Справа № 640/19213/21
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеса О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-
08.07.2021 року до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ інструменту Україна» до Київської митниці Держмитслужби, в якій позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 20.01.2021 року №UA100310/2021/000006/2.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем з метою митного оформлення товарів подано до митного органу митну декларацію та документи на підтвердження заявленої митної вартості товарів. Під час декларування товарів позивачем обрано основний метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) та подано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів відповідно до вимог статті 53 Митного кодексу України (далі МК України). Вказує, що в оскаржуваному рішенні митницею не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої декларантом митної вартості товарів, не обґрунтовано неможливість застосування основного методу визначення митної вартості та не обґрунтовано застосування резервного методу. Всі необхідні документи для підтвердження митної вартості товарів наявні у позивача та надані під час митного оформлення товарів. З огляду на викладене позивач вважає, що оскаржуване ним рішення про коригування митної вартості товарів є безпідставним та таким, що підлягає скасуванню судом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 12.07.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження.
06.08.2021 року від відповідача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшов відзив на адміністративний позов, в якому останній проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні. У відзиві зазначено, що оскаржуване рішення є правомірним, оскільки в документах, які надані позивачем до митниці разом з митною декларацією містились розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості товарів, водночас, декларантом не подано всіх додаткових документів, які витребувані контролюючим органом згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 МК України.
29.08.2022 року від відповідача до Окружного адміністративного суду м. Києва надійшло клопотання про заміну сторони (відповідача) у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2025 року адміністративна справа розподілена судді Неклеса О.М. для розгляду.
12.02.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Київської митниці надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, наголошує на обґрунтованості прийнятого ним оскаржуваного рішення з огляду на відповідність вимогам чинного законодавства як самого рішення про коригування митної вартості товарів, так і дотримання визначеного законом порядку його прийняття.
Судом після відкриття провадження у справі встановлено, що подана позовна заява не відповідала вимогам ст. 161 КАС України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 20.01.2021 року №UA100310/2021/000006/2 залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк, з моменту отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, а саме надати офіційний переклад на українську мову документів, доданих до позовної заяви, зокрема: додаток до позовної заяви №9 (копія контракту №CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019 року); додаток до позовної заяви №10 (копія специфікації №20-1140-К137 від 09.11.2020 року); додаток до позовної заяви №11 (копія комерційного інвойсу №20-1140-К137 від 09.11.2020 року); додаток до позовної заяви №14 (копія коносаменту №WMS20105780 від 18.11.2020 року).
На виконання вимог ухвали суду від 18.03.2025 року до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» адвоката Шкред Анастасії Олександрівни надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.04.2024 року продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» строк для усунення недоліків позовної заяви на 10 (десять) днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01.05.2025 року витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» документи, які були надані позивачем до Київської митниці Держмитслужби під час митного оформлення придбаних позивачем товарів та які складено іноземними мовами (зокрема, китайською та російською мовами («Договор №SF-1745 перевозки грузов от 02.04.2014 г») з офіційним перекладом таких документів на українську мову.
Встановлено позивачу строк для надання зазначених документів до суду протягом 10 (десяти) днів з моменту отримання копії цієї ухвали шляхом завантаження до системи «Електронний суд» з автоматичним накладенням електронного цифрового підпису.
Цією ж ухвалою зупинено провадження у справі до надання витребуваних судом доказів та пояснень.
12.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» надійшла заява про продовження строку для подання витребуваних доказів.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.05.2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» про продовження строку для подання витребуваних доказів задоволено.
Продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» строк для подання витребуваних доказів, встановлений позивачу ухвалою суду від 01.05.2025 року, на 3 дні з моменту отримання копії цієї ухвали.
Цією ж ухвалою продовжено строк зупинення провадження у справі до надання учасниками справи витребуваних судом доказів.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Світ Інструменту Україна» надійшло клопотання про долучення доказів.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 01.12.2019 року між компанією Matrize Handels-GmbH, Китай (продавець), та ТОВ «Світ Інструменту Україна» (покупець) укладено контракт №CHN-MIU/137/011219 (далі Контракт), згідно п. 1.1 якого продавець продав, а покупець купив на умовах FOB Шанхай, FOB Нінбо згідно Інкотермс-2010, товари інструменти, найменування, кількість, ціна та вартість яких вказані в інвойсах, що є невід`ємною частиною Контракту. Інвойс виконує роль Специфікації.
Відповідно до п. 1.2 Контракту найменування, кількість товару, що поставляється, ціна за одиницю товару по артикулам, загальна вартість партії товарів вказуються в інвойсах.
На підставі п. 2.1 Контракту продавець зобов`язується поставити покупцеві товар на загальну суму Контракту, що становить 10 000 000,00 (десять мільйонів) доларів США, при цьому сторони можуть змінити суму Контракту шляхом підписання додаткової угоди до Контракту. Узгоджена сторонами ціна товару встановлюється в доларах США.
Згідно п. 2.2 Контракту вартість кожної партії товару, що підлягає сплаті за товар, що ввозиться (ціна угоди), виділена з загальної суми Контракту, вказується в інвойсі та входить в загальну суму Контракту.
У відповідності до п. 2.5 Контракту у ціну товару згідно з умовами FOB Міжнародних правил тлумачення торгових термінів (Інкотермс-2010) включені такі витрати продавця: оплата всіх витрат, що відносяться до товару до моменту його поставки; всі витрати, пов`язані з завантаженням товару, з оплатою митних формальностей та сплатою всіх мит, податків та інших офіційних зборів, що стягуються при вивезенні в країні продавця; вартість тари, упаковки та маркування.
Згідно п. 5.2 Контракту покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості відправленої партії товарів повинні бути оплачені протягом 180 (сто вісімдесят) календарних днів після відвантаження, підтвердженого копіями відвантажувальних документів.
Відповідно до п. 10.1 Контракту покупець здійснює страхування партії товарів, відправлених згідно замовлення, на свій розсуд та на свій рахунок.
09.11.2020 року між компанією Matrize Handels-GmbH, Китай (продавець), та ТОВ «Світ Інструменту Україна» (покупець) укладено Специфікацію №20-1140-К137 від 09.11.2020 року до інвойсу №20-1140-К137 від 09.11.2020 року до Контракту №CHN-MIU/137/011219 від 01.12.2019 року, згідно з якою обумовлено поставку товарів на загальну суму 88 751,47 дол. США.
Сторонами Контракту у Специфікації №20-1140-К137 від 09.11.2020 року також погоджено умови поставки FOB Ningbo.
09.11.2020 відповідно до Контракту та Специфікації №20-1140-К137 від 09.11.2020 року продавцем було виставлено інвойс №20-1140-К137 на поставку товару на загальну суму 88 751,47 дол. США у контейнері №MRKU4639185.
09.01.2021 року ТОВ «Світ Інструменту Україна» подано до Київської митниці митну декларацію №UA100310/2021/401055 з метою митного оформлення товарів.
У графі 22 митної декларації №UA100310/2021/401055 від 09.01.2021 року заявлена митна вартість товару визначена за ціною контракту у сумі 88 751,47 дол. США, умови поставки FOB CN Ningbo (графа 20).
За результатами перевірки документів та відомостей, доданих до митної декларації, митним органом встановлено, що подані до митного оформлення документи на підтвердження митної вартості товарів не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів (відомості не підтверджено документально).
Декларанту сформовано електронне повідомлення, відповідно до якого під час митного контролю встановлено наступне:
1. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано довідку про вартість транспортно-експедиційних послуг до митного кордону України від 29.12.2020 року №SIEV0005382, видану ТОВ «ДСВ». За результатами опрацювання даних документів встановлено наступне. Зазначений документ виданий ТОВ «ДСВ». В той же час, згідно даних, зазначених в коносаменті від 18.11.2020 року №WMS20105780 перевізником товару є «AAA China Limited». Тобто, відбулось залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Однак, документи, передбачені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 та які видані суб`єктами господарювання, що залучалися безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування не надавались.
2. У графі 11 (а) ДМВ зазначено про відсутність оплати роялті та інших ліцензійних платежів стосовно товарів. Разом з тим, згідно із даними всесвітнього ресурсу інтелектуальної власності торгівельна марка МТХ та інші є зареєстрованими, отже, можливо, відсутні дані щодо врахування складової митної вартості, передбаченої п. 3 ч. 10 ст. 58 МК України, також, заявник торговельних марок, відповідно до ресурсу, має іншу адресу, ніж заявлена.
