Справа № 580/11807/24
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Карпушової О.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, не ухвалено рішення, зокрема, щодо нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я за 4 календарних роки в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Додатковим судовим рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. В адміністративній справі №580/11807/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії ухвалено додаткове судове рішення.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні за станом здоров`я за 4 календарних роки у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовлено.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить додаткове рішення скасувати повністю та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що додаткове рішення є необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідності висновків суду матеріалам справи.

Апелянт зазначає, що оскільки на дату звільнення ОСОБА_1 його вислуга у календарному обчисленні складала 4 роки 00 місяців 13 днів, тобто менше встановленої законом вислуги 10 календарних років, він не набув права на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50%.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2025 та від 14.04.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду додаткового рішення суду першої інстанції.

Оскільки відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує додаткове судове рішення в частині задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 09.03.2022 по 12.08.2024 включно проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 та з 16.08.2024 по 27.08.2024 включно проходив службу у військовій частині НОМЕР_1

Згідно з витягом з наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по строковій частині) від 27.08.2024 №240 старшого солдата ОСОБА_1 , солдата резерву 1 резервного взводу 12 запасної роти військової частини НОМЕР_1 звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту «Б» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за станом здоров`я - за наявності інвалідності.

Оскільки на думку позивача військовою частиною НОМЕР_1 при звільнені не здійснено нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за станом здоров`я за 4 календарних роки в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, тому він звернувся до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 15 Закону України від 20.11.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) передбачено виплату військовослужбовцям одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин - на дату звільнення позивача з військової служби 27.08.2024) зазначено: « 2. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 1) 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я; … Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їх призову на військову службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували, крім тих осіб, які при попередньому звільненні з військової служби не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день звільнення таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, визначаються Кабінетом Міністрів України. …».

Як зазначено у п. 1 розділу XXXII "Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам", затвердженого 07.06.2018 наказом Міністерства оборони України №260, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за N 745/32197, військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби, військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або за призовом осіб із числа резервістів в особливий період) здійснюється виплата одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби у розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з п. 1 «Порядку та умови виплати деяким категоріям військовослужбовців одноразової грошової допомоги у разі звільнення з військової служби», затверджених 17.09.2014 постановою Кабінету Міністрів України №460, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (далі - військовослужбовці) та звільняються із служби, виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 згідно витягу із наказу командира військової частина НОМЕР_1 (по строковій частині) від 27.08.2024 звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» за наявності інвалідності відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я).

Таким чином, оскільки позивача звільнено з військової служби за станом здоров`я, то позивач має право на нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до п.1 частини другої статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Вказаними обставинами спростовуються доводи військової частини НОМЕР_1 про те, що у позивача відсутнє право на одноразову грошову допомогу у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби відповідно до абзацу 2 частини 2 статті 15 Закону №2011-XII.

Щодо доводів апелянта про те, що у позивача вислуга у календарному обчисленні складала 4 роки 00 місяців 13 днів, тобто менше встановленої законом вислуги 10 календарних років, колегія суддів зазначає таке.

Норми статті 15 Закону № 2011-XII не ставлять у залежність виникнення в військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні з набуттям певного періоду календарної вислуги років, у разі звільнення такого військовослужбовця за станом здоров`я.

Колегія суддів звертає увагу, що апелянт в обґрунтування своїх вимог посилається на норми пункту 2 частини другої статті 15 Закону №2011-XII щодо звільнення з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту; за віком; у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням (за бажанням військовослужбовця); у зв`язку із виявленням однієї з підстав, зазначених у пунктах 1 і 9 частини другої статті 31 Закону України «Про розвідку»; з підстав, визначених пунктом 1 частини другої статті 36 Закону України «Про розвідку»; у зв`язку з неможливістю призначення на іншу посаду в разі прямого підпорядкування близькій особі; у зв`язку з відкликанням мандата на право здійснення військової капеланської діяльності; через сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не виявили бажання продовжувати військову службу); за угодою сторін - у разі набуття військовослужбовцем права на пенсію за вислугу років.

Водночас відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звільнено із військової служби за станом здоров`я, а тому застосуванню до спірних правовідносин підлягає п. 1 частини другої статті 15 Закону України №2011-XII, яким передбачено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.

Відтак, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Оскільки апелянтом не надано належних доказів, які б підтверджували факт протиправності додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з додержання норм процесуального та матеріального права, в зв`язку з чим вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню.

Також позивачем до суду апеляційної інстанції 24.04.2025 подано заяву, в якій останній просить суд надати додатковий строк для сплати судового збору відповідачем за подачу апеляційної скарги.

Від військової частини НОМЕР_1 25.04.2025 до суду надійшла заява, в якій представник посилаючись на постанову Верховного Суду від 21.07.2022 у справі №2040/6743/18 зазначає, що при апеляційному оскарженні додаткових судових рішень, ухвалених відповідно до пунктів 2-3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, судовий збір не сплачується.

З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 252 Кодеску адміністративного судочинства України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у справі № 240/6150/18 від 20.12.2019 зазначив, що при апеляційному та касаційному оскарженні додаткового судового рішення, ухваленого відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, судовий збір підлягає сплаті з огляду на те, що він був сплачений у суді першої інстанції при поданні позовної заяви. Тобто, при розрахунку розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, були враховані ті позовні вимоги, що не були розглянуті судом при вирішенні справи і що зумовило звернення із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. В такому разі можна вирахувати розмір судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги, враховуючи розмір судового збору, що підлягав сплаті за ту частину позовних вимог, що не була розглянута судом першої інстанції при вирішенні справи. При апеляційному та касаційному оскарженні додаткових судових рішень, ухвалених відповідно до пунктів 2-3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: при ухваленні рішень, в яких суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення або судом не вирішено питання про судові витрати, судовий бір не сплачується, оскільки розмір судового збору при поданні позову не залежить від того, який спосіб виконання судового рішення, у випадку задоволення позовної вимоги по суті спору, просить обрати позивач, або від вимоги щодо розміру та порядку розподілу судових витрат. Вказані питання не є самостійними позовними вимогами в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України та не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору.

При розгляді апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 на додаткове рішення від 20 лютого 2025 року, суд дійшов висновку, що вимоги про розподіл судових витрат відносяться до позовних та впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.

Оскільки заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення задоволено частково, то сума судового збору за подачу апеляційної скарги підлягала сплаті у розмірі 726,72 грн.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга військової частини НОМЕР_1 підлягає залишенню без задоволення, а додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року - без змін.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а додаткове рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року у справі №580/11807/24 - без змін.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань військової частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) шляхом їх безспірного списання на реквізити Шостого апеляційного адміністративного суду: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/Печерс.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.), Рахунок отримувача UA1026007, Код класифікації доходів бюджету 22030101 несплачений при поданні апеляційної скарги судовий збір в розмірі - 726 (сімсот двадцять шість гривень) 72 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді: І.О.Грибан

О.В.Карпушова