Справа № 160/7228/24
Суддя: Лукманова О.М.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2025 року м. Дніпросправа № 160/7228/24

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Лукманової О.М. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Дурасової Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання: Бендес А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року (суддя Боженко Н.В., м. Дніпро, повний текст рішення складено 11.11.2024 року) в справі №160/7228/24 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

в с т а н о в и в:

19.03.2024 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі по тексту відповідач), в якому, просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №1-0465-UA0033698 від 28.12.2023 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №1-0465-UA0033698 від 28.12.2023 року.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 року у справі №160/7228/24 скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 27.08.2024 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.05.2024 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.07.2024 року скасовано та справу № 160/7228/24 направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Верховний Суд направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції вказував, що суди попередніх інстанцій встановили, що позивач є фізичною особою-підприємцем з основним видом економічної діяльності 52.21 «Допоміжне обслуговування наземного транспорту, та платником єдиного податку». В той же час, судами попередніх інстанцій не встановлено чи об`єкт нежитлової нерухомості використовувався суб`єктом господарювання, позивачем у справі, у 2021 році (період за який нараховане податкове зобов`язання). Суди попередніх інстанцій не встановлювали чи відносяться об`єкти нерухомості загальної площі 130 кв.м, які оподатковані контролюючим органом (а саме: літ. А-1 -будівля охорони, загальною площею 16,2 кв. м; літ. В-1 - будівля охорони, загальною площею 5,5 кв. м; літ. Б - ангар, загальною площею кв. м; літ. Г - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Д - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Е - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Ж - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м; літ. З - нежитлове приміщення, загальною площею 23,9 кв. м) до тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності та/або малих архітектурних форм. Встановлення вказаних обставин є визначальним для застосування підпункту «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року позовні вимоги задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення №1-0465-UA0033698 від 28.12.2023 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що судом не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, висновки суду не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. Апелянт зазначав, що об`єктами оподаткування податком на нерухоме майно є об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, та їх частка, в свою чергу, існує податкова пільга, яка передбачає, що не є об`єктами оподаткування об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках. Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, об`єкти нежитлової нерухомості (автостоянки) не відносяться до тимчасових споруд чи малих архітектурних форм, натомість відповідно до пп. «г» пп. 14.1. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПКУ). Згідно пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку. Ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування. Згідно з підпунктом 266.1.1. пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Апелянт вказував, що підпунктом «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в редакції Закону України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» встановлено, що не є об`єктом оподаткування об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Відповідно до п. 8.1. Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом. Згідно з п. 8.2. Порядку №1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду. На підтвердження провадження своєї підприємницької діяльності, позивач був зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП. Позивачем, доказів подання у 2021 році повідомлення до контролюючого органу за формою № 20-ОПП про об`єкт нерухомого майна, а саме на автостоянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), яка складається з: будівля охорони, А-1, загальна площа (кв.м): 4.2, навіс, загальна площа (кв.м): 22, огорожа, № 1,2, через яке провадиться діяльність, суду не надано. ОСОБА_1 не надав доказів провадження господарської діяльності, як фізичною-особою підприємцем щодо об`єкту нежитлової нерухомості, а саме: автостоянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), вказане свідчить про відсутність підстав для використання преференції, передбаченої підпунктом «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, що, у свою чергу, призводить до наявності у власника обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах. В матеріалах справи відсутні документи (докази) на підтвердження того що відповідні споруди за адресою АДРЕСА_1 , мають відповідні документи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в межах її доводів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що податкова пільга є звільненням платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. Підставою для звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків за правилами підпункту «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України є особливість, що характеризує об`єкт оподаткування. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності (п.п. 266.3.2 п.266.3 ст.266 ПКУ). Згідно пп.266.7.1 п.266.7 ст.266 ПК України, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості. Апелянт вказував, що за даними інформаційно - комунікаційної системи контролюючого органу ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в ГУ ДПС (Правобережна ДПІ), як платник податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, та відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є власником об`єктів нежитлової нерухомості: автостоянка - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа яка підлягає оподаткуванню 130,0 кв. м. (Опис: літ. А-1 - будівля охорони, загальною площею 16,2 кв. м; літ. В-1 - будівля охорони, загальною площею 5,5 кв. м; літ. Б - ангар,загальною площею кв. м; літ. Г - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Д - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Е - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Ж нежитлове приміщення, загальною площею 21,1кв.м; літ. З - нежитлове приміщення, загальною площею 23,9 кв. м, дата державної реєстрації права власності 12.04.2016, частка власності 1/1). Підпунктом «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України в редакції Закону України від 16.01.2020 № 466-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві» встановлено, що не є об`єктом оподаткування об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках. У попередній редакції підпункту «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України було встановлено, що не є об`єктом оподаткування об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність в малих архітектурних формах та на ринках. Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Податкового кодексу України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 Податкового кодексу України). Апелянт вказував, що застосування підпункту «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України можливе у разі дотримання таких обов`язкових умов: об`єктний склад: об`єкти нежитлової нерухомості, суб`єктний склад: суб`єкти господарювання малого та середнього бізнесу, місце проведення діяльності: у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках. Від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки звільняються, зокрема фізичні особи - підприємці, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності. У доводах апеляційної скарги заявник зазначає, що платник податків зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП кожного разу після реєстрації, створення чи відкриття нових об`єктів оподаткування або об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням або через які провадиться діяльність. На підтвердження провадження своєї підприємницької діяльності, позивач був зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП. Позивачем, доказів подання у 2021 році повідомлення до контролюючого органу за формою № 20-ОПП про об`єкт нерухомого майна, а саме на автостоянку (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), яка складається з: будівля охорони, А-1, загальна площа (кв.м): 4.2, навіс, загальна площа (кв.м): 22, огорожа, № 1,2, через яке провадиться діяльність, не надано. Зазначав, що ОСОБА_1 не надав доказів провадження господарської діяльності, як фізичною-особою підприємцем щодо об`єкту нежитлової нерухомості, а саме: автостоянки (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), вказане свідчить про відсутність підстав для використання преференції, передбаченої підпунктом «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, що, у свою чергу, призводить до наявності у власника обов`язку зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, на загальних підставах.

Матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що відповідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 є власником об`єктів нежитлової нерухомості: автостоянка - реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа яка підлягає оподаткуванню 130,0 кв. м. (Опис: літ. А-1 -будівля охорони, загальною площею 16,2 кв. м; літ. В-1 - будівля охорони, загальною площею 5,5 кв. м; літ. Б - ангар, загальною площею кв. м; літ. Г - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Д - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Е - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв. м; літ. Ж - нежитлове приміщення, загальною площею 21,1кв.м; літ. З - нежитлове приміщення, загальною площею 23,9 кв. м, дата державної реєстрації права власності 12.04.2016, частка власності 1/1).

ГУ ДПС у Дніпропетровській області щодо ОСОБА_2 сформовано податкове повідомлення-рішення (форма «Ф») від 28.12.2023 року № 1-0465-UА0033698, яким визначено суму податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021 рік на суму 3900,00 грн.

Згідно свідоцтва № НОМЕР_1 від 18.05.2012 року ОСОБА_1 є платником єдиного податку.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області надано інформаційну довідку від 09.02.2024 року №365125739, згідно якої ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, відомості про об`єкти оподаткування каса за адресою АДРЕСА_2 , право власності, обрані види діяльності 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту (основний).

Згідно п. 266.1, п. 266.2, п. 266.3 ст. 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. Об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка. Базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт.

Згідно абз. «е» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України не є об`єктом оподаткування: об`єкти нежитлової нерухомості, які використовуються суб`єктами господарювання малого та середнього бізнесу, що провадять свою діяльність у тимчасових спорудах для здійснення підприємницької діяльності та/або в малих архітектурних формах та на ринках.

ОСОБА_1 вважає, що оскільки він є фізичною-особою підприємцем, здійснює свою господарську діяльності у сфері обслуговування наземного транспорту, нежитлову нерухомість автостоянку за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа яка підлягає оподаткуванню 130,0 кв.м використовує для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до пп.14.1.229 п.14.1 ст.14 ПК України спеціально відведені автостоянки - площа території (землі), що належить на правах власності територіальній громаді або державі, яка визначається органами місцевого самоврядування із встановленням правил щодо відповідальності за збереження транспортного засобу. До спеціально відведених автостоянок можуть належати комунальні гаражі, стоянки, паркінги (будівлі, споруди, їх частини), які побудовані за рахунок коштів місцевого бюджету з метою здійснення організації паркування транспортних засобів. Не належать до спеціально відведених автостоянок гаражі, автостоянки, власники або користувачі яких є платниками земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності, а також земельні ділянки, що належать до прибудинкових територій.

Згідно з пп 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, їх складові частини, що не є об`єктами житлової нерухомості.

Згідно п. 30.2 ст. 30 ПК України підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Згідно п.п. 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 ПК України платники податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних, зокрема, щодо права на користування пільгою із сплати податку та нарахованої суми податку.

Відповідно до п. 8.1, п. 8.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року №1588, платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом. Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України. Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У повідомленні за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду. На підтвердження провадження своєї підприємницької діяльності, позивач був зобов`язаний подавати повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП.

