Справа № 240/3638/25
Суддя: Окис Тетяна Олександрівна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Житомир справа № 240/3638/25

категорія 108020200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Окис Т.О., розглянувши в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» до Київської митниці Державної митної служби України про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови,

установив:

У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» (далі позивач, ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ») звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування рішення Київської митниці Державної митної служби України (далі відповідач, Київська митниця) про коригування митної вартості від 29 листопада 2024 року № UA100000/2024/000160/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/001235.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним було надано належний та достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом для митного оформлення імпортованого товару, а відповідач не довів ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що фактично була сплачена за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростовано.

Ухвалою суду від 21 січня 2025 року позов прийнято до провадження та призначено до розгляду в електронній формі у порядку спрощеного позовного провадження з наданням відповідачу строку для подання відзиву на позов.

12 березня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить у задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення про коригування митної вартості товарів є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим. Під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість такого не може бути визначена у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усієї інформації, необхідної для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. Зауважує, що з наданих декларантом документів митним органом установлено залучення третіх осіб до перевезення імпортованого товару. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Згідно статті 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади. Відповідно до наказу Міністерства фінансів України «Про затвердження Форми декларації митної вартості та правил її заповнення» від 24 травня 2012 року №599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини 2 статті 53 Митного кодексу України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; - калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару. Документи (заявки, рахунки, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт) від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані. Зауважує, що підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат, має однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Отже, на переконання відповідача, залишається не підтвердженою така складова митної вартості, як транспортування та неможливо перевірити достовірність включення до ціни товару інших складових митної вартості (зокрема, страхування, навантаження, вивантаження та обробка товарів), що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару. Наголошує, що надані декларантом платіжні документи (SWIFT) від 03 липня 2024 року № 0703 та від 22 липня 2024 року № 0722 не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки не відповідають вимогам, визначених в постанові правління Національного банку України від 28 липня 2018 року №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25 серпня 2022 №189) «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» (далі Постанова № 216). Акцентує увагу, що наданий документ № DU-E 24BR001568976-8 зазначений в гр. 44 МД під кодом 9610 (як копія митної декларації країни відправлення) не є митною декларацією країни відправлення, у відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, не забезпечено переклад зазначеного документу, відповідно до статті 254 Митного кодексу України. Також зауважує, що 22 листопада 2024 року за митною декларацією від 21 листопада 2024 року №24UA73U7 був проведений частковий митний огляд, за результатом якого встановлено, що на пакуванні оглянутих одиниць товару виявлено маркування «MADE IN PORTUGAL», що не відповідає відомостям, заявленим у графі 31 та 34 МД, де заявлено «Країна виробництва: BR» (Бразилія). Крім цього, на запит митного органу для підтвердження транспортних витрат декларантом додатково наданий договір від 02 серпня 2022 року № S-0822, укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Замовник) та «SLT TRANS LOGISTIC» (Виконавець). Однак зазначений Виконавець транспортних послуг не має відношення до даної поставки, згідно наданих до митного оформлення документів. Акцентує увагу, що до митного оформлення не надані заявка та банківські платіжні документи щодо оплати транспортних послуг від експедитора, які, відповідно до пунктів 2.2 та 4.2 Договору №1507-1 від 15 листопада 2024 року мали були оформлені. Також відповідно до інформації з сайту «searates.com» оцінювана партія товару вивантажена з борту судна 08 листопада 2024 року і зберігалась в порту CONSTANTA до 16 листопада 2024 року. Таким чином установлено зберігання вантажу протягом 8 днів, але декларантом не надана інформація (числове значення) щодо вказаної складової митної вартості товару. Отже такі витрати не додано до митної вартості товару, не визначено кількісно та не підтверджено документально. На переконання відповідача, додатково наданий імпортером прайс-лист, адресований виключно ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ», тобто має спрямованість на конкретного суб`єкта, хоча повинен бути призначений для необмеженого кола покупців. Таким чином, митний орган був позбавлений можливості здійснити порівняння заявленої вартості товару з «дійсною вартістю» товару, тобто з ціною, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується для продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Отже, такий документ не може слугувати підставою для визначення митної вартості товарів.

