Справа № 580/2037/25
Суддя: Алла РУДЕНКО
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року справа № 580/2037/25
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Алли Руденко,

за участю:

секретаря судового засідання Ірини Могили,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Анжели Некоз (самопредставництво),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні в приміщенні суду адміністративну справу №580/2037/25 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

25.02.2025 до Черкаського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа платник податків ОСОБА_2 (далі позивач) з позовною заявою до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі відповідач), в якій просить визнати протиправними та повністю скасувати прийняті Головним управління ДПС у Черкаській області податкові повідомлення-рішення:

- від 19.08.2024 № 12025/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 340,00 грн за порушення п. 49.1, п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49; п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України за неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2023 р.;

- від 19.08.2024 № 11970/23-00-24-05-01 на суму 87 6353 грн 54 коп, в тому числі за податковими зобов`язаннями як податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 796 685,04 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 79 668,50 грн, за порушення п. 49.1, п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49; п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України;

- від 19.08.2024 № 11972/23-00-24-05-01 на суму 73 029 грн 46 коп, в тому числі за податковими зобов`язаннями з військового збору в сумі 66 390,42 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 6 639,04 грн, за порушення п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164; п. 167.1 ст. 167; п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України;

- від 19.08.2024 № 12026/23-00-24-05-01 адмінштрафи та інші санкції в розмірі 1 020,00 грн. за порушення п. 44.1, п. 44.3 ст. 44; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

Обгрунтовуючи позовну заяву позивач вказав, що спірні податкові повідомлення-рішення були прийняті на підставі акту документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог законодавства в частині повноти нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 від 24.07.2024 №8793/23-00-24-05-01/ (далі акт перевірки).

За висновком акта перевірки встановлено порушення позивачем:

- п. 49.1, п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 ПК України , внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік;

- п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179 ПК України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, які сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 796 685,04 грн;

- п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179, п.п. 1.1, п. 1.2, п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 66 390,42 грн;

- п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, внаслідок чого встановлено ненадання контролюючому органу первинних документів.

Заперечуючи проти вказаних порушень позивач зазначив, що відповідач відніс до суми доходу позивача, яка підлягає оподаткуванню, кошти у розмірі 4 426 028,00 грн.

Позивач заперечує, що вказана сума є його доходом. Посилаючись на зміст п.п. 14.1.54, п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України, стверджує, що доходом є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формі як на території України, її континентальному шельфі у виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами; джерела отримання доходу зазначені у п.п. п.п. 14.1.56 п. 14.1 ст. 14 ПК України. Проте відповідач у акті перевірки не вказав, до яких, серед встановлених Податковим кодексом України, видів та категорій доходу відноситься як дохід сума коштів 4 426 028,00 грн. При цьому посилається на недостатню чіткість п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України, оскільки до інших доходів, крім зазначених у ст. 165 ПК України, можно віднести будь-яку суму коштів у будь-якого суб`єкта тих або інших правовідносин. Вважає, що застосоване у даному випадку відповідачем для нарахування податкових зобов`язань положення п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України щодо терміну «інші доходи» не є юридично визначеним та не відповідає засадничому аспекту верховенства у справі. У зв`язку з відсутністю отримання доходу зазначає про відсутність обов`язку подавати декларацію про майновий стан за 2023 рік.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві на позовну заяву, наданому до суду 08.04.2025, вказав, що під час перевірки на підставі листа Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ встановлено отримання платником податків ОСОБА_2 доходів у вигляді переказів з використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі) в частині поповнення його рахунків фізичними особами на суму 4 426 028,00 грн, які відповідно до п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України підлягають оподаткуванню як інші доходи фізичних осіб податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1,5%. Позивач податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2023 рік не подав, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплатив. Також під час проведення перевірки позивач не надав документи на підтвердження отримання доходу (банківські виписки, тощо).

Вказані обставини свідчать про вчинення позивачем податкового правопорушення, передбаченого Податковим кодексом України, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на законних підставах і скасуванню не підлягають.

15.04.2025 позивач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому вказав, що поняття дохід пов`язано, має своїм походженням та правовим обгрунтуванням, з правом власності на актив, у тому числі права на актив і у формі коштів, в тому числі і національної валюти гривні. З посиланням на ч. 1 ст. 328 ЦК України, згідно якої право власності на кошти набувається на підставі укладеного договору, та ч. 1 ст. 1087 ЦК України, згідно якої розрахунки за участю фізичних осіб, не пов`язані із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть проводитися у готівковій або в безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді, стверджує, що відповідач у акті перевірки не навів та не надав доказів ані про дати укладення таких можливих договорів та розрахунків, ані про їх суми, а також не навів інформації про іншу сторону таких можливих відносин, окрім позивача; акт перевірки не містить дати та суми проведених операцій та участь у них інших осіб.