Згідно п. 266.5.1 п. 266.5 ст. 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 13.03.2025 року зобов`язував ОСОБА_1 надати дані щодо звернення до податкового органу з повідомленням про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням у тому числі щодо нежитлової нерухомостісті автостоянки за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа яка підлягає оподаткуванню 130,0 кв.м; дані щодо звернення з письмовою заявою до контролюючого органу для проведення звірки даних, зокрема, щодо права на користування пільгою із сплати податку та нарахованої суми податку; докази використання нежитлової нерухомості автостоянки за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа яка підлягає оподаткуванню 130,0 кв.м для здійснення підприємницької діяльності фізичною-особою підприємцем у тому числі для допоміжного обслуговування наземного транспорту

На виконання ухвали позивачем надано до суду відповідні докази та пояснення, надано паркувальні талони, які свідчать про прийняття транспортних засобів на паркування. Зокрема надано скріншот з онлайн-сервісу ParkMe (www.parkme.com), що використовується для пошуку, бронювання та навігації до найближчих доступних паркомісць у режимі реального часу. Наявність стоянки за адресою АДРЕСА_1 в онлайн-сервісі ParkMe підтверджує факт її функціонування як об`єкта, що надає послуги паркування. Позивач пояснює, що здійснює господарську діяльність на території автостоянки, що передбачає відповідну організацію, управління та отримання доходу від надання паркувальних місць.

Долучено до матеріалів справи копію технічного паспорту на майновий комплекс автостоянки, який свідчить, що нежитлові будівлі (споруди) є автостоянкою, паркувальним майданчиком.

Позивач вказував, що не звертався до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області з окремим повідомленням про всі об`єкти оподаткування, включаючи нежитлову нерухомість автостоянки за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01). Звернення до контролюючого органу з такою заявою є його правом, а не обов`язком, відповідно до норм Податкового кодексу України. Вказав, що у контролюючого органу є повний доступ до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є відкритим джерелом інформації про зареєстровані права власності на нерухомість. Податок за нерухоме майно, яке перебуває у власності фізичних осіб, нараховується контролюючим органом (Державна податкова інспекція) на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Надані докази доводять, що нежитлова будівля та споруди по за адресою АДРЕСА_1 використовувалась позивачем у 2021 році для власних господарських потреб як фізичною особою-підприємцем. Встановлено зв`язок наявності у власності позивача приміщення зі здійсненням господарської діяльності, провадження підприємницької діяльності.

Податок на нерухоме майно, що перебуває у власності осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи із загальної площі кожного окремого об`єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об`єкт (п.п. 266.3.3. Податкового кодексу України).

Отже, відповідно до пп. «е» пп. 266.2.2 п. 266.2 ст. 266 ПК України, нежитлові приміщення, які використовуються суб`єктами господарювання для здійснення підприємницької діяльності, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно. Право на пільгу встановлюється нормою ПК України та не потребує додаткового звернення до податкового органу для його підтвердження.

Суд приходить до висновку, що застосування абз. «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та інші юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (самостійне виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

ОСОБА_1 з 01.01.2012 року перебуває на спрощеній системі оподаткування за ставкою єдиного податку 5 відсотків доходу. Має у власності автостоянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01), яка складається з: літ. А-1 - будівля охорони, загальною площею 16,2 кв.м; літ. В-1 - будівля охорони, загальною площею 5,5 кв.м; літ. Б - ангар, загальною площею кв.м; літ. Г нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м; літ. Д нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м; літ. Е нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м; літ. Ж нежитлове приміщення, загальною площею 21,1 кв.м; літ. З нежитлове приміщення, загальною площею 23,9 кв.м; літ. К - навіс; літ. Л - навіс; літ. М - навіс; літ. Н - навіс; літ. О - навіс; №1-3 - огорожа; І - замощення, яка у межах провадження його підприємницької діяльності використовується для господарської діяльності, в оренду чи інше право користування третім особам не передає.

Для застосування певної податкової пільги, передбаченої абз. «е» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, позивач повинен бути не тільки фізичною особою-підприємцем, мати у власності нежитлове приміщення, а повинна використовувати будівлі, споруди, щодо яких існують спірні питання щодо їх оподаткування, безпосередньо для провадження власної господарськи діяльності.

Надані докази які доводять, що нежитлова будівля та споруди по за адресою АДРЕСА_1 використовувались ОСОБА_1 у 2021 році для власних господарських потреб як фізичною особою-підприємцем. Встановлено зв`язок наявності у власності позивача приміщення зі здійсненням господарської діяльності.

Таким чином, при винесення податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області не враховано застосування пільги при нарахування та обчисленні ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Слід враховувати, що згідно п. 4.1 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: зокрема презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

При вирішені спору, суд керується правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 17.02.2020 року у справі № 820/3556/17, від 17.03.2020 року у справі № 300/261/19, від 06.04.2020 року у справі № 420/879/19, від 17.07.2020 року у справі № 440/937/19, від 21.10.2020 року у справі № 806/2686/18, від 24.12.2020 року у справі № 160/9721/18, від 31.10.2023 року у справі № 160/11472/19.

Згідно ч. 1, ч. 6 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні позовних вимог, як і не передбачено повернення судових витрат у разі відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись статтями 242, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.11.2024 року в справі №160/7228/24 залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення у порядку ст.ст. 328 329 КАС України.

Головуючий - суддя О.М. Лукманова

суддя Л.А. Божко

суддя Ю. В. Дурасова