Справа № 440/3551/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 р. Справа № 440/3551/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Полтавської митниці на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 (головуючий суддя І інстанції: М.В. Довгопол) по справі № 440/3551/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світейл"

до Полтавської митниці

про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Світейл" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати:

- рішення Полтавської митниці Державної митної служби України про коригування митної вартості товарів № UA806000/2024/000001/2 від 24.01.2024;

- картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA806070/2024/000004 від 24.01.2024.

В обґрунтування позову зазначило, що при здійсненні митного оформлення товарів надало всі необхідні та достатні документи, передбачені ч.2 ст. 53 МК України, які чітко ідентифікували товари та містили всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів. Натомість митниця, в порушення норм МК України, безпідставно прийняла оскаржувані рішення та картку відмови, а також неправомірно застосувала резервний метод визначення митної вартості товарів, імпортованих позивачем.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 позов задоволено.

Полтавська митниця (далі - відповідач), не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного висновку, просила його скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає про неповне встановлення судом першої інстанції обставин справи, не надання належної оцінки доводам відповідача, що подані до митного оформлення документи містили розбіжності, в них відсутні всі відомості, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Вказує, що за умовами специфікації №1 від 27.10.2023 до Контракту №27/10 від 27.10.2023 товар мав поставлятись на умовах CIF порт Констанца, Румунія. Отже, витрати на фрахт покладаються на продавця товару.

До митного оформлення ТОВ «Світейл» надано розрахунок вартості виданий 28.11.2023 компанією Optima Group Inc. s.r.o, з якого неможливо встановити розмір витрат на морське перевезення товару до порту призначення та його страхування.

При цьому, ціна товару, зазначена у розрахунку вартості від 28.11.2023 (1 420,00 дол. США за 1 тонну) є відмінною від ціни, визначеній розрахунком ціни та калькуляції ціни від 25.10.2023, наданих відправником товару - компанією Jalaram Agriexports Limited (1 350,00 дол. США за 1 тонну).

Зауважує, що у наданому до митного оформлення прайс-листі, ціна товару визначена на рівні 1,42 дол. США за кг, але на умовах поставки FCA, які не передбачені контрактом № 27/10 від 27.10.2023.

Вважає, що з поданих документів неможливо чітко встановити на яких саме комерційних умовах поставки товар імпортувався в Україну на умовах CIF чи FCA.

Також, посилається на розбіжності у вартості фрахту, зазначеного у розрахунку вартості від 25.10.2023 (12,00 дол. США за тонну, що відповідно за 27 тон становитиме 324 дол. США) та визначеного митною декларацією країни експортера від 25.11.2023 №5584461 (890 дол. США за 27 000 кг товару); вартості страхування товару, а саме: згідно з митною декларацією країни відправника від 25.11.2023 №5584461 страховий платіж (Insurance) за 27 000 кг товару становить 21,87 дол. США, тоді як згідно з розрахунком відправника страхування за 1 тонну товару складає 2,00 дол. США, що в обрахунку за 27000 кг. буде становити 54 дол. США.

На думку апелянта, суд першої інстанції належним чином не встановив ким були понесені витрати на доставку товару морським транспортом та їх страхування, а також чи враховувались ці витрати в ціні товару або в задекларованій митній вартості.

Також, вказує, згідно з товаросупровідними документами вантаж слідував за маршрутом порт Мундра (Індія) порт Констанца (Румунія) порт Рені (Україна), отже вартість розвантажувально-навантажувальних робіт за межами України мала бути включена до митної вартості товару. Проте декларантом не включено до митної вартості товару витрати на навантаження, вивантаження товару.

Просить врахувати, що до митниці ТОВ «Світейл» надано два примірники одного документу, а саме довідки № 3 від 11.01.2024, видані перевізником ТОВ «Фосдайк Форвардінг», які містять за своїм змістом різну інформацію, зокрема, в частині винагороди експедитора.

