Справа № 120/4540/25
Суддя: Моніч Б.С.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4540/25

Головуючий у 1-й інстанції: Поліщук Ірина Миколаївна

Суддя-доповідач: Моніч Б.С.

03 червня 2025 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Моніча Б.С.

суддів: Гонтарука В. М. Білої Л.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави на ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ, КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго", в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" щодо не приведення сховища №00027, розміщеного за адресою: м. Вінниця, вул.Енергетична, 5, у стан готовності до використання за призначенням у відповідність до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом МВС України №579 від 09.07.2018;

зобов`язати Акціонерне товариство "Вінницяобленерго" вжити заходів щодо приведення сховища №00027, розміщеного за адресою: м. Вінниця, вул.Енергетична, 5, у стан готовності до використання за призначенням у відповідність до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом МВС України №579 від 09.07.2018.

При цьому, в позовній заяві прокурор зазначив, що чинне законодавство України не передбачає повноважень ГУ ДСНС у Вінницькій області на звернення до суду із пред`явленими позовними вимогами, а тому, відповідно, заступник керівника Вінницької окружної прокуратури в особі вказаного суб`єкта владних повноважень також не має права на звернення до суду з такими вимогами. Разом із тим, оскільки відсутній орган, який має повноваження на звернення до суду із відповідними вимогами, а тому прокурор має право самостійно звертатись зі таким позовом до суду.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 09.04.2025 дану позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недотриманням вимог статей 160, 161 КАС України та встановлено 5-денний термін з дня одержання копії ухвали для усунення визначених у ній недоліків, шляхом: надання належного обґрунтування, в тому числі, нормативно-правового, підстав звернення прокурора до суду із даним позовом, за умови наявності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції щодо контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням; надання нормативно-правового обґрунтування наявності законодавчо визначених підстав для звернення прокурора саме з таким предметом позову.

10.04.2025 до суду надійшла заява на усунення недоліків позовної заяви, в якій прокурор зазначив, що чинне законодавство України не передбачає повноважень ГУ ДСНС у Вінницькій області на звернення до суду із пред`явленими позовними вимогами як позивача, то, відповідно, у заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в особі вказаного суб`єкта владних повноважень також не має права на звернення до суду з такими вимогами. Вказав, що прокурор звертається до суду як самостійний позивач з огляду на те, що у даному випадку відсутній державний орган, який уповноважений здійснювати представництво інтересів держави у спірних правовідносинах, а саме: на подання позову зобов`язального характеру у разі не виконання балансоутримувачем захисної споруди вимог законодавства у частині приведення захисної споруди №00027 у відповідність до Вимог щодо утримання та експлуатації захисних споруд цивільного захисту, затверджених наказом МВС від 09.07.2018 № 579.

ІІ. ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 15.04.2025 позовну заяву заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави до Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії разом з доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

ІІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що в межах спірних правовідносин наявний орган до повноважень якого віднесено здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням, а саме Державна служби України з надзвичайних ситуацій, в тому числі, її територіальні підрозділи.

В межах даного позову прокурор взагалі не вказує про існування обставин, які б давали підстави для висновку про неналежне виконання органами ДСНС своїх повноважень щодо контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням.

Здійснення контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням забезпечує ДСНС та її територіальні органи разом з міністерствами, іншими центральними та місцевими органами виконавчої влади, іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування з дотриманням вимог, передбачених п. 12 Порядку № 138, тому прокурору слід навести належне обґрунтування, в тому числі, нормативно-правове, підстав його звернення до суду із даним позовом, за умови наявності органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції щодо контролю за готовністю захисних споруд цивільного захисту до використання за призначенням.

Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність у державного органу (ДСНС) повноважень на звернення до суду саме із обраним прокурором способом захисту інтересів держави, у вигляді спонукання вжити заходи, не може бути підставою для звернення прокурора до суду як самостійного позивача.

Законодавством передбачено право ДСНС, як суб`єкта владних повноважень при застосуванні своєї компетенції, на звернення до суду виключно з позовами про застосування заходів реагування, що свідчить про виключність такого судового способу захисту цих суспільних інтересів у випадку створення загрози життю та/або здоров`ю людей.

Враховуючи те, що Кодекс цивільного захисту населення України не передбачає повноважень ДСНС (у тому числі ГУ ДСНС у Вінницькій області) на звернення до суду із пред`явленими прокурором позовними вимогами, то, відповідно, у заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави також немає права на звернення до суду з такими вимогами.

Оскільки належного нормативно-правового обґрунтування наявності законодавчо визначених підстав для звернення прокурора саме з таким предметом позову, прокурором не наведено, суд дійшов висновку про відсутність підстав для звернення прокурора з цим позовом та повернення позовної заяви на підставі п. 7 ч. 4 ст. 169 КАС України.