19 березня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначає, що обставини, якими відповідач обґрунтовує свою вимогу про надання додаткових документів та коригування заявленої позивачем митної вартості товару, є такими, що не впливають на правильність визначення митної вартості товару і не спростовують доводів, наведених у позовній заяві. Наголошує, що відповідно до умов Договору від 15 липня 2024 року №1507-1 при перевезенні вантажу по території України та у міжнародному сполученні Експедитор має право долучати третіх осіб, при цьому Експедитор залишається відповідальним за дії третіх осіб як за свої власні. Отже саме ТОВ «КАПРИКОН» є основним Експедитором, відповідальним перед позивачем за доставку товару. Усі інші перевізники у ланцюгу постачання підбиралися ТОВ «КАПРИКОН» на власний розсуд та не мали окремих договірних відносин з позивачем та не проводили з ним взаєморозрахунків. Вартість транспортних послуг, що вказані у довідці про транспортні витрати від 21 листопада 2024 № 2111-1 також відповідає вартості, яка вказана у рахунку на оплату ТОВ «КАПРИКОН» № 25 від 15 листопада 2024 року. Докази оплати зазначених послуг не могли бути надані під час декларування товару, оскільки на той час не були сплачені позивачем. Отже надані митному органу документи в сукупності спростовують будь-які підстави для сумнівів у достовірності заявленої позивачем вартості транспортування товару, оскільки містять усі числові значення, необхідні для визначення вартості транспортування товару до митного кордону України і не містять жодних розбіжностей. Також декларантом були надані документи, що підтверджують повний ланцюг перевезення товару з Бразилії до України. Наголошує, що відповідач у відзиві не навів обґрунтування висновку про невідповідність наданих імпортером платіжних документів вимогам чинного законодавства та не спростував твердження позивача про їх належне оформлення. Зауважує, що митна декларація країни відправлення в розумінні частини 2 статті 53 Митного кодексу України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів. Відтак, позивач не був зобов`язаний надавати митному органу копію митної декларації країни експорту разом з митною декларацією, а тому посилання митниці на відсутність цього документу є необґрунтованим. Окрім цього, з матеріалів справи не вбачається, що митний орган вимагав від декларанта надати переклад будь-яких документів. Позивач визнає, що під час пакування товару відправником було допущено помилку маркування «MADE IN PORTUGAL» замість «MADE IN BRAZIL». Однак після проведення митного огляду товару декларантом було надано митниці Сертифікат походження товару (Certificate of Origin) № BR064COM00 від 26 вересня 2024 року, виданий Федерацією торгівлі, послуг і туризму штату Баїя (Бразилія), яким засвідчується, що зазначені товари є бразильського походження та для експорту. До того ж зазначена розбіжність, на переконання позивача, не має жодного впливу на визначення митної вартості товару і не може бути покладена митним органом в обґрунтування відмови визначення митної вартості за ціною контракту, оскільки вона не стосується числових значень митної вартості товару. Наголошує, що «SLT TRANS LOGISTIC» здійснювало морське перевезення товару за дорученням ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», відповідно до договору від 02 серпня 2022 року № S-0822, укладеного між названими суб`єктами, який був наданий відповідачу разом з усіма іншими договорами на підтвердження ланцюга постачання товару з Бразилії до України. Саме тому твердження відповідача, що «SLT TRANS LOGISTIC» не має відношення до постанови імпортованого товару є безпідставним та не відповідає дійсності. Зазначає, що заявка до договору від 15 липня 2024 року №1507-1 на митницю не надавалася, оскільки у ній сторони узгоджують лише попередню вартість перевезення за узгодженим маршрутом, яка в подальшому може бути змінена виходячи з об`єму фактично наданих послуг. Звертає увагу, що відповідно до пунктів 3 та 4 частини 2 статті 53 Митного кодексу України обов`язок надати докази оплати стосується оплати за сам товар, а не вартості його транспортування, як помилково стверджує відповідач. Акцентує увагу, що не здійснював окремої оплати за завантаження/розвантаження чи зберігання товару у порту CONSTANTA. Всі ці послуги включені в транспортно-eкспедиторське обслуговування за межами державного кордону України (включно з навантажувально-розвантажувальними роботами), яке було надане ТОВ «КАПРИКОН» за Договором № 1507-1 від 15 липня 2024 року. Зауваження відповідача до прайм-листа, додатково наданого позивачем, на переконання останнього, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачем не надано будь-яких доказів того, що прайс-лист чи комерційна пропозиція містить у собі занижені ціни.

За результатами вивчення наявних у матеріалах справи доказів суд установив, що відповідач не виконав вимоги ухвали суду від 21 січня 2025 року. Наведене обумовило постановлення 22 квітня 2025 року ухвали про витребування у відповідача копій усіх документів, що були подані декларантом на підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару, за результатами вивчення яких прийняті оскаржувані рішення та картка, та зупинення провадження у справі до дати отримання таких документів.

З огляду на виконання відповідачем вимоги суду про надання документів, 03 червня 2025 року судом постановлено ухвалу про поновлення провадження у справі.

На підставі частини 1 статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Суд установив, що декларантом позивача 21 листопада 2024 року до Київської митниці подано митну декларацію №24UA3U7 для митного оформлення товару, а саме шпагати із сизалю для пакування тюків. Виробник: «SICOR BRASIL SOCIEDADE INDUSTRIAL DE CORDOARIA LTDA», ТМ «SICOR», країна виробництва BR (Бразилія).

