Справа № 456/2273/25
Суддя: Бучківська В. Л.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/2273/25
Провадження № 2-аз/456/4/2025
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

03 червня 2025 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Яніцькій М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №456/2273/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом та просить поновити строк на звернення до суду; визнати протиправною та скасувати постанову № 583/25 від 29 березня 2025 року про накладення адміністративного стягнення, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , якою його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченою ч. 3 ст. 210-1 КУпАП; зобов`язати відповідача виключити відповідні дані з обліку адміністративних правопорушень; стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.05.2025 провадження у справі відкрито.

Суть заяви про забезпечення позову.

03.06.2025 позивач ОСОБА_1 подав на адресу суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов у справі №456/2273/25 шляхом зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_2 : вилучити (або призупинити дію) запис про нього, як порушника обов`язків військового обліку, внесений 24.02.2025 до Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, а також до інформаційної системи «Оберіг» та інших облікових реєстрів, до ухвалення рішення суду у справі по суті. В обґрунтування заяви покликається на те, що у межах розгляду адміністративної справи представником відповідача подано, як доказ у справі Витяг з Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, в якому зазначено, що його внесено до реєстру 24.02.2025 як порушника військового обліку з позначкою «неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначене у повістці». Однак повістка була оформлена лише 25.02.2025, а день явки, зазначений у ній 07.03.2025. Тобто внесення запису про порушення здійснено до дати самої події, що суперечить закону. Вважає, що зазначений запис в реєстрі створює передумови для неправомірного його затримання, створює репутаційні та соціальні ризики, порушує право на належний захист та презумпцію правомірності.

Відповідно до ст. 154 ч. 1-3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Наведена норма передбачає, що за загальним правилом, розгляд заяви про забезпечення позову проводиться судом без повідомлення учасників справи. Заявник викликається тільки у випадку необхідності надати додаткові пояснення та/або докази. Судове засідання для розгляду заяви про забезпечення позову призначається у виняткових випадках, за відсутності пояснень заявника та/або недостатності поданих ним доказів.

Суд не вбачає підстав для виклику заявника та призначення судового засідання, так як всі доводи викладені позивачем в заяві про забезпечення позову, до якої додані необхідні докази.

З урахуванням викладеного, суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Висновки суду та їх мотиви.

Розглянувши заяву, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Загальні норми.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено два випадки при яких допускається забезпечення позову, як до його пред`явлення, так і на будь-якій стадії розгляду справи: 1) невжиття таких заходів можеістотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправностірішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Приписом п. 1, 2 ч. 1 ст. 151 КАС України встановлено види забезпечення позову шляхом зупиненням дії індивідуального акта та заборона відповідачу вчиняти певні дії

Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

Суд звертає увагу, що будь-яке забезпечення позову у справі застосовується у виключних випадках за наявністю об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав будуть значними.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.11.2018 у справі №826/8556/17 (номер в Єдиному державному реєстрі судових рішень 78022699).

Також суд зазначає, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, перевіряє чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №800/521/17 зазначила, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Мотиви суду.

Як на підставу для забезпечення позову у справі, позивач ОСОБА_1 покликається на те, що у межах розгляду адміністративної справи представником відповідача подано як доказ у справі Витяг з Єдиного державного реєстру призовників військовозобов`язаних та резервістів, в якому зазначено, що його внесено до реєстру 24.02.2025 як порушника військового обліку з позначкою «неприбуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначене у повістці». Однак повістка була оформлена лише 25.02.2025, а день явки, зазначений у ній 07.03.2025. Тобто внесення запису про порушення здійснено до дати самої події, що суперечить закону. Вважає, що зазначений запис в реєстрі створює передумови для неправомірного його затримання, створює репутаційні та соціальні ризики, порушує право на належний захист та презумпцію правомірності.

Суд звертає увагу, що вказані обставини входять в предмет доказування у спорі та не можуть досліджуватися при розгляді заяви про забезпечення позову. Суд не має права досліджувати докази, які додаються сторонами та покласти їх в основу вирішення питання про забезпечення позову.

Забезпечення позову не може підміняти собою подання позову та має інші цілі, а все обгрунтування заяви позивача зводиться до незаконності спірної постанови.

Суд вважає, що необхідною умовою забезпечення даного позову є доведення обставин, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі.

ОСОБА_1 не надав доказів, що відповідач вживає заходів, вказаних ним у заяві про забезпечення позову.

У контексті наведеного, суд звертає увагу, що позивач не підтвердив, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Твердження заявника про те, що застосування заявлених ним заходів забезпечення позову сприятиме збереженню існуючого становища у спірних правовідносинах до розгляду справи по суті, оскільки відповідач може прийняти відповідні рішення щодо нього, зокрема неправомірного його затримання, створює репутаційні та соціальні ризики, порушує право на належний захист та презумпцію правомірності, що може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав у разі задоволення його позову, суд відхиляє як такі, що не підтверджуються жодними належними і допустимими, у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України, доказами.

Отже, підстав для забезпечення позову судом не встановлено, оскільки явна протиправність постанови не доведена, а вбачається спір та позивач звернувся до суду з відповідним позовом для його вирішення.

Юридичний критерій правомірності прийняття спірної постанови, в тому числі мотивованість і обгрунтованість такої постанови, ще підлягає дослідженню судом під час розгляду справи у позовному провадженні.

Висновки суду.

Таким чином, підстав для забезпечення позову відповідно до норми п. 1, 2 ч. 2 ст. 150 КАС України судом не встановлено. Тому заява є необгрунтованою і задоволенню не підлягає.

В той же час, суд звертає увагу, що у разі дійсного порушення прав заявника, судом буде вирішено відповіний спір та прийнято об`єктивне і справедливе рішення по суті.

Порядок оскарження ухвали.

Відповідно до ст. 256 ч. 1, 2 КАС України, ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ст. 154 ч. 8 КАС України).

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 248, 256 КАС України суд-

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі №456/2273/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративне правопорушеннявідмовити.

Ухвала набирає законної сили из моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали.

Головуючий суддя В. Л. Бучківська