Справа № 120/5459/25
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2025 р. Справа № 120/5459/25

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши у місті Вінниці в порядку письмового провадження клопотання позивача про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 та ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (далі ? відповідач 1) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ? відповідач 2).

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 27.01.2025 позивач звернувся до відповідача з рапортом про його звільнення з військової служби за сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою (батьком), визнаною судом недієздатною.

30.01.2025 командуванням військової частини НОМЕР_1 було підготовлено та направлено до ІНФОРМАЦІЯ_1 подання на звільнення майора ОСОБА_1 з військової служби у запас за п.п. "г" п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", як такого, що підлягає звільненню за сімейними обставинами.

У поданні зазначено, що підставою для направлення є рапорт військовослужбовця про звільнення у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над рідним батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаним у встановленому законом порядку недієздатним.

На підтвердження зазначених обставин до подання додано копію рішення Барського районного суду Вінницької області від 19.12.2024 у справі № 125/1505/24, яким задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання недієздатним його батька ОСОБА_2 та встановлення над ним опіки.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 від 09.02.2025, надісланим на адресу військової частини НОМЕР_1 , повідомлено про наявність спору щодо доведеності підстав для звільнення військовослужбовця за сімейними обставинами в умовах правового режиму воєнного стану. У цьому ж листі ставиться під сумнів чинність рішення суду, яким встановлено факт опіки, зокрема, у контексті правомірності його застосування як підстави для звільнення з військової служби.

Позивач не погоджується з бездіяльністю відповідачів щодо його звільнення з військової служби, вважає її протиправною, а тому за захистом своїх прав звертається до суду.

Згідно з ухвалою суду від 28.04.2025 про відкриття провадження у справі розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

13.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 1 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

Також 19.05.2025 до суду надійшло клопотання відповідача 2 про передачу справи за підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Ухвалою суду від 19.05.2025 вказане клопотання залишено без задоволення.

19.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач 2 позов заперечує та просить відмовити у його задоволенні.

28.05.2025 до суду надійшло клопотання позивача про витребування доказів, в якому позивач зазначає, що станом на момент подання клопотання від ІНФОРМАЦІЯ_1 , як другого відповідача у справі, до суду не подано жодного відзиву на позовну заяву, не надано жодних письмових пояснень, заперечень чи документів, що стосуються обставин спору. Така процесуальна пасивність, на думку позивача, перешкоджає повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи, оскільки саме ІНФОРМАЦІЯ_3 є належним суб`єктом, на якого покладено повноваження щодо прийняття остаточного рішення стосовно звільнення військовослужбовців зі служби.

У зв`язку з цим позивач просить суд витребувати від ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідну інформацію та документи щодо розгляду подання про звільнення ОСОБА_1 з військової служби, зазначаючи, що вказані документи є необхідними для підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, зокрема факту протиправної бездіяльності в частині неприйняття рішення компетентним органом.

Позивач обґрунтовує своє клопотання положеннями статті 80 КАС України, вказуючи, що самостійно отримати ці документи він не має можливості, оскільки вони перебувають у володінні суб`єкта владних повноважень. Витребування таких доказів, як зазначено в клопотанні, має вирішальне значення для встановлення наявності чи відсутності порушення з боку відповідача та забезпечення ефективного судового захисту порушеного права.

Також 28.05.2025 до суду надійшла відповідь на відзив військової частини НОМЕР_1 .

Вирішуючи клопотання позивача про витребування доказів, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу приписів частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

За змістом частини третьої статті 77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Положеннями статті 79 КАС України визначено, що учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом із поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, нормами процесуального права чітко регламентовано порядок і спосіб надання учасниками справи доказів в адміністративному судочинстві задля підтвердження обставин, на яких ґрунтуються їх вимоги та заперечення. Позивач не звільняється від обов`язку доказування, але разом з тим саме суб`єкт владних повноважень-відповідач зобов`язаний довести перед судом правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, які оскаржуються, а також надати суду всі наявні у його розпорядженні документи (матеріали), які можуть бути використані судом як доказ.

Узагальнючи наведене, суд зазначає, що, ураховуючи принцип змагальності сторін, саме сторони відповідного публічно-правового спору повинні надати суду усі наявні в них докази, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Своєю чергою, на реалізацію принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, в тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, однак виконує субсидіарну роль у питанні збору доказів.

Водночас особливості витребування доказів судом регулюються положеннями статті 80 КАС України, відповідно до частини першої якої учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, має право подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 79 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

За вимогами ч. 2 ст. 80 КАС України у клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Про витребування доказів за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи, або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу (ч. 3 ст. 80 КАС України).

Як можна побачити з матеріалів справи, сторони у цій справі реалізували своє право на подання таких заяв по суті справи, як позовна заява, відзив та відповідь на відзив, разом з якими надали суду ті докази, які вважали за необхідне надати суду для обґрунтування своєї правової позиції та доведення тих обставин, на які вони покликаються.

Зокрема, 19.05.2025 до суду надійшов відзив ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідача 2), в якому викладено заперечення проти позову та додано належні письмові докази, що стосуються предмета спору. Також подано докази направлення копії цього відзиву позивачу. Таким чином, відповідач 2 реалізував своє процесуальне право та виконав обов`язок надати суду документи, які він вважає релевантними у цій справі, що свідчить про відсутність процесуальної бездіяльності з його боку.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що на цьому етапі судового процесу сторони подали наявні у їхньому розпорядженні докази, які, на їхню думку, є достатніми для підтвердження фактичних обставин, що мають значення для вирішення спору.

Позивач натомість не навів переконливих доводів на підтвердження того, що документи, які він просить витребувати, не були подані відповідачем або що відповідач 2 не в повному обсязі виконав свій обов`язок щодо доведення правомірності своєї поведінки.

Суд, у свою чергу, на цьому етапі судового процесу не вважає необхідним пропонувати сторонам надати додаткові докази та збирати докази з власної ініціативи.

Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що клопотання про витребування доказів є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 80, 166, 167, 248, 294 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення клопотання представника позивача про витребування доказів.

Ухвала не оскаржується та набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Суддя Сало Павло Ігорович