ІV. ДОВОДИ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та недотриманням норм матеріального права, просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове судове рішення, яким скасувати ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року по справі, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що ДСНС, інший орган державної влади, орган місцевого самоврядування не наділені повноваженнями/правом звернутися до суду з позовом про вжиття заходів щодо приведення в належний технічний стан та готовність до укриття населення захисних споруд цивільного захисту.

Водночас державні інтереси не можуть залишатись незахищеними з огляду на те, що законодавець наділив органи прокуратури функцією представництва саме цих інтересів у суді у виключних випадках.

Таким чином, при наявності порушення інтересів держави та бездіяльності органу місцевого самоврядування чи органу державної влади, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження, найефективнішим правовим способом захисту, поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право, буде саме здійснення органами прокуратури представництва інтересів держави. У разі, якщо уповноважені органи не мають повноважень звертатись з позовом до суду, статусом позивача наділяється прокурор.

Отже заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся із даною позовною заявою до суду за захистом інтересів держави відповідно до вимог чинного законодавства.

Окрім того апелянт зауважує, що визначення предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується ним під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження, з урахуванням чого висновки суду про наявність підстав для повернення позову через недоведеність підстав для звернення саме з обраним позивачем предметом позову є неприпустимими.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду не надходив.

V. ОЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги, виходячи з меж апеляційного перегляду, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), а також, надаючи оцінку правильності застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 3 Конституції України установлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Умови та особливості звернення до адміністративного суду прокурора визначені статтею 53 КАС України.

Частиною третьою статті 53 КАС України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, вступає за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу (частина четверта статті 53 КАС України).

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (частина п`ята статті 53 КАС України).

За правилами частини сьомої статті 160 КАС України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України визначені Законом України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII) статтею 1 якого установлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Абзацами 1, 2 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва (абзаци 1, 2 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзац 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру").

Аналіз положень частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Ці дві підстави для здійснення представництва прокурором інтересів держави в суді відрізняються як за передумовами, так і за наслідками.

У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює його неналежно. Нездійснення такого захисту проявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, коли він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але, всупереч цим інтересам, за захистом до суду не звертається. Водночас здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неефективною.

Суд зазначає, що захищати інтереси держави повинні, насамперед, відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, зокрема, замінює відповідного суб`єкта владних повноважень в судовому провадженні у разі, якщо той, усупереч закону, не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен зазначити, а суд - перевірити, причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.07.2018 у справі № 822/1169/17, від 13.05.2021 у справі № 806/1001/17 та Великою Палатою Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У разі ж відсутності органу, до компетенції якого віднесені повноваження щодо здійснення захисту законних інтересів держави або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

У пунктах 69, 70 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах. Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, цей довід прокурора суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу. Процедура, передбачена абзацами 3 і 4 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту.

У цій справі, обґрунтовуючи позовні вимоги, прокурор зазначив про те, що на балансі Акціонерного товариства "Вінницяобленерго" перебуває захисна споруда цивільного захисту №00027, сховище загальною площею 252,5 кв.м. місткістю 300 осіб. Зазначений об`єкт залишається неготовим до використання за призначенням впродовж тривалого часу, жодних заходів щодо приведення сховища у стан придатний до використання його за цільовим призначенням балансоутримувачем не вжито, через що не здатний забезпечити захист цивільного населення та у разі використання за призначенням може створювати загрозу для життя та здоров`я людей.

Водночас за доводами прокурора, невжиття Акціонерним товариством "Вінницяобленерго", як балансоутримувачем захисної споруди цивільного захисту №00027 заходів для приведення його до стану готовності суперечить інтересам держави та територіальної громади, а обраний прокурором спосіб захисту права спрямований на захист інтересів держави, зокрема, на захист країни в умовах збройної агресії, підвищення обороноздатності, а також на захист життя та здоров`я людей.

Також прокурор зазначав, що Державна служба України з надзвичайних ситуацій (далі - ДСНС) та її територіальні органи, на які покладені функції з реалізації державної політики з питань створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, не уповноважені на звернення до суду з вимогами про зобов`язання власника привести захисну споруду цивільного захисту у належний технічний стан та готовність до укриття населення, у зв`язку з цим з позовом прокурор звертається самостійно.

Колегія суддів звертає увагу на те, що перевірка права прокурора на звернення до адміністративного суду передує розгляду питання щодо правомірності дій відповідача, що оскаржуються (розгляду справи по суті).