Крім того, звертає увагу, що контракт №JAL/2324/М0386 від 25.10.2023 між Jalaram Agriexports Limited та компанією Optima Group Inc. s.r.o на поставку арахісу, не містить підпису уповноваженої особи покупця (Optima Group Inc. s.r.o); коносамент № MEDUJ6243243 від 04.12.2023 не містить відмітки про дату доставки товару до порту Констанца, що відповідно не надає можливості визначити наявність чи відсутність понесених додаткових витрат з простою автотранспортного засобу, як це передбачено заявкою №5955 від 30.11.2023; міжнародна автотранспортна накладна СMR б/н від 16.01.2023 не містить дати завантаження контейнера на автомобіль.

З урахуванням наведеного, вважає, що ним правомірно прийняті спірне рішення про коригування митної вартості товарів та картку відмови.

Позивач надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Полтавською митницею подано відповідь на відзив позивача, в якому просить врахувати надані письмові пояснення та відмовити у задоволенні позову, а відзив на апеляційну скаргу вважати необґрунтованим та безпідставним.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 27.10.2023 між ТОВ «Світейл» (покупець) та компанією Optima Group Inc. s.r.o (Словацька Республіка)(продавець) укладено контракт № 27/10, за умовами якого продавець продає, а покупець купує на умовах CIF порт Констанца, Румунія (згідно ІНКОТЕРМС 2010) горіх, арахіс розмір 50/60, країна походження Індія, врожай 2023, відповідно до інвойсів продавця, що є невід`ємною частиною контракту (т. 1 а.с. 39-41).

Розділом 2 Контракту передбачено, що ціна на товар у валюті в доларах США USD, код валюти (840) або в євро EURO, код валюти (978). Товари будуть доставлені покупцю за цінами, відповідно до виставлених інвойсів.

Ціна одиничної поставки товару визначається з розрахунку кількості замовленого товару і ціни одиниці такого товару.

Після підписання цього Контракту ціна на товар не є фіксованою і може бути змінена продавцем. Продавець зобов`язується повідомити покупця про зміну ціни для товару не пізніше, ніж за 3 тижня до введення нових цін. Нові ціни на продукцію узгоджуються сторонами шляхом підписання Специфікації та вступають в дію тільки після підписання Специфікації сторонами.

Згідно п. 3.4 Контракту документи, які повинні бути відправлені разом з товаром: рахунок-фактура (оригінал або копія), митна декларація, СМR, пакувальний лист, коносамент-накладна, сертифікат походження, сертифікат про фумігацію, фітосанітарний сертифікат, сертифікат аналізу ваги та якості, декларація ГМО на бланку виробника, сертифікат здоров`я на бланку виробника, інші документи.

Відповідно до п. 3.7 Контракту продавець поставляє товар покупцю на умовах CIF порт Констанца, Румунія (згідно Інкотермс 2010) поставки. Умови поставки товару за цим Контрактом можуть бути змінені сторонами Контракту.

Упаковка, в якій відвантажується товар, повинна забезпечувати, за умови належного поводження з вантажем, збереження товару при транспортуванні і відповідати стандартам, прописаним для даного виду товару і методів його транспортування (п. 5.2 Контракту).

За приписами пунктів 6.1 та 6.2 Контракту платежі здійснюються покупцем шляхом безготівкового перерахування сум на банківський рахунок продавця в банку. Оплата здійснюється покупцем у безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на рахунок продавця, як передоплата так і оплата, згідно інвойсу або специфікації.

Відповідно до п. 6.4 Контракту всі податки, митні збори, які пов`язані з цим Контрактом та підлягають сплаті, на території країни продавця - сплачуються продавцем. Всі податки, митні збори, які пов`язані з цим Контрактом та підлягають сплаті, на території країни покупця - сплачуються покупцем.

Специфікацією №1 від 27.10.2023 до Контракту сторони дійшли згоди про поставку 27 тон горіху арахісу на загальну суму 38 340,00 доларів США, розмір 50/60, країна походження Індія, врожай 2023 року, вартість товару становить 1 420,00 доларів США за 1 тону. Також специфікацією визначено, що відправник товару - Jalaram Agriexports Limited (India); вартість товару включає вартість палетування, упаковки, маркування; умови поставки товару: CIF порт Констанца, Румунія (згідно Інкотермс 2010); термін поставки товару покупцю в Україну листопад 2023 року - січень 2024 року (т. 1 а.с. 42).

У жовтні 2023 р. позивач замовив у Optima Group Inc. s.r.o 27 тон горіхів арахісу на загальну суму 38 340,00 доларів США, що підтверджується рахунком-фактурою (інвойсом) від 27.10.2023 № 0512023 (т. 1 а.с. 43).

01.11.2023 ТОВ «Світейл» проведено передоплату за товар на суму 8 000,00 доларів США шляхом переказу коштів за допомогою системи переказів Swift, що підтверджується банківським документом (т. 1 а.с. 46).

25.11.2023 Jalaram Agriexports Limited склав комерційний інвойс № JAL/2324/M0386 про передачу ТОВ «Світейл» арахісу (т. 1 а.с. 78), а 04.12.2023 - відвантажив придбаний товар, про що склав коносамент № MEDUJ6243243 (т. 1 а.с. 56).

08.12.2023 позивач провів оплату за товар в сумі 30 340,00 доларів США шляхом переказу коштів за допомогою системи переказів Swift, що підтверджується банківським документом (т. 1 а.с. 50).

22.01.2024 з метою митного оформлення товару, представник позивача ФОП ОСОБА_1 подала до Полтавської митниці митну декларацію №24UA76U3, митну вартість визначено за основним методом - за ціною договору в розмірі 38 340,00 доларів США(т. 1 а.с. 93).

На підтвердження митної вартості разом з декларацією надано: сертифікат якості №RAL/THW/SU23110057 від 29.11.2023, пакувальний лист від 28.11.2023, рахунок-фактура (інвойс) №0512023 від 27.10.2023, коносамент MEDUJ6243243 від 04.12.2023, автотранспортна накладна б/н від 16.01.2024, відвантажувальна специфікація №0512023 від 27.10.2023, фітосанітарний сертифікат №PSC19KAN202303 від 28.11.2023, сертифікат про походження товару №266658 від 27.11.2023, некласифікований комерційний документ (прайс) від 27.10.2023, банківський платіжний документ від 01.11.2023, банківський платіжний документ від 08.12.2023, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги №4 від 11.01.2024, документ про підтвердження вартості перевезення товару (довідка про транспортні витрати) №3 від 11.01.2024, рахунок про здійснення платежів третім особам на користь продавця №JAL/2324/M0386 від 25.11.2023, виписка з бухгалтерської документації (довідка) б/н від 22.01.2024, страховий поліс (свідоцтво про страхування) №С001728928 від 25.11.2023, зовнішньоекономічний контракт №27/10 від 27.10.2023, доповнення до контракту №27/10 від 27.10.2023, а саме, специфікація №1 від 27.10.2023, доповнення до внутрішнього договору (контракту), а саме, заявка №5955 від 30.11.2023, договір (угода, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається №JAL/2324/M086 від 25.10.2023, договір про надання послуг митного брокера №01/03-2019 від 01.03.2019, договір (контракт) про перевезення №АП-1-17 від 10.07.2017, договір (контракт) про перевезення №ФО37/2 від 02.01.2019, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом "єдиного вікна" з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, згенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) №10983034 від 22.01.2024, сертифікат фум. №509021022 від 28.11.2023, декларація про від. ГМО від 28.11.2023, сертифікат здоров`я від 28.11.2024 (т. 1 а.с. 39-91).

