Справа № 640/21247/21
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2025-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року ЛуцькСправа № 640/21247/21

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - ГУ ПФУ в м. Києві, відповідач) про зобов`язання перерахувати коефіцієнт заробітної плати (Кз) з використанням наявних в пенсійній справі матеріалів по заробітній платі з 01.07.2000 по 31.03.2008 включно, відповідно до діючих на дату перерахунку, а саме 01 березня 2019 року, норм Закону України від 09.07.2003 №1058-IV перерахувати пенсію та зобов`язати виплатити недоплачені суми пенсії починаючи з 01 березня 2019 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та з 01.05.2020 отримує пенсію за віком, яка призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-ІV). 15.05.2020 відповідач листом повідомив, що розмір його пенсії після перерахунку, обчислений відповідно до норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» далі Закон, становить з 01.05.2020 - 10019,23 грн., що є більшим за розмір пенсії обчисленої відповідно до Закону України «Про державну службу» і тому його автоматично переведено на пенсію по Закону №1058-ІV. Проте 21.05.2020 отримав пенсію у розмірі 8622,06 грн.

Зазначає, що відповідачем для розрахунку Кз використовується заробітна плата в тому числі і за 60 місяців до 1 липня 2000 року, що є вкрай не вигідним для нього. Неодноразово звертався до відповідача з питанням розрахунку коефіцієнту зарплати (далі Кз) з урахуванням зарплати з 07.2000 по 03.2008. Листом від 16.03.2021 відповідач зазначив, що для розрахунку Кз використана заробітна плата за період 01.12.1991 по 30.11.1996 та з 01.07.2000 по 29.02.2008, тобто за ті ж періоди коли обчислювалась пенсія у 2008 році.

Вважає, що величина Кз повинна становити 4,90992, а не 4,18742, тобто величина, яка була обчислена відповідачем в березні 2008 коли діяла інша редакція пункту 1 статті 40 Закону, а отже загальний розмір пенсії станом на 01.03.2019 повинен був складати 9154.91+250.58=9405.49 грн. З наведених підстав просив позовні вимоги задовольнити повністю.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.08.2021 прийнято справу до провадження та вирішено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

У відзиві на позовну заяву від 21.09.2021 №2600-0903-7/150601 відповідач позовних вимог не визнав, посилаючись на те, що Законом не передбачено можливості збереження під час кожного наступного перерахунку пенсії коефіцієнту заробітної плати, який був до її попереднього перерахунку. З 01.05.2020 розмір пенсії позивача розраховано за період роботи з 01.12.1991 по 30.11.1996 та з 01.07.2000 по 29.02.2008, з урахуванням страхового стажу 40 років 11 місяців 12 днів. Коефіцієнт страхового стажу позивача становить 0,40917, індивідуальний коефіцієнт заробітної плати 4,1874.

Вважає, що Головне управління при розрахунку пенсії позивача діяло відповідно до вимог Закону №1058. Просило суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

У відповіді на відзив від 12.10.2021 позивач просить суд задовольнити його позовні вимоги з урахуванням підстав наведених в позовній заяві.

Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 №2825-IX (далі - Закон №2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

На підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №2825-IX (в редакції Закону №3863-ІХ) та Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженому наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, проведено автоматизований розподіл адміністративних справ, які не розглянуті окружним адміністративним судом міста Києва, між окружними адміністративними судами України; за його результатами справа №640/18393/21 передана на розгляд та вирішення Волинському окружному адміністративному суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Волинського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 цю справу передано для розгляду судді Мачульському В.В.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2025 дану справу прийнято до провадження, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Враховуючи вимоги статті 262 КАС України судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є пенсіонером та перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві з 12.03.2008. Пенсія призначена відповідно до Закону України «Про державну службу».

15.04.2020 позивач звернувся з заявою до ГУ ПФУ в м. Києві про проведення перерахунку пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Листом від 05.05.2020 №2600-0308-8/54647 ГУ ПФУ в м. Києві повідомило позивача про те, що його переведено на пенсію за віком відповідно до Закону №1058-IV, з 01.05.2020.

23.03.2021 позивач звернувся зі скаргою до Пенсійного фонду України щодо не правильного перерахунку пенсії.

22.04.2021 Пенсійний фонд України на порталі електронних послуг повідомив позивача, що пенсія обчислена відповідно до вимог чинного законодавства.