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції про відсутність підстав для здійснення прокурором самостійного представництва інтересів держави в суді, Суд зазначає, що у постановах від 23.01.2025 у справі № 520/16197/23 та від 30.01.2025 у справі № 400/10777/23 Верховний Суд, проаналізувавши законодавчі положення щодо обсягу повноважень ДСНС у питанні реалізації державної політики щодо створення, утримання та реконструкції фонду захисних споруд цивільного захисту, дійшов висновку, що законодавець у відповідних профільних нормативно-правових актах не наділив ДСНС правом на звернення до суду із позовом щодо приведення у стан готовності захисних споруд та, відповідно, правом на оскарження бездіяльності балансоутримувачів щодо допущеного неналежного стану таких захисних споруд.

Аналогічні висновки щодо відсутності у ДСНС, та, як наслідок, і в прокурора в особі ДСНС, повноважень на звернення до суду з позовом до балансоутримувача захисної споруди щодо приведення її у належний стан було викладено Верховним Судом і у постановах від 24.01.2025 у справі № 520/13228/23, у справі № 520/30126/23, від 30.01.2025 у справі № 560/17801/23, від 30.01.2025 у справі № 400/4928/22, від 30.01.2025 у справі № 420/22304/23 та інших.

Водночас у цій справі Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду із цим позовом не в особі ГУ ДСНС, а самостійно.

Спірні правовідносини у цій справі виникли у зв`язку з реалізацією прокурором своїх процесуальних повноважень, визначених КАС України, щодо захисту інтересів держави. Ці повноваження спрямовані на забезпечення додержання законності у сфері обороноздатності держави, що має особливе значення в умовах збройного конфлікту, та стосуються усунення порушень законодавства у сфері цивільного захисту, які загрожують життю і здоров`ю мирного населення. Особливу увагу в цих обставинах прокурор приділяє питанням належного утримання, експлуатації та забезпечення функціонування колективних засобів захисту, таких як захисні споруди цивільного захисту, укриття та інші місця можливого перебування громадян під час збройної агресії.

З початком повномасштабної військової агресії Російської Федерації проти України 24 лютого 2022 року та введенням воєнного стану на всій території держави виникла нагальна потреба в забезпеченні ефективного функціонування захисних споруд цивільного захисту. Це зумовлено необхідністю гарантування основних конституційних прав людини, насамперед права на життя, здоров`я та безпеку, які мають пріоритетне значення в умовах війни. Тому прокурор, керуючись нормами чинного законодавства України, зокрема КАС України, вчиняє законні та необхідні дії, спрямовані на захист суспільних інтересів та інтересів держави у сфері цивільного захисту, що підтверджує юридичну обґрунтованість його процесуальних дій у контексті цього спору.

Важливим аспектом розглядуваних правовідносин є процесуальний статус прокурора відповідно до частини п`ятої статті 53 КАС України, згідно якої, у разі відкриття адміністративного провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати відповідні державні функції у спірних правовідносинах, цей орган набуває статусу позивача у справі. Водночас, якщо відповідний державний орган не існує або якщо у такого органу відсутні повноваження на звернення до адміністративного суду, прокурор повинен вказати про це в позовній заяві, і тоді саме прокурор набуває процесуального статусу позивача у справі. Ця норма процесуального законодавства чітко розмежовує випадки, коли прокурор є представником інтересів держави, від ситуацій, коли прокурор виступає у процесі безпосередньо в ролі позивача.

У контексті розглядуваних спірних правовідносин встановлено, що ГУ ДСНС у Вінницькій області не має повноважень звертатися до суду з позовами у зазначеній категорії спорів. Відповідно до частини п`ятої статті 53 КАС України, у такому випадку прокурор набуває процесуального статусу позивача.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції допустив помилку у правозастосуванні, ухваливши передчасне рішення щодо повернення позовної заяви, оскільки в даному випадку не врахував належним чином особливості правового регулювання статусу прокурора у адміністративному судочинстві та вимоги законодавства, яке передбачає право та обов`язок прокурора здійснювати процесуальні повноваження в інтересах держави за відсутності відповідних повноважень органу державної влади.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) №303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції не врахував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, а тому дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, позбавивши позивача, таким чином, права на судовий захист.

На підставі вищезазначеного колегія суддів констатує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення позову, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Враховуючи викладені обставини, колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про повернення позовної заяви позивачу, наявні підстави для скасування його ухвали та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали дійшов помилкового висновку про повернення позовної заяви, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

VI. ВИСНОВКИ СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом частини першої статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Підсумовуючи викладене, ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню в зв`язку з порушенням норм процесуального права з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави задовольнити.

Ухвалу Вінницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2025 року у справі за адміністративним позовом Заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави до Акціонерного товариства «Вінницяобленерго» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії скасувати.

Справу направити до Вінницького окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Моніч Б.С.

Судді Гонтарук В. М. Біла Л.М.