Вважає, що вказане свідчить про невідповідність акта перевірки вимогам пункту 5 Розділу 11 (основні вимоги до оформлення документальних перевірок» Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, щодо підтвердження фактів виявлених порушень первинними документами, регістрами податкового та бухгалтерського обліку.

Щодо листа Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ про проведені операції, то він у розумінні ЦК України не є договором чи розрахунковим (первинним) документом між сторонами договору. Окрім цього така інформаціє становить банківську таємницю та відповідач не мав права використовувати будь-яку інформацію, яка могла опинитися у нього через недотримання , в тому числі Національним банком України та ДПС України, банківської таємниці. При цьому суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Щодо запиту про надання документів, то стверджує про те, що його не отримував.

Ухвалою суду від 17.03.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалами від 15.04.2025 та 29.04.2025 судом були витребувані письмові докази.

Протокольною ухвалою суду від 20.05.2025 було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд встановив такі фактичні обставини.

Фізична особа-платник податків ОСОБА_2 є фізичною особою - резидентом та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Черкаській області, Городищенська ДПІ, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_1 .

Листом від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ Національний банк України у зв`язку з виявленням значних обсягів операцій поповнення рахунків фізичних осіб, ЕПЗ яких використовувались у схемі здійснення платежів на користь осіб, які організовують, проводять азартні ігри без відповідної ліцензії, що суттєво перевищували заплановані обсяги операцій, зазначені в опитувальниках та даних про фінансовий стан таких фізичних осіб, надав Державній податковій службі України інформацію про надходження переказів від фізичних осіб у значних розмірах із використанням реквізитів ЕІІЗ (р2р-платежі) на розрахункові рахунки фізичних осіб-платників податків.

Згідно з листом НБУ від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ на розрахункові рахунки ОСОБА_2 надійшли грошові кошти у сумі 4 426 028,00 грн.

Листом від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01-02-07 Державна податкова служба України повідомила Головне управління ДПС у Черкаській області про надходження вказаної інформації та зобов`язала забезпечити/вручити платникам податків повідомлень про обов`язок подання декларації про майновий стан та доходи за звітний (податковий) 2023 рік та залучення до декларування платників податків.

Головним управлінням ДПС у Черкаській області встановлено, що відповідно до відомостей в ІКС «Податковий блок» фізична особа-платник податків ОСОБА_2 , як фізична особа - підприємець не зареєстрований, податкова декларація про майновий стан і доходи за 2023 рік до ГУ ДПС у Черкаській не подавалась.

На підставі пп.191.1.1 п.191.1 ст.191, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 п.75.1 ст.75, пп.78.1.1, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України, листа ДПС України 26.03.2024 №8651/7/99-00- 24-01-02-07, наданої інформації, що надійшла листом Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ до Державної податкової служби України відповідно до наказу Головного управління ДПС у Черкаській області (далі - ГУ ДПС) від 13.06.2024 №1393-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 » проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи-платника податків ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства в частині повноти нарахування та своєчасності сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2023р. по 31.12.2023, за результатами якої складено акт перевірки від 24.07.2028 №8793/23-00-24-05-01/ НОМЕР_1 (далі акт перевірки).

Актом перевірки встановлено, що згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб-платників податків у періоді з 01.01.2023 по 31.12.2023 позивачу нараховано та виплачено доходи за ознакою « 101» (заробітна плата) у сумі 124 632,39 грн, за ознакою « 126» (додаткове благо) у сумі 320,11 грн , обов`язок щодо відображення яких у податковій декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається.

Згідно з листами ДПСУ від 26.03.2024 №8651/7/99-00-24-01-02-07 та Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ у періоді з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року фізична особа-платник податків ОСОБА_2 отримував грошові перекази від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом, при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, та з суми яких не сплачено податок на доходи з фізичних осіб та військовий збір, у розмірі 4426028,00 гривні.

Враховуючи вищевикладене, фізичною особою-платником податків ОСОБА_2 , в порушення п.49.І., п.п. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст.164, 176.1 ст.176, п. 179.1 ст.179 ПК України не подано до контролюючого органу податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2023 рік та не задекларовано суму отриманого доходу у розмірі 4426028,00 грн. як інші доходи.