На підтвердження визначеної у декларації митної вартості товару представником позивача до митної декларації подано: пакувальний лист (Packing list) від 25 вересня 2024 року; рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) виданий «SICOR BRASIL SOCIEDADE INDUSTRIAL DE CORDOARIA LTDA» №43 від 02 липня 2024 року; коносамент (Bill of loading) № SPK-ES24080006-AA, виданий «SPEAK LOGISTICS TRANSP. INTERNACIONAIS LTDA» від 17 вересня 2024 року; міжнародну автотранспортну накладну (CMR) №446879 від 14 листопада 2024 року; сертифiкат про походження товару (Certificate of Origin № BR064COM00 від 26 вересня 2024 року; квитанцію Swift ПроКредитБанк від 03 липня 2024 року про передоплату, здійснену ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» за товари, в сумі 5940,00 Євро відповідно до договору поставки №27-06/2024; квитанцію Swift ПроКредитБанк від 22 липня 2024 року про оплату здійснену ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» за товари, в сумі 13860,00 Євро; рахунок на оплату транспортних послуг від 15 листопада 2024 року № 25, виданий ТОВ «КАПРИКОН»; довідку про транспортні витрати видана ТОВ «КАПРИКОН» Вих. № 2111-1 від 21 листопада 2024 року; страховий сертифікат №003 від 17 вересня 2024 року до Генерального договору страхування вантажів №300242034.24 від 08 липня 2024 року; договір поставки №27-06/2024 між ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» та «Індустріальне товариство Кордовар» (SOCIEDADE INDUSRTIAL DE CORDOARIA, SA) від 27 червня 2024 року та Додаток №1 (Специфікація) до договору поставки №1 між ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» та «Індустріальне товариство Кордовар» (SOCIEDADE INDUSRTIAL DE CORDOARIA, SA) від 27 червня 2024 року; Договір доручення про надання послуг з митного оформлення товарів і транспортних засобів №01-07/24 між ТОВ «БРОКС-7» та ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» від 01 липня 2024 року; договір № 1409/23 про транспортно-експедиторське обслуговування між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «КАПРИКОН» від 14 вересня 2023 року; договір перевезення вантажів автотранспортом від 16 вересня 2019 року №209/19 між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «Транспортна компанія Бласко»; договір організації міжнародних транспортно-експедиційних послуг №1507-1 між ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» та ТОВ «КАПРИКОН» від 15 липня 2024 року; копію митної декларації країни відправлення № DU-E 24BR001568976-8 від 11 вересня 2024 року.

На виконання положень статей 52 55, 57, 58, 335 Митного кодексу України, пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, за результатами опрацювання документів, наданих для підтвердження заявленої митної вартості за митною декларацією від 21 листопада 2024 року № 24UA73U7 встановлено, що вони містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості або не містять достовірних та об`єктивних відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та містять розбіжності.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом до митного оформлення надані:

коносамент (як договір з експедитором) від 17 вересня 2024 року № SPK-ES24080006-AA, де перевізниками зазначені компанії «SPEAK LOGISTICS TRANSP. INTERNACIONAIS LTDA» та «FFWD LAMAN SHIPPING LTD»,

СMR від 14 листопада 2024 року № 446879, де перевізниками зазначені компанії «Pegasus Supply Chain Solutions» та LLC «Blasco Transport Company»,

довідку про транспортні витрати від 21 листопада 2024 року № 2111-1 та рахунок-фактуру від 15 листопада 2024 року № 5 від ТОВ «Каприкон»,

договір організації міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 15 липня 2024 року №1507-1, укладений між ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» (Клієнт) та ТОВ «Каприкон» (Експедитор);

договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 14 вересня 2023 року № 1409/23, укладений між ТОВ «Каприкон» (Клієнт) та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Експедитор);

договір перевезення вантажів автотранспортом від 16 вересня 2019 року №209/19, укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Замовник) та ТОВ «Транспортна компанія Бласко».

За результатами аналізу таких документів відповідач дійшов висновку, що відбулося залучення третіх осіб, а тому це є достатньою підставою для обґрунтованих сумнівів щодо правильності заявленої позивачем митної вартості товарів. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Документи (заявки, рахунки, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт) від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані.

Також митний орган дійшов висновку, що надані платіжні документи (SWIFT) від 03 липня 2024 року № 0703 та від 22 липня 2024 року № 0722 не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки не відповідають вимогам, визначеним в постанові Правління Національного банку України від 28 липня 2018 року №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25 серпня 2022 року №189) «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах».

Наданий документ № DU-E 24BR001568976-8 зазначений в графі 44 МД під кодом 9610 не є копією митної декларації країни відправлення, у відповідності до частини 3 статті 53 Митного кодексу України. Крім того, не забезпечено, переклад зазначеного документу, відповідно до статті 254 Кодексу.

Ураховуючи зазначене та керуючись положеннями частин 2 та 3 статті 53 та частини 5 статті 54 Кодексу, декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати до митного органу наступні документи:

- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

- транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачені положеннями наказу Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №599 та Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01 липня 2004 №1955-IV) у тому числі лінійний коносамент (MASTER BILL OF LADING);

- договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

- рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

- виписку з бухгалтерської документації;

- каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову (відповідно до статті 254 Кодексу);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також, декларанта повідомлено, що відповідно до положень частини 6 статті 53 Митного кодексу України він за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.

Декларантом на запит митного органу для підтвердження транспортних витрат додатково надані: договір від 02 серпня 2022 року № S-0822, укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Замовник) та «SLT TRANS LOGISTIC» (Виконавець); прайс-лист, адресований ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ».

За результатами аналізу таких документів митний орган дійшов висновку, що виконавець транспортних послуг «SLT TRANS LOGISTIC» не має відношення до даної поставки, згідно наданих до митного оформлення документів. Відповідно до п. 2.2 Договору від 15 липня 2024 року №1507-1 узгоджена Сторонами Заявка є невід`ємною частиною Договору, також згідно пункту 4.2 названого договору рахунки Експедитора підлягають оплаті протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку, отже мають бути оплачені до 22 листопада 2024 року. Вищезазначені документи, а саме Заявка та банківський платіжний документ щодо оплати транспортних послуг від Експедитора до митного оформлення не надані. Також відповідно до інформації з сайту «searates.com» оцінювана партія товару вивантажена з борту судна 08 листопада 2024 року і зберігалася в порту CONSTANTA до 16 листопада 2024 року. Таким чином встановлено зберігання вантажу протягом 8 днів, але декларантом не надана інформація (числове значення) щодо вказаної складової митної вартості товару. Отже такі витрати не додано до митної вартості товару, не визначено кількісно та не підтверджено документально.