22.01.2024 митний орган за результатами опрацювання документів, поданих разом із декларацією встановив, що останні містять розбіжності стосовно відомостей щодо включення числових значень складових митної вартості до ціни товару. Зокрема, згідно умов поставки CIF Констанца передбачено, що у ціну товару включається вартість упаковки, маркування та страхування, однак відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що унеможливлює перевірку складових митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх її складових, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару). Виходячи з цього не відомо, яким чином сформована ціна даного товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару. Надано страховий документ (свідоцтво про страхування №C001728928 від 25.11.2023), але документ, що підтверджує вартість страхування не надано. Пунктом 3.4 договору №27/10 від 27.10.2023 передбачено, що разом з товаром повинна бути відправлена митна декларація, але до оформлення її не надано. Надано банківські платіжні документи без номера від 08.12.2023 та від 01.11.2023, але в них відсутнє посилання на інвойс. Згідно довідки без номера від 22.01.2024, оплата за договором №27/10 від 27.10.2023 по інвойсу №0512023 від 27.10.2023 була здійснена 01.11.2023 (8000$) та 08.12.2023 (38340$). Відповідно до банківської платіжки без номера від 08.12.2023 оплата здійснена в розмірі 30340$. Інформація в інвойсі № 0512023 від 27.10.2023 та банківській платіжці без номера від 08.12.2023 є суперечливою.

З урахуванням наведеного, відповідач запропонував декларанту надати додаткові документи, а саме: виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини); копію експортної декларації країни відправлення; за бажанням декларанта інші наявні додаткові документи для підтвердження митної вартості товарів (т. 1 а.с. 94).

24.01.2024 декларант повідомив митний орган, що не має можливості надати додаткові документи та просив прийняти рішення без дотримання десятиденного терміну (т. 1 зв.б. а.с. 171).

24.01.2024 митним органом прийнято рішення про коригування митної вартості № UА806000/2024/000001/2 та складено картку відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA100330/2024/000477 (т. 1 а.с. 169-170, 176).

З метою митного оформлення товару позивач провів доплату митних платежів, після чого здійснив митне оформлення товару на підставі МД №24UA15U4, за якою товар випущено у вільний обіг (т. 1 а.с. 97).

02.02.2024 ТОВ «Світейл» звернулось до Полтавської митниці з листом, в якому просило розглянути додаткові документи та скасувати рішення про коригування митної вартості від 24.01.2024 № UА806000/2024/000001/2. До листа додало експортну митну декларацію, платіжні інструкції в іноземній валюті від 01.11.2023 та від 08.12.2023, висновок Кременчуцького регіонального відділення ТПП України від 31.01.2024, прайс-лист продавця, прайс-лист виробника товару, банківські документи з Татра банк від 02.11.2023 та від 11.12.2023, розрахунок вартості товару від 28.11.2023, калькуляція ціни товару від виробника Jalaram Agriexport PVT, LTD від 25.11.2023 (т. 1 а.с. 98-126).

08.02.2024 Полтавська митниця за результатами розгляду документів, листом повідомила позивача, що документи, надані як додаткові, прийняті до уваги митним органом, але не можуть бути підставою для підтвердження заявленої митної вартості товару, у зв`язку з чим рішення про коригування митної вартості від 24.01.2024 №UА806000/2024/000001/2 прийнято відповідно до чинного митного законодавства та залишається без змін (т. 1 а.с. 125 - 130).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що декларант надав вичерпний перелік документів, які містять всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення митної вартості товару, тоді як Митниця не довела, що подані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар, не обґрунтувала неможливість визначення митної вартості за вказаною позивачем ціною.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовідносини, пов`язані зі справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України (далі - МК України) та іншими законами України з питань оподаткування.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

За змістом ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Положення ст. 53 МК України визначають перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості.

У випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (ч. 1 ст. 53 МК України).

Згідно з ч. 2 ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Із положень частин 1 та 2 ст. 53 МК України вбачається, що Митним кодексом України передбачено вичерпний перелік документів, який подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.

