Справа № 607/5268/25
Суддя: Багрій Т. Я.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2025 Справа №607/5268/25 Провадження №2-а/607/264/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Багрія Т.Я., з участю секретаря судового засідання Новосад С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу в порядку ч.3 ст.194 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

встановив:

Адвокат Редько В.О. в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕНА №4188728 від 03 березня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що постановою серії ЕНА № 4188728 від 03.03.2025 року, яка винесена старшим лейтенантом поліції Тернопільського районного управління поліції відділу поліції №1 ГУНП в Тернопільській області Лабівським Романом Михайловичем, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 03.03.2025 р. о 15:32 год. у Тернопільському районі на автодорозі М-30, 125 км, керуючи транспортним засобом марки «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та здійснив обгін транспортного засобу, чим порушив п.8.4 ПДР. Позивач не порушував ПДР України в частині обгону транспортного засобу в зоні дії знаку 3.25, адже відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху України, обгін - це випередження транспортного засобу із виїздом на смугу зустрічного руху. На відеозаписі який було надано позивачу для огляду працівниками поліції, не зафіксовано того, що автомобіль «Volkswagen Touareg» державний номер НОМЕР_2 маневрував та перетинав суцільну лінію дорожньої розмітки та виїжджав на смугу зустрічного руху. Працівником поліції не було надано належних та допустимих доказів правопорушення. Під час складання постанови заперечення ОСОБА_1 працівником поліції не взято до уваги. Оскаржувана постанова не містить посилань на будь-які інші фактичні дані, на підставі яких поліцейський дійшов висновку про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Ухвалою судді від 28 березня 2025 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ухвали суду від 15 квітня 2025 року замінено неналежних відповідачів ОСОБА_2 та Відділ поліції №1 (м.Бережани) сектору поліцейської діяльності №1 (смт.Козова) Тернопільського районного управління поліції, на належного відповідача - Головне управління Національної поліції в Тернопільській області.

Позивач ОСОБА_1 та його представник Редько В.О. в судове засідання не з`явились, однак адвокат Вітів В.А. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача ГУНП в Тернопільській області, будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від представника відповідача ГУНП в Тернопільській області до суду надійшов відзив на позов. У відзиві представник позивача просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що поліцейським при винесенні постанови надано оцінку всім обставинам справи, враховано докази, які вказують, що позивачем вчинено вказане в оскаржуваній постанові адміністративне правопорушення та накладено стягнення з дотриманням норм чинного законодавства. Зазначає, що на відеозаписі ЕНА 4188728 зафіксовано вчинене позивачем правопорушення. У зв`язку із зайнятістю по службі, просить розглядати справу за відсутності представника ГУНП в Тернопільській області.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази та враховуючи норми чинного законодавства, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З оскаржуваної постанови серії ЕНА №4188728 від 03 березня 2025 року вбачається, що ОСОБА_1 03 березня 2025 року о 15 год. 32 хв. на автомобільній дорозі М-30 122км, керуючи транспортним засобом марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожного знаку 3.25 «Обгін заборонено» та здійснив обгін транспортного засобу, чим порушив вимоги п.8.4в ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП. Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до вимог ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до п. 8.4 «в» Правил дорожнього руху знак 3.25 «Обгін заборонено» забороняє обгін усіх транспортних засобів, крім поодиноких, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год. (Поодинокими вважаються одиночні транспортні засоби, автопоїзди, а також буксируючий транспортний засіб у зчепленні з буксированим).

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що оскаржуючи постанову серії ЕНА №4188728 від 03 березня 2025 року, позивач у позовній заяві покликається на те, що відповідачем, в супереч ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові, зокрема здійснення обгону.

На підтвердження правомірності оскаржуваної постанови, відповідачем надано суду диск із матеріалами відеофіксації, зафіксованими на відеореєстратор службового автомобіля працівників поліції, а також на нагрудну камеру. На відеозаписі під назвою ЕНА 4188728 зафіксовано рух автомобіля працівників поліції по автомобільній дорозі М30. На 00:00:37 вказаного відеозапису із-за повороту з`являється автомобіль, як згодом стане відомо марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 . На 00:00:37 вказаний автомобіль розминається із автомобілем працівників поліції.

Відповідно до визначення, наведеного в п. 1.10 ПДР обгін випередження одного або кількох транспортних засобів, пов`язане з виїздом на смугу зустрічного руху.

Дослідивши відеозапис під назвою ЕНА 4188728 можна дійти висновку, що автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 не виїжджав на смугу зустрічного руху. Із вказаного відеозапису неможливо достовірно встановити, що автомобіль марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснював будь-які маневри та порушив вимоги дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено».

На іншому відеозаписі під назвою export-54o7g (з нагрудних камер працівників поліції) зафіксовано лише обставини, які мали місце після зупинки транспортного засобу позивача, а також зафіксовано розмову працівника поліції із особою, яка стверджує, що автомобіль не здійснював обгін, тому зі змісту вказаного відеозапису неможливо встановити подію правопорушення (обгін), про яку йдеться в оскаржуваній постанові.

Жодних інших доказів, які би підтверджували те, що позивач ОСОБА_1 не виконав вимогу дорожнього знаку 3.25 «Обгін заборонено» та здійснив обгін транспортного засобу, суду не надано.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Єдиним доказом вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, є сама оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення. Однак, зазначена постанова є предметом спору між сторонами та не може розглядатися, як доказ, за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.07.2020 у справі №463/1352/16-а, в силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Відповідно до правил ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Жодних належних та допустимих доказів вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративних правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КАС України, для притягнення останнього до адміністративної відповідальності з дотриманням визначеної законом процедури, відповідачем не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем, всупереч вимог ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, факт порушення позивачем Правил дорожнього руху та правомірність винесення оскаржуваної постанови не доведено, належних та допустимих доказів, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суду не надано.

У відповідності до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з частиною першої статті 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду, як джерела права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 20.10.2011 у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.

Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки», «Ґаші проти Хорватії», «Трґо проти Хорватії»).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні, в тому числі і закріпленій в ст.62 Конституції України презумпції невинуватості.

Адміністративне правопорушення - це вчинок, який має форму або дії, або бездіяльності. Проте щоб вчинок можна було кваліфікувати як адміністративне правопорушення, він повинен мати сукупність юридичних ознак, що визначають склад правопорушення, а саме: об`єктивну сторону, об`єкт, суб`єктивну сторону (внутрішня сторона діяння, елементами якої є вина, мотив і мета) і суб`єкт. Наявність усіх ознак правопорушення є єдиною підставою для притягнення правопорушника до відповідальності. Якщо відсутня хоча б одна з ознак правопорушення, особа не може бути притягнута до відповідальності. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

На підставі наданих доказів та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, твердження позивача не спростовані, а тому, постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА 4188728 від 03 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн., слід скасувати та закрити провадження у справі.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст. 5,77, 139,194, 205,229, 241-243, 250, 255, 257, 271, 286, 297, п.п. 15.5 п.1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, ст. 7, 9, 33, 122, 245, 251, 252, 258, 268, 280, 283, 287-289, 293 КУпАП, суд,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА 4188728 від 03 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 (триста сорок) гривень - скасувати. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного судуабо через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками справи, яким повне рішення не було вручене у день його проголошення, у той же строк з дня його вручення.

Реквізити сторін:

- позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- відповідач: Головне управління Національної поліції в Тернопільській області, 46001, м, Валова вулиця, 11, Тернопіль, Тернопільська область, .

Головуючий суддяТ. Я. Багрій