Ураховуючи, що до митного оформлення не надані вищезазначені транспортні документи, у митного органу відсутня можливість перевірити повноту включення витрат на транспортування до митної вартості у повному обсязі. Таким чином, здійснити числовий розрахунок заявленої митної вартості не можливо. Отже, декларантом не надані всі необхідні відомості, що стосуються узгоджених послуг та витрат, понесених у зв`язку з переміщенням товару, розвантаженням, завантаженням та обробкою товару, що пов`язана з транспортуванням на митну територію України.

Наданий додатково прайс-лист не прийнятий митним органом на підтвердження заявленої митної вартості, оскільки такий адресований виключно ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ», що суперечить поняттю «дійсної вартості» у розумінні положень статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, бо вказані ціни не пропонуються кожному підприємству. Під «дійсною вартістю» розуміється ціна, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.

29 листопада 2024 року декларант листом б/н повідомив митний орган про надання всіх можливих додаткових документів і припинення терміну для їх надання у відповідності до пункту 6 частини 2 статті 255 Митного кодексу України.

Стверджуючи про відсутність у митного органу можливість здійснити перевірку достовірності декларування складових митної вартості (витрат на транспортування, зберігання, та інших додаткових витрат при перевезенні вантажу) у повному обсязі, за результатами проведення контролю митної вартості згідно статті 54 Митного кодексу України та Методичних рекомендацій, керуючись положеннями статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994, частини 6 статті 54 та частини 2 статті 58 Митного кодексу України, митний орган дійшов висновку, що використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до статті 58 Митного кодексу України неможливо. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку із тим, що ціни угоди на ідентичні товари не застосовані декларантом та не прийняті митним органом за ціною договору відповідно до умов, зазначених у статті 59 Митного кодексу України. Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку із тим, ціни угод на подібні товари не прийняті митницями відповідно до умов, зазначених у статтею 60 Митного кодексу України. Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень статті 62 Митного кодексу України. Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у статті 63 Митного кодексу України. Враховуючи вищевказане митну вартість імпортованого позивачем товару визначено із застосуванням резервного методу відповідно до статті 64 Митного кодексу України з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Джерело інформації митна декларація від 13 серпня 2024 року 24UA02U6 (з розрахунку 3,51 дол. США за 1 кг.), відповідно до якої імпортовано схожий за описом товар, а саме: «шпагат для пакування із сизалю: пресовий шпагат, натурального кольору».

За результатами вивчення поданих декларантом документів, відповідачем 29 листопада 2024 року прийнято рішення про коригування митної вартості товару № UA100000/2024/000160/2.

В розділі 33 названого рішення зазначено:

«Враховуючи положення статей 8 та 9 Конституції України, статті 54 Митного кодексу України (далі Кодекс), ст. 17 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди про тарифи й торгівлю 1994 року, митний орган має право упевнитися в істинності або точності будь-якої заяви, документа чи декларації, поданої для цілей митної оцінки під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару та зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Крім того, згідно визначення ст. 49 Кодексу митна вартість товару це вартість товару, яка базується на ціні що фактично сплачена або підлягає сплаті за поставлений товар. Відповідно до ст. 54 Кодексу контроль правильності визначення митної вартості товару здійснюється митним органом шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Згідно п.5.1 ст. 54 Кодексу митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Також, при здійсненні контролю митної вартості посадові особи митних органів керуються положеннями наказу Державної митної служби України від 01.07.2021 № 476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» (далі Методичні рекомендації).

При проведені контролю правильності визначення митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за митною декларацією від 21.11.2024 №24UA73U7 (далі МД) містять розбіжності в наданих документах та не містять документально підтверджених відомостей щодо ціни яка сплачена або підлягає сплаті. Поставка оцінюваного товару здійснюється на підставі контракту від 27.06.2024 № 27-06/24 (далі Контракт) укладеного між «SOCIEDADE INDUSTRIAL DE CORDOARIA, SA» (Постачальник) та ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» (Покупець). Пунктом 2.1 Контракту визначені умови поставки як FOB Salvador (Бразилія) (Інкотермс-2010).

Відповідно до положень Інкотермс, термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. Відповідно до частини 10 статті 58 Кодексу, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» (далі Наказ № 599) до зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Також відповідно до ст. 9 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін.

Для підтвердження витрат на транспортування декларантом до митного оформлення надані: коносамент (як договір з експедитором) від 17.09.2024 № SPK-ES24080006-AA де перевізниками зазначені компанії «SPEAK LOGISTICS TRANSP. INTERNACIONAIS LTDA» та «FFWD LAMAN SHIPPING LTD», СMR від 14.11.2024 № 446879 де перевізниками зазначені компанії «Pegasus Supply Chain Solutions» та LLC «Blasco Transport Company», довідку про транспортні витрати від 21.11.2024 № 2111-1 та рахунок-фактуру від 15.11.2024 № 5 від ТОВ «Каприкон». Також надані: договір організації міжнародних транспортно-експедиційних послуг від 15.07.2024 № 1507-1, укладений між ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» (Клієнт) та ТОВ «Каприкон» (Експедитор); договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 14.09.2023 № 1409/23, укладений між ТОВ «Каприкон» (Клієнт) та ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Експедитор); договір перевезення вантажів автотранспортом від 16.09.2019 №209/19 укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Замовник) та ТОВ «Транспортна компанія Бласко». Отже документи (заявки, рахунки, банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг, акти виконаних робіт) від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат має однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Таким чином, документи, що підтверджують складові митної вартості надано не в повному обсязі, містять розбіжності та не піддаються обчисленню та перевірці у відповідності до норм ч. ч. 2, 10, 21 ст. 58 Кодексу.