Відповідно до ч. 5 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

За приписами ч. 2 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 54 МК України, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За ч. 5 ст. 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право, зокрема, упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

За положеннями статей 57, 58 МК України митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, відповідно до митного режиму імпорту, за загальним правилом обчислюється за першим методом визначення митної вартості товарів, тобто за ціною договору.

Якщо митна вартість не може бути визначена за першим методом, проводиться процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості. У ході таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів, які імпортуються в Україну, за основу може братися ціна, за якою оцінювані ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному з продавцем покупцю.

Водночас, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч. 8 ст. 57 МК України у разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару покладається на декларанта. Разом з цим, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з цим, в розумінні вищенаведених норм сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Єдиними підставами, які надають митному органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів що підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи, є лише наявність передбачених законодавцем обставин, а саме, у випадку якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже такі вади не дозволяють митному органу законно здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи для розмитнення задекларованого товару.

В той же час, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.10.2019 по справі 809/1469/16, від 04.06.2020 у справі №1.380.2019.001823, від 01.04.2021 у справі № 260/695/19.

Водночас, в разі здійснення коригування митної вартості за резервним методом, у рішенні про коригування митний орган поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; також у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року №598).

Отже, з системного аналізу наведених норм права випливає, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною другою статті 55 Митного кодексу України, має також містити докладну інформацію та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.05.2022 у справі № 2040/6019/18.

Судовим розглядом установлено, що митне оформлення товарів здійснювалось позивачем за основним методом (ціною контракту від 27.10.2023) з урахуванням специфікації № 1 від 27.10.2023 та рахунку-фактури (інвойсу).

Позивачем до митного оформлення подано митну декларацію, а також документи на підтвердження вартості товарів, що поставляються в Україну.

Відповідачем за результатами розгляду митної декларації та документів прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів.

У графі 33 рішення в якості причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору, зазначено:

- згідно умов поставки CIF Констанца передбачено, що у ціну товару включається вартість упаковки, маркування та страхування, однак відсутні документи, в яких було б виділено дані складові, що унеможливлює перевірку складових митної вартості (неможливість виділення із заявленої ціни товару вартості всіх її складових, не дає можливості перевірити й оцінити фактурну (дійсну) вартість товару, а також установити фактичний розмір витрат з урахуванням яких було сформовано митну вартість оцінюваного товару). Виходячи з цього не відомо, яким чином сформована ціна даного товару та чи всі складові вартості товару входять до ціни товару;

- надано страховий документ (свідоцтво про страхування №C001728928 від 25.11.2023), але документ, що підтверджує вартість страхування не надано;

- п. 3.4 договору №27/10 від 27.10.2023 передбачено, що разом з товаром повинна бути відправлена митна декларація, але до оформлення її не надано;

- надано банківські платіжні документи від 08.12.2023 та від 01.11.2023, але в них відсутнє посилання на інвойс;

- згідно довідки від 22.01.2024, оплата за договором №27/10 від 27.10.2023 по інвойсу №0512023 від 27.10.2023 була здійснена 01.11.2023 (8 000 $) та 08.12.2023 (38 340 $). Відповідно до банківської платіжки від 08.12.2023 оплата здійснена в розмірі 30 340 $. Інформація в інвойсі № 0512023 від 27.10.2023 та банківській платіжці від 08.12.2023 є суперечливою;

- відмова декларанта надати додаткові документи на підтвердження митної вартості товару.

Джерелом інформації по товарам слугувала цінова інформація, що наявна в АСМО Інспектор та ЄАІС про митні оформлення товарів митне оформлення яких вже здійснено у максимально наближений термін, а саме: МД № 24UA83U9 від 03.01.2024, де розрахунок митної вартості складає 2,01 дол. США/кг.

Коригування митної вартості здійснено за другорядним (резервним) методом у відповідності до статті 64 МК України.

