, що, в свою чергу, позбавило позивача права на звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позову, у зв`язку з чим ухвала суду на підставі ст.320 КАС України підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 312, 315, 317, 320, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського господарства "Обрій" задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі № 520/6327/25 скасувати.

Адміністративну справу № 520/6327/25 направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді В.А. Калиновський А.О. Бегунц
Повний текст постанови складено 02.06.2025 року