Пунктом 13 постанови правління Національного банку України від 28.07.2018 №216 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 25.08.2022 №189) «Про затвердження Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» (далі- Постанова № 216) визначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті засвідчується підписами [власноручним(ими)/електронним (ими)] уповноваженого працівника надавача платіжних послуг, який оформив платіжну інструкцію, та працівника, на якого покладено функції контролера. Надані платіжні документи (SWIFT) від 03.07.2024 № 0703 та від 22.07.2024 № 0722 не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки не відповідають вимогам, визначених в Постанові № 216.

Наданий документ № DU-E 24BR001568976-8 зазначений в гр. 44 МД під кодом 9610 не є копією митної декларації країни відправлення, у відповідності до ч. 3 ст. 53 Кодексу. Крім того, не забезпечено, переклад зазначеного документу, відповідно до ст. 254 Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 54 Кодексу митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості. Враховуючи зазначене та керуючись положеннями частин 2 та 3 статті 53 та частини 5 статті 54 Кодексу, декларанту пропонується на протязі 10 календарних днів надати до митного органу наступні документи: - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; - транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (передбачені положеннями наказу МФУ від 24.05.2012 №599 та ЗУ від 01.07.2004 №1955-IV) в тому числі лінійний коносамент (MASTER BILL OF LADING); - договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; - рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); - рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); - виписку з бухгалтерської документації; - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;- копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову (відповідно до ст. 254 Кодексу); - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Також, декларанта повідомлено, що відповідно до положень ч. 6 ст. 53 Кодексу він за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару, зокрема, які підтверджують складові митної вартості.

Декларантом на запит митного органу для підтвердження транспортних витрат додатково наданий договір від 02.08.2022 №S-0822 укладений між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Замовник) та «SLTTRANS LOGISТIC» (Виконавець), але вищезазначений Виконавець транспортних послуг не має відношення до даної поставки, згідно наданих до митного оформлення документів.

Відповідно до п. 2.2 Договору від 15.07.2024 №1507-1 узгоджена Сторонами Заявка є невід`ємною частиною Договору, також згідно п. 4.2 рахунки Експедитора підлягають оплаті протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунку, отже мають бути оплачені до 22.11.2024.

Вищезазначені документи, а саме Заявка та банківський платіжний документ щодо оплати транспортних послуг від Експедитора до митного оформлення не надані.

Також відповідно до інформації з сайту «searates.com» оцінювана партія товару вивантажена з борту судна 08.11.2024 і зберігалась в порту CONSTANTA до 16.11.2024. Таким чином встановлено зберігання вантажу протягом 8 днів, але декларантом не надана інформація (числове значення) щодо вказаної складової митної вартості товару. Отже дані витрати не додано до митної вартості товару, не визначено кількісно та не підтверджено документально.

Враховуючи, що до митного оформлення не надані вищезазначені транспортні документи, у митного органу відсутня можливість перевірити повноту включення витрат на транспортування до митної вартості у повному обсязі. Таким чином, здійснити числовий розрахунок заявленої митної вартості не можливо.

Отже, декларантом не надані всі необхідні відомості, що стосуються узгоджених послуг та витрат, понесених у зв`язку з переміщенням товару, розвантаженням, завантаженням та обробкою товару, що пов`язана з транспортуванням на митну територію України.

Наданий додатково прайс-лист адресований виключно ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ», що суперечить поняттю «дійсної вартості» у розумінні положень статті 7 Генеральної угоди з тарифів та торгівлі 1994 року, оскільки вказані ціни не пропонуються кожному підприємству. Під «дійсною вартістю» розуміється ціна, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції. Таким чином, наданий документ не може слугувати підставою для визначення митної вартості товарів.

Декларант листом від 29.11.2024 б/н повідомив митний орган про надання всіх можливих додаткових документів і припинення терміну для їх надання у відповідності до п. б ч. 2 ст. 255 Кодексу.

Таким чином, у митного органу відсутня можливість здійснити перевірку достовірності декларування складових митної вартості (витрат на транспортування, зберігання, та інших додаткових витрат при перевезенні вантажу) у повному обсязі.

Відповідно до п. 2.2.7 Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених Державною митною службою України від 01.07.2021 №476 перевірка правильності визначення митної вартості товарів здійснюється шляхом перевірки документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, вивчення маршруту транспортування товарів та перевірки достовірності декларування витрат на транспортування.

Враховуючи, що запропоновані митницею документи не надано, не підтверджені документально, не визначені кількісно та достовірно складові митної вартості, та ціна що сплачена або підлягає сплаті за оцінюваний товар, чим порушено вимоги частин 2, 10, 22 статті 58 Кодексу.