3. Довідка про вартість транспортно-експедиційних послуг від 29.12.2020 №SIEV0005382 містить відомості щодо вартості морського фрахту без переліку додаткових витрат, які понесені під час транспортування та які можуть включатися до митної вартості товару.
4. Декларантом не надано відомостей щодо чисельних значень складових митної вартості, а саме витрат на страхування вантажу. Пунктом 10.1 Контракту від 01.12.2019 №CHN-MIU/137/011219 передбачено: «Покупатель осуществляет страхование каждой партии товаров, отправленных согласно заказу, по своему усмотрению за свій счет», однак, до митного оформлення страхового полісу декларантом не надано.
5. Відповідно до інформації, яка міститься в мережі Інтернет, у митного органу є підстави вважати, що існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем.
З огляду на викладене, відповідно до ст. 53 МК України декларанта зобов`язано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 1) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 3) транспортні (перевізні) документи та документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями наказу №599, зокрема, договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, та рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; 5) виписку з бухгалтерської документації; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація з біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів у разі їх наявності; 8) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 9) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 10) розрахунок ціни (калькуляцію).
Київською митницею до товарів застосовано другорядний метод визначення митної вартості 2-r резервний метод.
Не погодившись із рішенням відповідача про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ст. 49 МК України (тут і далі по тесту всі нормативно-правові акти зазначені в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 статті 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
За правилами ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 4 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи:
1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України;
2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам;
3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Частинами 1-3 статті 54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 статті 54 МК України передбачено, що митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право:
1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості;
2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості;
3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів;
4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску;
5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості;
6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Зокрема, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:
1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;
2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;
3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;
4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (частина 6 вказаної статті МК України).
Відповідно до ч. 12 ст. 264 МК України у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
Згідно з ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів митний орган за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу. Строк дії таких гарантій не може перевищувати 90 календарних днів з дня випуску товарів (ч. 7 ст. 55 МК України).
Положення статті 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що:
а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні;
б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно);
в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною 2 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Щодо визначених в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів (графа 33 - обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, оформлені у додатковому повідомленні митного органу) підстав його прийняття, суд зазначає таке.
Стосовно ненадання документів, передбачених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, виданих суб`єктами господарювання, що залучалися безпосередньо до виконання договору транспортного експедирування, суд зазначає, що з матеріалів справи встановлено, що для здійснення перевезення позивачем залучалася компанія, що надає експедиторські послуги ТОВ «ДСВ Логістика».
Відповідно до ч. ч. 11, 12, 13 ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути: міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Відповідно до Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.
З вказаних положень вбачається, що до документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, серед інших, належить рахунок-фактуру або акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору про надання транспортно-експедиційних послуг.
З положень Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» вбачається, що виконавцем за договором транспортно-експедиторської діяльності є експедитор.
Отже, належним документом на підтвердження вартості перевезення є рахунок-фактура або інші документи, видані експедитором, який є виконавцем за договором про надання транспортно-експедиційних послуг, а не перевізником, який є виконавцем за договором перевезення.
Разом з тим, виходячи з положень Графи 20 Розділу III Правил заповнення декларації митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599, не визначено обов`язковим подання вказаних документів для підтвердження вартості перевезення, натомість достатніми документами на підтвердження вартості перевезення зазначено рахунок-фактура або інші документи експедитора, які було надано позивачем під час декларування.
Норми законодавства не містять вимог про надання документів безпосереднім перевізником товару або документів на підтвердження додаткових витрат, понесених експедитором, на що посилається відповідач в оскаржуваному рішенні. За вказаних обставин посилання відповідача на непідтвердження витрат на вартість перевезення є необґрунтованими.
В частині підтвердження вартості транспортування товару, суд зазначає, що вимогами чинного законодавства не передбачено обов`язку надання документів безпосереднім перевізником та додаткових витрат понесених експедитором. У свою чергу, позивач зазначає, що додаткові витрати експедитором не понесені.
Суд також погоджується з доводами позивача про те, що наданий для митного оформлення договір на транспортно-експедиторське обслуговування №SC-676 від 13.12.2013 року, укладений між TOB «ДСВ Логістика» та TOB «Світ інструменту Україна», є документом, що підтверджує відносини TOB «ДСВ Логістика» та TOB «Світ інструменту Україна» щодо перевезення вантажів на митній території України, а тому, не впливає на вартість перевезення морського контейнера для потреб позивача.
Щодо транспортних витрат, понесених до моменту поставки товару до порту за умовами FOB, останні згідно умов Контракту, включені до ціни товару.
Таким чином, вищенаведеним підтверджується, що позивачем були надані достатні та належні документи для підтвердження вартості транспортування і підстави для їх неприйняття та подальшого коригування митної вартості у відповідача були відсутні.
Щодо зауважень відповідача стосовно відсутності даних щодо врахування складової митної вартості, передбаченої п. 3 ч. 10 ст. 58 МК України, та іншої, ніж заявленої, адреси заявника торговельних марок, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 10 ст. 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
Суд зауважує, що умовами Контракту не передбачено, що позивач як покупець зобов`язаний сплачувати на користь продавця або третіх осіб прямо чи опосередковано роялті або інші ліцензійні платі, і що такі платежі є умовою продажу оцінюваних товарів.
Натомість пункт 2.6 Контракту передбачає, що ціна товару не може бути змінена після відправлення товару та інвойсу покупцю та пункт 2.7 Контракту вказує, що сторони не встановлюють додаткових умов або обмежень для ціни угоди.
Щодо зауважень відповідача про непідтвердження чисельних значень складових митної вартості, а саме витрат на страхування вантажу суд зазначає таке.
Умовами п. 10.1 Контракту передбачено, що здійснення страхування відбувається на розсуд покупця, тобто є правом, а не обов`язком.
Позивачем страхування товару не здійснювалось і про вказану обставину було повідомлено митний орган при декларуванні шляхом подання довідки про вартість перевезення до митного кордону України за вих. №SIEV0005382 від 29.12.2020 року, виданої ТОВ «ДСВ Логістика»
Враховуючи, що страхування товару не здійснювалось, що у свою чергу підтверджено довідкою, у позивача був відсутній обов`язок надання страхових документів.
Суд зауважує, що Контрактом та правилами Інкотермс не передбачено обов`язку покупця щодо страхування товару, а митне законодавство не передбачає зобов`язання покупця щодо страхування товару, а страхові документи подаються у випадку, якщо здійснювалось страхування, а тому, враховуючи, що страхування товару не здійснювалось, та позивач подав відповідну довідку, у позивача відсутній обов`язок надавати страховий поліс під час митного оформлення.
Таким чином, доводи відповідача щодо відсутності об`єктивної, документально підтвердженої інформації щодо ціни, що сплачена або підлягає сплаті за товар, що оцінюється спростовується матеріалами справи.
Щодо тверджень відповідача про те, що відповідно до інформації, яка міститься в мережі Інтернет, у митного органу є підстави вважати, що існує взаємозв`язок між продавцем і покупцем, суд, зазначає, що інформація з мережі інтернет не може вважатись належним доказом на підтвердження взаємозв`язку між продавцем і покупцем та судом відхиляються.
Щодо ненадання банківських платіжних документів та бухгалтерської документації, що розкриває розрахунки з продавцем по Контракту, суд зазначає таке.
Згідно п. п. 4, 5 ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 4) виписку з бухгалтерської документації.
Згідно п. 5.2 Контракту покупець здійснює оплату наступним чином: 100% вартості відправленої партії товарів повинні бути оплачені протягом 180 (сто вісімдесят) календарних днів після відвантаження, підтвердженого копіями відвантажувальних документів.
Товар було відвантажено продавцем на борт судна 18.11.2020 року, що підтверджується коносаментом (Bill of lading) №WMS20105780.
Отже, відповідно до п. 5.2 Контракту днем оплати є 13.06.2021 року 180 днів з 18.11.2020 року. Станом на дату декларування товару (19.01.2021 року) строк оплати не настав, оплата товару позивачем на вказану дату не була здійснена і у позивача був відсутній обов`язок надавати банківські платіжні, бухгалтерські документи, виписку з бухгалтерської документації.
Таким чином, у зв`язку з тим, що документи про оплату імпортованого товару були відсутні на дату здійснення розмитнення, у позивача був відсутній обов`язок надавати такі документи.