Окрім цього позивачем при проведенні перевірки не були надані первинні документи (виписки банку, тощо).

За висновком перевірки позивачем порушено:

- п. 49.1, п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 ПК України , внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2023 рік;

- п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179 ПК України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, які сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 796 685,04 грн;

- п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179, п.п. 1.1, п. 1.2, п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 66 390,42 грн;

- п. 44.1, п. 44.3 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 ПК України, внаслідок чого встановлено ненадання контролюючому органу первинних документів.

На підставі акта перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення:

від 19.08.2024 № 12025/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 340,00 грн за порушення п. 49.1, п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49; п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України за неподання декларацій про майновий стан і доходи за 2023 р.;

- від 19.08.2024 № 11970/23-00-24-05-01 на суму 87 6353 грн 54 коп, в тому числі за податковими зобов`язаннями як податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 796 685,04 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 79 668,50 грн, за порушення п. 49.1, п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49; п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України;

- від 19.08.2024 № 11972/23-00-24-05-01 на суму 73 029 грн 46 коп, в тому числі за податковими зобов`язаннями з військового збору в сумі 66 390,42 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 6 639,04 грн, за порушення п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162; п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164; п. 167.1 ст. 167; п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України;

- від 19.08.2024 № 12026/23-00-24-05-01 адмінштрафи та інші санкції в розмірі 1 020,00 грн. за порушення п. 44.1, п. 44.3 ст. 44; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку встановленим фактичним обставинам справи суд виходить з наступного.

Спірні відносини врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Згідно пп. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 ПК України дохід, отриманий з джерел за межами України, - це будь-який дохід, отриманий резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності за межами митної території України, включаючи проценти, дивіденди, роялті та будь-які інші види пасивних доходів, спадщину, подарунки, виграші, призи, доходи від виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими та трудовими договорами, від надання резидентам в оренду (користування) майна, розташованого за межами України, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих за межами України портів, доходи від продажу майна, розташованого за межами України, дохід від відчуження інвестиційних активів, у тому числі корпоративних прав, цінних паперів тощо; інші доходи від будь-яких видів діяльності за межами митної території України або територій, непідконтрольних контролюючим органам.

Згідно з пп. 162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України платником податку на доходи фізичних осіб є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Пунктом 163.1 ст.163 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід;

доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання);

іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Відповідно до п. 164.1 ст.164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, а саме: будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними згідно з Кодексом №2755.

Згідно із п.п.164.1.2 п.164.1 ст.164 ПК України загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця.

Відповідно до п.п.164.1.3 п.164.1 ст.164 ПК України загальний річний оподатковуваний дохід дорівнює сумі загальних місячних оподатковуваних доходів, іноземних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, та доходів, отриманих фізичною особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Перелік видів доходу, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, передбачений пунктом 164.2 ст.164 ПК України, зокрема,

доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту);

дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу;

інші доходи, крім зазначених у статті 165 цього Кодексу (п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України).

Перелік доходів, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, передбачений ст. 165 ПК України, який є вичерпним.

Відповідно до п. 164.3 ст. 164 Кодексу №2755 при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах.

Отже за змістом вказаних приписів доходом фізичної особи, який підлягає оподаткуванню, є будь-який дохід, отриманий як у грошовій, так і у негрошовій формі, за виключенням доходів, передбачених ст. 165 ПК України.

Порядок нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб до бюджету визначено ст.168 ПК України.

Згідно з пп. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 ПК України платник податку, що отримує доходи від особи, яка не є податковим агентом, та іноземні доходи, зобов`язаний включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу та подати податкову декларацію за наслідками звітного податкового року, а також сплатити податок з таких доходів.

Згідно до п. 167.1 ст.167 Кодексу №2755 ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до п.п. 1.1 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.2 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Судом встановлено, що згідно листа Національного банку України від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ у періоді з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року фізична особа-платник податків ОСОБА_2 отримував грошові перекази від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом, при переказі коштів фізичними особами один одному, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом, у розмірі 4426028,00 гривні.

Вказана обставина позивачем визнається. При цьому позивач не надав як під час проведення перевірки, так і до суду доказів на підтвердження тієї обставини, що отриманий ним дохід відноситься до видів доходу, передбачених ст. 165 ПК України.

За вказаних обставин грошові кошти у сумі 4426028,00 гривні, які були перераховані позивачу як грошові перекази від фізичних осіб із використанням реквізитів ЕПЗ (р2р-платежі), що є платіжним інструментом, є іншим доходом, передбаченим п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164 ПК України та підлягають оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб та військовим збором.

Враховуючи, що позивачем податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не сплачені, суд дійшов висновку. що відповідачем доведено порушення позивачем п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п. 164.1, п.п. 164.2.20 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, п. 179.7 ст. 179 ПК України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, які сплачуються фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 796 685,04 грн, та порушення п.п. 1.1, п. 1.2, п.п. 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, внаслідок чого встановлено заниження суми податкового зобов`язання з військового збору, що сплачується фізичними особами самостійно за результатами річного декларування у сумі 66 390,42 грн.

За вказаних обставин податкове повідомлення-рішення від 19.08.2024 № 11970/23-00-24-05-01 на суму 876353 грн 54 коп, в тому числі за податковими зобов`язаннями як податок на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування в сумі 796 685,04 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 79 668,50 грн, та податкове повідомлення-рішення від 19.08.2024 № 11972/23-00-24-05-01 на суму 73 029 грн 46 коп, в тому числі за податковими зобов`язаннями з військового збору в сумі 66 390,42 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) 6 639,04 грн, прийняті на законній підставі і скасуванню не підлягають.

Щодо доводів позивача про те, що доходом є сума доходу, одержана від усіх видів діяльності, і відповідачем ця обставина не доведена, то вони є хибними, позаяк відповідно до пп.14.1.54 п.14.1 ст.14 ПК України дохід з джерелом їх походження з України - це будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Тобто отримання доходу від будь-яких видів їх діяльності є лише одним із видів доходу, який підлягає оподаткуванню.

Щодо доводів позивача про те, що грошові кошти у розмірі 4426028,00 грн не є його власністю, позивач у судовому засіданні пояснив, що він дійсно відкрив у банках декілька рахунків та за домовленістю надав доступ до них своєму знайомому Толіці Вадиму. За домовленістю останній користувався банківськими рахунками позивача для перерахування грошових коштів та сплачував позивачу грошові кошти за користування у розмірі 200-300 грн. Які грошові кошти перераховувались та у яких сумах, йому не було відомо. З вказаних підстав позивач вважає, що грошові кошти у розмірі 4426028,00 грн йому не належать, а тому він не є платником податку на доходи фізичних осіб та військового збору щодо них.

Згідно ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов`язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Враховуючи, що на банківських рахунках обліковуються власні кошти, суд оцінює критично пояснення позивача, та зазначає, що грошові кошти у розмірі 4426028,00 грн надійшли на банківські рахунки позивача, а тому є його власністю.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 19.08.2024 № 12025/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 340,00 грн за порушення п. 49.1, п. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2023 суд зазначає наступне.

Відповідно до п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані:

а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію;

в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.

Також, нормою пункту 179.1 статті 179 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 49.1 статті 49 ПК України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Згідно із п.п.49.18.4 п.49.18 ст.49 Кодексу №2755, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб, у тому числі самозайнятих осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що листом ГУ ДПС у Черкаській області_від 03.05.2024 №433/П/23-00-24-08-07 фізичну особу- платника податків ОСОБА_2 було повідомлено про необхідність подання декларації про майновий стан і доходи, надання обґрунтованих причин неподання декларації та сплати/несплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з наданням належним чином завірених копій підтверджуючих документів.

Враховуючи отримання доходу у 2023 році у розмірі 4426028,00 грн, позивач зобов`язаний був подати декларацію про майновий стан і доходи за 2023 рік. Проте декларацію про майновий стан і доходи (податкова декларація) за 2023 рік на дату складання акту позивач не подав.

Згідно п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, платежі, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 340 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Отже податкове повідомлення-рішення від 19.08.2024 № 12025/23-00-24-04-01 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 340,00 грн за неподання декларації про майновий стан і доходи за 2023 прийнято на законній підставі і скасуванню не підлягає.

Щодо податкового повідомлення-рішення від 19.08.2024 № 12026/23-00-24-05-01 про застосування штрафу в розмірі 1 020,00 грн. за порушення п. 44.1, п. 44.3 ст. 44; п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України суд зазначає наступне.

Згідно п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Пунктом 85.2 ст. 85 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Зі змісту акта від 18.07.2024 №1538/23-00-24-05-01/ вбачається, що ГУ ПС у Черкаській області у зв`язку з порушенням норм законодавства в частині невчасного подання податкової декларації та не включення суми доходів до загального річного оподатковуваного доходу за 2023 рік направило на адресу позивача з повідомленням про вручення запит від 03.05.2024 №607/П/23-00-24-08-07 щодо необхідності подання декларації про майновий стан і доходи, надання обгрунтованих причин неподання декларації та сплати /несплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з наданням належним чином завірених копій підтверджуючих документів. Запит від 03.05.2024 №607/П/23-00-24-08-07 був отриманий позивачем особисто 14.05.2025.

Також копія наказу ГУ ДПС у Черкаській області від 13.06.2024 №1393-п та письмове повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 13.06.2024 №203 вручені особисто позивачу 25.06.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Проте позивач не надав відповідачу первинні документи, на підставі яких на його банківський рахунок були зараховані кошти у сумі 4426028,00 грн.

Згідно п. 121.1 ст. 121 ПК України незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Враховуючи, що позивач не надав під час перевірки документів, на підставі яких на його банківський рахунок були зараховані кошти у сумі 4426028,00 грн, застосування штрафу у розмірі 1020 грн є обгрунтованим.

Позивач також вважає необгрунтованим акт перевірки, посилаючись на пункт 5 Розділу 11 Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, який передбачає, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

За змістом вказаних приписів підтвердження виявлених порушень здійснюється як первинними бухгалтерськими документами, так і іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отриманими від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податковою інформацією.

Згідно п.п. 83.1.1, 83.1.2, 83.1.6 п.83.1 ст.83 ПК України матеріалами, які є підставою для висновків під час проведення перевірок є, зокрема, документи, визначені ПК України; податкова інформація; інші матеріали, отримані у порядку та у спосіб, передбачені ПК України або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на органи ДПС.

Згідно п.п. 14.1.171 п. 14.1 ст 14. ПК України термін «податкова інформація» вживається у значенні, визначеному Законом України "Про інформацію";

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про інформацію» податкова інформація - сукупність відомостей і даних, що створені або отримані суб`єктами інформаційних відносин у процесі поточної діяльності і необхідні для реалізації покладених на контролюючі органи завдань і функцій у порядку, встановленому Податковим кодексом України.

Згідно ст. 72 ПК України для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла від платників податків та податкових агентів, від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, Національного банку України, банків, інших фінансових установ, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей, від органів влади інших держав, міжнародних організацій або нерезидентів, за наслідками податкового контролю, а також інша інформація, оприлюднена відповідно до законодавства та/або добровільно чи за запитом надана контролюючому органу в установленому законом порядку, а також інформація, наведена у скарзі покупця (споживача) щодо порушення платником податків встановленого порядку проведення розрахункових операцій із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи завдань та функцій.

За змістом вказаних приписів інформація про надходження на банківські рахунки позивача у сумі 4426028,00 грн, надана листом НБУ від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ, є підставою для складання акта про результати перевірки від 24.07.2024 №8793/23-00-24-05-01/, отже доводи позивача в цій частині є необгрунтованими.

Щодо доводів позивача про те, що лист НБУ від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ є недопустимим доказом у зв`язку з тим, що інформація по банківських рахунків позивача є банківською таємницею, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 74 Кас України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Стаття 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є:

1) відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки банків у Національному банку України;

2) інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.

Статтею 61 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що банки та Національний банк України зобов`язані забезпечувати збереження банківської таємниці шляхом, зокрема, обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю.

Випадки розкриття банківської таємниці передбачені статтею 622 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Так, частиною 5 статті 622 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України має право розкривати органам державної влади інформацію, що становить банківську таємницю та зібрану під час виконання ним його функцій, якщо така інформація може свідчити про правопорушення та/або використовуватися для запобігання, виявлення, припинення, розслідування правопорушень, притягнення винних осіб до відповідальності за їх вчинення.

Зі змісту листа НБУ від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ вбачається що він направлений відповідно до ч. 5 ст. 622 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з метою запобігання, припинення, проведення обгрунтованого розслідування порушень та притягнення винних осіб до відповідальності за їх вчинення.

Отже розкриття банківської таємниці щодо надходження на банківські рахунки позивача грошових коштів у розмірі 4426028,00 грн здійснено Національним банком України відповідно до вимог закону, а тому лист НБУ від 20.03.2024 №24-0006/21625/БТ є допустимим доказом у справі.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України у адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Враховуючи відмову у задоволенні позову, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 2 червня 2025 року.

Суддя Алла РУДЕНКО