Не надання документів необхідних для здійснення контролю митної вартості відповідно до частини 6 статті 54 Кодексу є підставою для відмови декларанту у підтвердження заявленої ним митної вартості. Таким чином, відомості щодо складових митної вартості не підтверджені належним чином та не піддаються обчисленню та перевірці, що суперечить положенням частини 2, 10, 21 статті 58 Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 Кодексу, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. Також, положеннями ч. 6 ст. 54 Кодексу встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю, якщо заявлені неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, або заявлені відомості містять розбіжності та не містять всіх складових митної вартості, необхідних при її обчислені, а також коли декларантом не подано документів згідно із переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2-3 статті 53 Кодексу.

У зв`язку із зазначеним, за результатами проведення контролю митної вартості згідно ст.. 54 Кодексу та Методичних рекомендацій, керуючись положеннями ст.. VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994, ч. 6 ст. 54 та ч. 2 ст. 58 Кодексу, використання методу визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартість операції) відповідно до ст. 58 Кодексу неможливо.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів не застосований у зв`язку із тим, що ціни угоди на ідентичні товари не застосовані декларантом та не прийняті митним органом за ціною договору відповідно до умов, зазначених у ст. 59 Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів не застосований у зв`язку із тим, ціни угод на подібні товари не прийняті митницями відповідно до умов, зазначених у ст. 60 Кодексу.

Метод визначення митної вартості на основі віднімання вартості не застосований у зв`язку з відсутністю ціни, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до положень с.. 62 Кодексу.

Метод визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) не застосований у зв`язку з відсутністю наданої виробником товарів, що оцінюються, або від його імені інформації про їх вартість з дотриманням умов, зазначених у ст. 63 Кодексу.

Враховуючи вищевказане пропонується визначити митну вартість із застосуванням резервного методу відповідно до ст. 64 Кодексу з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, яка щонайбільшою мірою ґрунтується на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. Джерело інформації митна декларація від 13.08J024 24UA20923007.4502U6 (з розрахунку 3,51 дол. США за 1 кг., 3,355 євро за кг), відповідно до якої імпортовано схожий за описом товар, а саме: «шпагат для пакування із сизалю: пресовий шпагат, натурального кольору.».

Також 29 листопада 2024 року відповідач склав картку відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA100100/2024/001235, згідно якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено з таких причин: у відповідності до статті 54 Митного кодексу України неможливе митне оформлення за митною декларацією так як невірно розраховано вартість та вибрати метод визначення митної вартості. Згідно з рішенням про коригування митної вартості товару №UA100000/2024/000160/2 від 29 листопада 2024 року митру вартість скориговано.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товару вище вказаними рішенням та карткою відмовою, ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» звернулося з цим позовом до суду.

Відповідно до положень частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду і вирішення спору по суті, суд дійшов до таких висновків.

Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України у редакції, на час виникнення спірних правовідносин (далі МК України) встановлено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Відповідно до частини 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Положеннями частини 1 статті 257 МК України встановлено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

У частині 6 цієї правової норми зазначено, що умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом, Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до пункту 341 частини 1 статті 4 МК України митні органи центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, митниці та митні пости.

Згідно статті 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частин 1, 2 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 52 МК України встановлено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Згідно частини 4 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини 10 цієї статті.

У частині 5 цієї правової норми надається визначення терміну ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відповідно до частини 2 статті 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Стаття 53 МК України визначає перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

Згідно частини 2 названої правової норми документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок фактура (інвойс), або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 3 цієї правової норми у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пункті 1 частини 4 статті 54 МК України встановлено обов`язок митного органу здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Разом з тим, згідно частини 3 статті 53 МК України, якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо піни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду від 13 липня 2021 року у справі № 200/6521/20-а наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

У цій справі при декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно умов контракту, враховуючи витрати на перевезення.

Аналізуючи рішення митного органу про корегування митної вартості, суд приходить до висновку, що підставами його прийняття стало:

- не підтвердження витрат на транспортування;

- надані платіжні документи не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки не відповідають вимогам, визначеним в Постанові № 216.

Надаючи правову оцінку наведеним висновкам відповідача, суд зауважує на таке.

На підтвердження витрат на транспортування товару позивач надав міжнародну автотранспортну накладну (CMR) №446879 від 14 листопада 2024 року, договір організації міжнародних транспортно-експедиційних послуг №1507-1 між ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» та ТОВ «КАПРИКОН» від 15 липня 2024 року, рахунок на оплату транспортних послуг від 15 листопада 2024 року № 25, виданий ТОВ «КАПРИКОН», довідку про транспортні витрати видана ТОВ «КАПРИКОН» Вих. № 2111-1 від 21 листопада 2024 року, договір № 1409/23 про транспортно-експедиторське обслуговування між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «КАПРИКОН» від 14 вересня 2023 року, договір перевезення вантажів автотранспортом від 16 вересня 2019 року №209/19 між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» та ТОВ «Транспортна компанія Бласко», договір від 02 серпня 2022 року № S-0822 між ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» (Замовник) та «SLT TRANS LOGISTIC» (Виконавець), страховий сертифікат №003 від 17 вересня 2024 року до Генерального договору страхування вантажів №300242034.24 від 08 липня 2024 року.

Як установлено судом з названих документів, такі підтверджують укладення між позивачем та ТОВ «КАПРИКОН» договору з організації міжнародних транспортно-експедиційних послуг. На виконання умов названого договору ТОВ «КАПРИКОН» уклало договір з ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ», яке у свою чергу підписало договір з ТОВ «Транспортна компанія Бласко».

Суд зауважує, що згідно коносаменту (Bill of loading) № SPK-ES24080006-AA, який виданий «SPEAK LOGISTICS TRANSP. INTERNACIONAIS LTDA» від 17 вересня 2024 року, ТОВ «ЛАМАН ШИПІНГ» названий експедитором.

Договір між позивачем та ТОВ «КАПРИКОН» передбачає можливість останнього залучати третіх осіб для виконання зобов`язань по такому договору.

Застереження відповідача про те, що «SLT TRANS LOGISTIC» не має відношення до поставки імпортованого товару суд уважає помилковим, оскільки зазначена назва є скороченням від «SPEAK LOGISTICS TRANSP. INTERNACIONAIS LTDA», яка і видавала коносамент.

Вивчивши позиції сторін з цього питання, суд приходить до висновку, що висновки митного органу про не підтвердження витрат на транспортні послуги не відповідають фактичним обставинам справи.

Згідно рахунку ТОВ «КАПРКОН» від 15 листопада 2024 року у вартість наданих послуг включена компенсація морського перевезення вантажу за межами державного кордону України, компенсація міжнародного автоперевезення за межами державного кордону України та компенсація транспортно-експедиційного обслуговування за межами державного кордону України, а також компенсація міжнародного автоперевезення по території України та винагорода за транспортно-експедиційній послуги по території України.

Твердження відповідача про те, що позивачем не надано інформацію про вартість зберігання оцінюваної партії товару з 08 по 16 листопада 2024 року в порту CONSTANTA, суд до уваги не приймає, оскільки митним органом не надано доказів та не наведено нормативного обґрунтування на підтвердження того, що здійснення такого зберігання підлягало оплаті.

Зміст довідки щодо транспортних витрат підтверджує існуючі та беззаперечні факти домовленостей сторін та підтверджує правомірність заявленої митної вартості, і не змінює розмір складових

Згідно статті 53 МК України, заявка на перевезення не є обов`язковим документом, який має надаватися декларантом для підтвердження митної вартості. Зі змісту статті вбачається, що законодавець взагалі не визначив конкретний документ, який має підтверджувати розмір витрат на перевезення товарів.

Відповідач у рішенні про коригування митної вартості товару послався на наказ Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 599.

Суд зазначає, що вказаний наказ регулює правила заповнення декларації митної вартості та наводить можливі приклади документів на підтвердження вартості перевезення, але не встановлює вичерпного переліку таких документів, а його формулювання не містить обов`язкової вимоги.

Оскільки законодавством не визначено вичерпного переліку документів, що надаються декларантом на підтвердження розміру витрат на транспортування товарів, суд уважає, що надана контролюючому органу довідка про транспортні витрати є належним та допустимим доказом розміру таких витрат.

Таким чином, позивачем повністю підтверджена вартість транспортних послуг на всьому шляху переміщення товару до кордону України і саме така вартість включена до митної вартості товару відповідно до митної декларації.

Суд відхиляє посилання відповідача на відсутність заявки та оплати, оскільки відповідно до положень статті 49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Тобто, проведення оплата не є визначальним, а визначальним є декларування, заявлення митної вартості товару на підставі наданих документів.

Митний орган, жодним чином не обґрунтував, яким чином заявка до Договору організації міжнародних транспортно-експедиційних послуг №1507-1 між ТОВ «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» та ТОВ «КАПРИКОН» від 15 липня 2024 року впливає на визначення митної вартості за наявності довідки про таку вартість. При цьому, така заявка хоча і передбачена договором про надання транспортно-експедиторського обслуговування, але вона не входить до обов`язкового переліку документів, що підлягають наданню разом з митною декларацією.

Як убачається з оскаржуваного рішення, надані платіжні документи (SWIFT) від 03 липня 2024 року № 0703 та від 22 липня 2024 року № 0722 не підтверджують об`єктивно та достовірно заявлену митну вартість, оскільки не засвідчені підписами [власноручним(ими)/електронним (ими)] уповноваженого працівника надавача платіжних послуг, який їх оформив, та працівника, на якого покладено функції контролера.

Надаючи правову оцінку такому висновку митного органу, суд зауважує на таке.