Не погоджуючись з доводами відповідача, щодо розрахунку коефіцієнта заробітної плати, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 40 Закону №1058-IV для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Отже, врахуванню підлягає заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 року, за двох умов: волевиявлення особи, якщо заробітна плата підтверджена первинними документами, або якщо страховий стаж починаючи з 01.07.2000 року становить менше 60 місяців.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», коефіцієнт страхового стажу, що застосовується для обчислення розміру пенсії, визначається із заокругленням до п`яти знаків після коми за формулою: Кс - коефіцієнт страхового стажу; См - сума місяців страхового стажу; Вс - визначена відповідно до цього Закону величина оцінки одного року страхового стажу (у відсотках). За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням періодів до набрання чинності цим Законом не може перевищувати 0,75, а з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом десятим ч. 3 ст.24 цього Закону.

Таким чином коефіцієнт заробітної плати не є сталою величиною, а розраховується заново кожного разу при перерахунку пенсії у зв`язку зі змінами розміру заробітної плати.

З матеріалів пенсійної справи вбачається, що з 01.05.2020 позивача переведено з пенсії за віком обчисленої відповідно до Закону №3723, на пенсію за віком , обчислену відповідно до Закону України №1058.

Розмір пенсії з 01.05.2020 обчислено відповідно до ст. 40 Закону №1058 з урахуванням страхового стажу 40 років 11 місяців 12 днів, відповідно до заробітної плати позивача за період роботи з 01.12.1991 по 30.11.1996 та з 01.07.2000 по 29.02.2008. Коефіцієнт заробітної плати - 4,18742, із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарні роки 2014-2016 3764,40, збільшеного на коефіцієнти 1,17 та 1,11.

Враховуючи норми чинного законодавства, що регулюються спірні правовідносини суд дійшов висновку, що використовуючи для обчисленні пенсії позивача відомості про заробітну плату за період з 01.12.1991 по 30.11.1996 та з 01.07.2000 по 29.02.2008, ГУ ПФУ в м. Києві діяв правомірно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Позивачем не спростовано належними та достовірними доказами розрахунок розміру його заробітку при обчисленні пенсії, який був проведений відповідачем.

На час виникнення спірних правовідносин частина друга статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачала, що для забезпечення індексації пенсії щороку проводиться перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії.

Показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, щороку збільшується на коефіцієнт, що відповідає 50 відсоткам показника зростання споживчих цін за попередній рік та 50 відсоткам показника зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року, в якому проводиться збільшення, порівняно з трьома календарними роками, що передували року, який є попереднім щодо року, в якому проводиться збільшення.

Пунктом 1 Постанови № 251 встановлено, що у 2020 році перерахунок пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону № 1058-IV проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, який враховується для обчислення пенсії, в розмірі 1,11.

Пунктом 3 Постанови № 251 установлено, що з 1 травня 2020 в разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації, щомісячної компенсації у разі втрати годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших доплат до пенсій, встановлених законодавством (крім пенсій за особливі заслуги перед Україною), в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону №1058 з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 зазначеного Закону, не досягає 2100 гривень, таким особам надається доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру, яка враховується під час подальших перерахунків пенсії.

На виконання положень Постанови №251 відповідачем проведено з 01.05.2020 перерахунок пенсії позивача.

Так, з 01.05.2020 розмір пенсії позивача склав 8622,06 грн:

- 8376,36 грн - основний розмір пенсії за віком;

- 245,70 грн - доплата за 15 років понаднормового стажу (1638,00х15%).

У зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму в Україні, 01.07.2020 було проведено перерахунок пенсії позивача. Розмір пенсії склав - 8633,16 грн.:

- 8376,36 грн - основний розмір пенсії за віком;

- 256,80 грн - доплата за понаднормовий стаж.

Таким чином, відповідачем правомірно здійснено перерахунок пенсії позивача, на підставі заяви та у відповідності до вимог Постанови № 251 (01.05.2020), а отже позовні вимоги позивача є необґрунтованими.

В позовній заяві позивач вказує, що при призначенні пенсії у березні 2008 року співробітники пенсійного фонду невірно розрахували його коефіцієнт заробітної плати, а обчислення пенсії було проведено не з коефіцієнту 4,90992, як це передбачено законодавством, а з коефіцієнту 4,18742.

Суд зазначає, що позивач в позовній заяві не довів необхідності та доцільності застосування вказаного коефіцієнту заробітної плати та не надав суду розрахунку коефіцієнта заробітної плати у розмірі 4,90992 та доказів того, що на момент призначення позивачу пенсії відповідач неправильно визначив розмір страхового стажу, коефіцієнту страхового стажу та коефіцієнту заробітної плати позивача, і тим самим не підтвердив неправомірність нарахування йому пенсії з 01.03.2019, яка йому була призначена відповідно до Закону України «Про державну службу».

Згідно із частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, з огляду на що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не підлягають розподілу судові витрати у справі.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський