Справа № 160/13375/24
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2025 року

м. Київ

справа №160/13375/24

адміністративне провадження №К/990/20603/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів: Юрченко В.П., Бившевої Л.І.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 в адміністративній справі №160/13375/24 за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «РУНО» Національної академії аграрних наук України до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень,

УСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 14.05.2025 надійшла касаційна скарга Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 в адміністративній справі №160/13375/24.

Вирішуючи питання про можливість відкриття касаційного провадження за поданою скаргою, Верховний Суд виходить з такого.

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати:

1) податкове повідомлення-рішення № від 08.03.2024 форми «ПС», яким нараховано штрафних санкцій на суму 1020 грн;

2) податкове повідомлення-рішення № від 01.04.2024 форми «ПС», яким нараховано штрафних санкцій на суму 2040 грн;

3) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток підприємств і організацій, які перебувають у державній власності, на суму 10385956,50 грн;

4) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «П», яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток по періодах 9 місяців 2020 року в сумі 12561119 грн;

5) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: частина чистого прибутку (доходу) господарських організацій на 35607604 грн;

6) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «ПС», яким нараховано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 680 грн. у зв`язку з неподанням до контролюючого органу розрахунку чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними (унітарними) підприємствами та їх об`єднаннями за 2017, 2018 роки;

7) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів, робіт, на суму 15457758 грн;

8) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «В4», яким зменшено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту з ПДВ на суму 181618 грн за вересень 2020 року;

9) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «ПН», яким нараховано штрафні (фінансові) санкції в сумі 3400 гривень у зв`язку з відсутністю реєстрації податкових накладних на суму обсягу постачання 16531036 грн сума ПДВ 3306207,28 грн;

10) податкове повідомлення-рішення № від 12.04.2024 форми «Р», яким збільшено суму грошового зобов`язання із земельного податку з юридичних осіб на суму 5713002,17 грн;

11) податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2024 форми «С», яким до підприємства застосовані штрафні санкції в сумі 500000 грн за зберігання палива без ліцензії;

12) рішення № 055052410 від 10.04.2024, яким застосовано штрафні санкції в сумі 170 грн у зв`язку з неподанням звітності по єдиному внеску;

13) рішення № від 10.04.2024, яким застосовано штрафні санкції в сумі 170 грн у зв`язку з неподанням звітності по єдиному внеску;

14) податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2024 форми «ПС», яким застосовано штрафні санкції зав сумі 1020 грн у зв`язку з порушенням обов`язків податкового агента;

15) податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2024 форми «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків, зборів, штрафних санкцій, пені з податку на доход фізичних осіб на суму 672933,39 грн;

16) податкове повідомлення-рішення № від 10.04.2024 року форми «Д», яким збільшено суму грошового зобов`язання з податків, зборів, штрафних санкцій, пені з військового збору на суму 74293,53 грн.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2024, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025, позов до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 08.03.2024 №, від 01.04.2024 №, від 10.04.2024 №, від 10.04.2024 №, від 10.04.2024 у №, від 10.04.2024 №, від 12.04.2024 №, від 12.04.2024 №, від 12.04.2024 №, від 12.04.2024 №, від 12.04.2024 №, від 12.04.2024 №, від 12.04.2024 №, від 12.04.2024 №. Визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 10.04.2024 №, від 10.04.2024 №.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначається підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Верховний Суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 2 і 3 статті 353 цього Кодексу.

Верховний Суд зауважує, що обов`язковими умовами при оскарженні судових рішень на підставі пунктів 1, 2, 3 частини 4 статті 328 КАС України є зазначення у касаційній скарзі:

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судами; постанови Верховного Суду і який саме висновок щодо застосування цієї ж норми у ній викладено; висновку судів, який суперечить позиції Верховного Суду; обґрунтування в чому полягає подібність правовідносин у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду i у якій подається касаційна скарга) (для пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції; постанови Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу; висновку, який, на думку скаржника, відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми (для пункту 2 частини 4 статті 328 КАС України);

- норми матеріального права, яку неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; висновку апеляційного суду, який, на переконання скаржника, є неправильним; обґрунтування у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися (для пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України).

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України), у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права. При цьому пункт 4 частини 4 статті 328 КАС України є відсильною нормою, обґрунтування необхідності касаційного оскарження таким пунктом можливе лише у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт та частину статті 353 КАС України.

Скаржником вказано підставою касаційного оскарження пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, зазначено, що у даній справі спірним питанням є правомірність застосування Постанови КМУ від 03.02.2021 №89 «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» за умови винесення контролюючим органом наказу на проведення планової виїзної перевірки позивача під час дії мораторію та проведення перевірки, складання акту перевірки і податкових повідомлень-рішень вже після закінчення карантинних обмежень. В Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні судові рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду з даного питання

Верховний Суд зауважує, що у випадку посилання скаржника на пункт 3 частини 4 статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження, останньому необхідно зазначити конкретну норму права, щодо застосування якої у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

Саме по собі посилання на відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, за відсутності мотивованих аргументів неправильного застосування певної норми права, не є підставою для відкриття касаційного провадження.

Слід зауважити, що правові висновки Верховний Суд формулює лише щодо конкретно визначених правовідносин, а не висновок, який на думку скаржника буде підставою для відкриття касаційного провадження.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції зроблено висновок, що податковий орган, незважаючи на прийняття постанови «Про скорочення строку дії обмеження в частині дії мораторію на проведення деяких видів перевірок» від 03.02.2021 №89, не був наділений повноваженнями здійснювати проведення документальної планової перевірки з дотриманням вимог пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (постанова Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №120/17765/21-а).

Апеляційним судом зазначено, що податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатися правомірним і підлягає скасуванню. Встановлені судом обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і прийнято оскаржене податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність такого рішення. При цьому зазначені обставини є самостійною підставою для задоволення позову, визнання протиправним і скасування оскарженого податкового повідомлення-рішення і не потребують перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства по суті цих порушень (постанова Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №520/8836/18).

Апеляційним судом зауважено, що в постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №520/23110/21, від 29.05.2024 у справі №420/19741/21 та інших вказано, що стосовно наслідків неправомірного проведення документальних перевірок на підставі підпункту 52-2 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення Податкового кодексу України позиція Верховного Суду вже є сформованою та усталеною. Такі тотожні обставини неодноразово були предметом правової оцінки Верховного Суду, який в усіх випадках визнавав неправомірність рішень, прийнятих за результатами такої перевірки: постанови від 27.06.2024 року у справі № 120/17765/21-а, від 04.06.2024 у справі № 520/23110/21, від 29.05.2024 у справі №420/19741/21, від 28.05.2024 у справі №460/16388/21, від 28.05.2024 у справі №460/16388/21, від 21.05.2024 у справі №440/8798/22, від 16.04.2024 у справі №340/9544/21, від 19.03.2024 у справі №160/12714/22, від 05.09.2023 у справі №440/6926/21, від 14.12.2022 у справі №200/3668/21, від 15.04.2022 року у справі №160/5267/21, від 22.02.2022 у справі №420/12859/21. Відтак відповідач не мав правових підстав для призначення перевірки позивача в період дії карантину, при цьому безпідставно керувався положеннями Постанови №89, адже ця постанова в жодному випадку не впливала на дію мораторію на проведення такого виду перевірок, який встановлено нормативно-правовим актом вищої юридичної сили.

Скаржником не наведено підстав щодо помилковості врахування судом апеляційної інстанції таких правових позицій Верховного Суду, або необхідності відступу від такої практики Верховного Суду, або спростування подібності правовідносин.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Верховний Суд зазначає, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.

Відтак, скаржнику слід викласти передбачені частиною 4 статті 328 КАС України підстави для касаційного оскарження судових рішень відповідно до приписів пункту 4 частини 2 статті 330 КАС України.

Відповідно до частини 4 статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору. До касаційної скарги також додаються її копії відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга подається до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області не надано документ про сплату судового збору.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позов було подано у 2024 році. Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028,00 грн.

Підпунктом 1 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру юридичною особою - 1,5 відсоток ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з підпунктом 3 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Касаційну скаргу надіслано через систему «Електронний суд». Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, скаржнику слід сплатити 48448,00 грн судового збору (3028,00 грн * 10 * 200% * 0,8) та надати до суду оригінал платіжного документа.

Реквізити для сплати судового збору: Отримувач коштів: ГУК у м.Києві/Печерс. р-н/22030102. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783. Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП). Рахунок отримувача: UA0026007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір.

Згідно з частиною 2 статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини 6 статті 18 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328-330, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.11.2024 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 15.04.2025 в адміністративній справі №160/13375/24 залишити без руху.

Установити скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом належного викладення підстав касаційного оскарження, сплати судового збору та надання оригіналу платіжного документа.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк касаційна скарга буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко

Л.І. Бившева ,

Судді Верховного Суду