Відповідно до частини 2 статті 40 ЗУ «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року №1591-ІХ з наступними змінами та доповненнями у редакції на час виникнення спірних правовідносин, платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Положенням про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженим постановою Правління Національного банку України 28 липня 2008 року №216, зокрема пунктом 14 розділу 2 визначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер документа для ініціювання платіжної операції (може містити цифри та літери); 2) дату складання документа для ініціювання платіжної операції (число - цифрами, місяць - цифрами або словами, рік - цифрами); 3) унікальний ідентифікатор платника або найменування (повне або скорочене) платника/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку платника в іноземній валюті або банківських металах, адресу платника; 4) найменування та місцезнаходження надавача платіжних послуг платника (назви країни і міста); 5) цифровий або літерний код іноземної валюти або банківського металу відповідно до Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року № 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 19 квітня 2016 року № 269) (зі змінами) (далі Класифікатор); 6) суму платіжної операції або масу банківських металів у тройських унціях цифрами (ціла частина числа відокремлюється комою) та словами; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування отримувача/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), номер рахунку отримувача в іноземній валюті або банківських металах, на який перераховуються кошти або банківські метали (для отримувача - фізичної особи, який не має рахунку, реквізит номера рахунку не заповнюється); 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача [для банку SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача; для небанківського надавача платіжних послуг отримувача SWIFT-код/(BIC) або інший ідентифікатор банку отримувача, у якого небанківський надавач платіжних послуг має відкритий розрахунковий рахунок та номер розрахункового рахунку небанківського надавача платіжних послуг]; 9) комісійні зазначається порядок сплати комісійних винагород (витрат) надавачу платіжних послуг платника й іншим надавачам платіжних послуг за перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів за рахунок платника (OUR) або отримувача (BEN) або платника та отримувача (SHA), надається право надавачу платіжних послуг платника утримувати комісійну винагороду без платіжної інструкції платника; 10) призначення платежу; 11) код країни отримувача (три символи) відповідно до його місцезнаходження або проживання (за наявності такої інформації) або країни реєстрації (заповнюється платником або надавачем платіжних послуг платника); 12) ідентифікаційний код платника - для юридичних осіб зазначається код за Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України (ЄДРПОУ) або обліковий номер, який присвоюється контролюючими органами, для фізичних осіб зазначається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті/запис в електронному безконтактному носії або в паспорті проставлено слово відмова); 13) підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком, або код автентифікації; 14) резидентність зазначає платник фізична особа свою та отримувача резидентність словами резидент чи нерезидент під час перерахування коштів в іноземній валюті або банківських металів на користь іншої фізичної особи в межах України. Надавач платіжних послуг має право передбачати в платіжній інструкції в іноземній валюті або банківських металах додаткові реквізити.

При цьому, у платіжних документах в іноземній валюті від інструкцій в іноземній валюті та банківських металах» (далі- Постанова № 216) визначено, що платіжна інструкція в іноземній валюті засвідчується підписами [власноручним(ими)/електронним (ими)] уповноваженого працівника надавача платіжних послуг, який оформив платіжну інструкцію, та працівника, на якого покладено функції контролера. Надані платіжні документи (SWIFT) від 03 липня 2024 року № 0703 та від 22 липня 2024 року № 0722 міститься посилання на контракт, зазначено дату операції, суму операції у валюті Євро, та найменування банку відправника і банку отримувача, є код відправлення.

Разом з тим, зі змісту оскаржуваного рішення про визначення митної вартості не вбачається, яким саме чином, обставини не зазначення в платіжній інструкції підписів (власноручних)/ електронних) відповідальних осіб платника вплинуло на достовірність визначення позивачем задекларованої митної вартості.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17, Верховний Суд зазначив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі №420/18880/21.

В постанові від 11 червня 201 9року у справі №813/1755/17 Верховний Суд зазначив, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару.

Суд не надає правової оцінки виявленню за результатами проведення часткового митного огляду на пакуванні оглянутих одиниць товару маркування «MADE IN PORTUGAL», що не відповідає відомостям, заявленим у графі 31 та 34 МД, де заявлено «Країна виробництва: BR» (Бразилія), оскільки таке не вплинуло на визначення митної вартості такого товару.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що імпортером надано документи, які підтверджують заявлену митну вартість імпортованих товарів з урахуванням усіх її складових.

Ураховуючи все вище викладене, суд приходить до висновку про безпідставність прийняття митним органом рішення про коригування митної вартості товарів № UA100000/2024/000160/2 від 29 листопада 2024 року.

Оскільки картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/001235 від 29 листопада 2024 року є похідним від рішення про коригування митної вартості товарів та прийнята на його підставі, така також підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінивши надані сторонами у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи.

З огляду на наведене, суд уважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд уважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Таким чином поверненню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень підлягає вся сума сплаченого судового збору.

Суд зауважує, що позивачем у цій справі сплачено судовий збір в загальній сумі 4844,40 грн згідно з платіжними інструкціями №4124 від 10 лютого 2025 року та №4207 від 18 лютого 2025 року.

У постанові Верховного Суду від 27 серпня 2024 року у справі №120/15468/23 зроблено висновок про те, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле.

Розрахунок судового збору у випадку оскарження рішення про коригування митної вартості разом з карткою відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення має здійснюватися виходячи лише з розміру різниці між митною вартістю, що була розрахована позивачем, та митною вартістю, що була визначена оскаржуваними рішеннями. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.

Відповідно до приписів підпункту 1 пункту 3 частини 2 статті 4 названого Закону за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 зазначеного Закону також передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19 листопада 2024 року №4059-ІХ станом на 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлений у розмірі 3028,00 грн.

Отже, 2422,00 грн, сплачені позивачем за подання позову до суду, є надмірно сплаченими і не підлягають розподілу відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд зауважує, що надмірно сплачені суми судового збору можуть бути повернуті відповідним судом на підставі клопотання позивача в Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 03 вересня 2013 року №787 з наступними змінами та доповненнями

Керуючись положеннями статей 2, 9, 72-77, 139, 242-246, 251, 257, 292, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Київської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA100000/2024/000160/2 від 29 листопада 2024 року та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товару, транспортних засобів комерційного призначення № UA100100/2024/001235 від 29 листопада 2024 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МА`РИЖАНИ ХЕМП КОМПАНІ» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене протягом 30 днів з дати його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Т.О. Окис

03.06.25