Крім того, суд звертає увагу на те, що у процедурах контролю за митною вартістю товарів предметом доказування є ціна товарів та інші складові митної вартості товарів. У свою чергу умови плати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим, відомості про умови оплати товару не повинні братися органом доходів і зборів до уваги при контролі за митною вартістю, а відтак суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товарів.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 30.11.2018 у справі №815/4044/15.
Суперечності у відомостях щодо умов оплати товару у документах, доданих до митної декларації на підтвердження митної вартості товарів, не можуть бути підставою для витребування органом доходів і зборів додаткових документів у декларанта.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11.04.2018 у справі №804/4680/16.
Суд констатує, що визначений порядок розрахунків, а також обставини здійснення таких розрахунків не характеризують митну вартість, оскільки така підтверджується відомостями про вартість товару, а не про порядок сплати такої вартості.
Відповідно, незалежно від того чи належним чином сторони розрахувалися між собою, ця обставина не змінює визначену вартість поставки та, відповідно, фактурну вартість товару, яка підтверджується в першу чергу контрактом, рахунком на оплату та платіжним документом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справі №809/278/17, від 24.10.2019 у справі № 815/7158/15.
Відповідно, навіть за відсутності платіжного документа (наявність якого констатується судом), відповідач мав обґрунтувати неможливість визначення митної вартості, виходячи з інших документів, передусім Контракту, специфікації та інвойсу.
Таким чином, суд вважає зазначені вище зауваження відповідача необґрунтованими.
Посилання митного органу в обґрунтування підстав для витребування додаткових документів на те, що до митного оформлення не надано копію митної декларації країни відправлення з перекладом на українську мову, суд вважає безпідставними, оскільки такі зауваження не говорять про розбіжності у поданих на підтвердження заявленої митної вартості документах.
Митний орган, здійснюючи контроль правильності визначення митної вартості товарів, повинен брати до уваги лише ті докази, які стосуються предмета доказування. У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товарів. При цьому відповідачем не обґрунтовано, яким чином вказана обставина, як не надання копії митної декларації країни відправлення впливає на митну вартість оцінюваного товару.
Крім того, копія декларації країни відправлення передбачена як додатковий документ, що надається на запит митниці, якщо надані документи, передбачені ч. 2 ст. 53 МК України, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Водночас, в процесі митного контролю відповідачем не наведені обґрунтування вимоги необхідності надання митної декларації країни відправлення і які саме розбіжності у наданих документах та складових митної вартості усуватиме така декларація.
За таких підстав та враховуючи, що вказані вище твердження відповідача спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а будь-яких доведених підстав для коригування митної вартості товару оскаржуване рішення не містить, суд дійшов висновку, що подані декларантом документи, в даному випадку, слід вважати належними та достатніми для підтвердження та визначення митної вартості товару за ціною договору.
Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Судом встановлено, що в рішенні про коригування митної вартості товарів відповідачем всупереч вказаним вище правовим нормам не зазначені обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості товарів, на наслідками яких розпочалась процедура консультацій та причини, через які митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за ціною договору.
Більше того, матеріалами справи документально не підтверджено факту надання декларантом позивача документів, що містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, на підставі чого контролюючий орган розпочав процедуру консультацій.
Ненаведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішень щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 29.05.2012 року у справі №21-91а12 та від 31.03.2015 року у справі №21-127а15.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем разом з митною декларацією документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до статті 64 МК України.
Судом відхиляються посилання відповідача на неподання декларантом додаткових документів, оскільки в даному випадку їх відсутність не впливає на правильність визначення декларантом митної вартості товарів за основним методом, що підтверджується наданими до митного оформлення документами. Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
У рішенні про коригування митної вартості також відсутні усі відомості про конкретні факти чи обставини, встановлені під час митного оформлення, оцінивши які в сукупності митниця прийняла рішення про неможливість застосування першого методу для визначення митної вартості імпортованого позивачем товару.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів від 20.01.2021 року №UA100310/2021/000006/2 не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому, підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до ст. 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
При цьому, відповідачем не доведено належними доказами правомірність своїх рішень у спірних правовідносинах.
Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на викладене, судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 2270,00 грн, підлягають стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 78, 139, 241-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Київської митниці від 20.01.2021 року №UA100310/2021/000006/2.
Звернути увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 18 Кодексу адміністративного судочинства України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 03.06.2025 року.

Суддя О.М. Неклеса