Разом з тим, як вірно зазначено судом першої інстанції надані позивачем документи містили всі відомості, в підтвердження числових значень складових митної вартості товарів та ціни, що підлягає сплаті за ці товари.

Щодо висновків митного органу про не надання декларантом документу, з якого можливо встановити чи включено у ціну товару вартість упаковки, маркування та страхування та документу, що підтверджує вартість витрат на страхування.

Судом встановлено, що придбаний товар поставлявся на умовах CIF порт Констанца, Румунія (згідно "Інкотермс 2010"), про що також зазначено у спірному рішенні.

У розумінні правил Інкотермс 2010 CIF (англ. Cost, Insurance and Freight (… named port of destination), або Вартість, страхування і фрахт (… назва порту призначення) - термін Інкотермс, означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Продавець зобов`язаний нести усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки; сплатити ціну фрахту до порту призначення, включаючи витрати щодо завантаження товару на борт судна; нести витрати, пов`язані з придбанням страхування; сплатити будь-які збори за розвантаження в узгодженому порту розвантаження, покладені на продавця відповідно до договору перевезення; сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця.

Отже, за умовами поставки CIF вартість за упаковку товару, маркування, палетування, навантаження, страхування, витрати за транспортування товару та обов`язкові до сплати платежі включені до ціни товару.

Так, підтвердженням включення у ціну товару вартості страхування та морського фрахту, крім чітко визначених умовами CIF (згідно "Інкотермс 2010") правил, є відомості вказані у митній декларації країни експортера від 25.11.2023 №5584461, яка надавалась митному органу а саме: сплачена сума страхування експортером - розділ ІІ декларації підрозділ C.VAL DTLS, графа 4 Insurance (страхування) та сплачена сума фрахту експортером розділ декларації C.VAL DTLS, графа 3 Freight (вантажні перевезення).

Специфікацією № 1 від 27.10.2023 до контракту №27/10 від 27.10.2023 передбачено включення вартості упаковки та маркування до ціни товару.

Крім того, позивачем надано розрахунок виробника з метою підтвердження включення до митної вартості товару таких її складових, як вартість пакування, маркування, страхування, перевезення та вартість митних платежів у країні відправлення.

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, розмір цих складових не має значення для визначення митної вартості товару, так як окремо від вартості товару ці витрати не сплачувалися ні продавцем товару - Optima Group Inc. s.r.o., ні позивачем у справі.

Колегія суддів зазначає ,що продавцем придбаного ТОВ "Світейл" товару є компанія Optima Group Inc. s.r.o. Slovak Republic та відповідно саме ця компанія визначала ціну продажу товару (в тому числі види та розмір витрат, включених до ціни), а відтак і необхідність зазначення/не зазначення у ціні товару вартості упаковки, маркування, палетування, страхування, витрат на навантаження, транспортування товару та обов`язкових до сплати платежів (митні формальності, податки, мита та інші офіційні збори, що стягуються при вивезенні товару).

Разом з тим, митний орган не врахував умови поставки товару, відповідно до яких експортні митні платежі, фрахт, страхування, навантаження, палетування, упаковка та маркування товару здійснюється за рахунок продавця, та надані до митного оформлення документи, з яких вбачається, що їх вартість входить до ціни товару.

Натомість, не надання позивачем окремого документу із зазначенням ціни страхування, упаковки та маркування товару не свідчить про не включення декларантом таких витрат до митної вартості товару з огляду на підтвердження іншими документами включення вартості відповідних послуг до його ціни.

В свою чергу, у разі включення до ціни товару вартості упаковки або пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням, витрат на страхування їх вартість не додається при розрахунку митної вартості товару.

Щодо доводів митного органу про не подання декларантом до митного оформлення експортної митної декларації, яка мала надаватись продавцем згідно умов Контракту від 27.10.2023 , колегія суддів вважає такими, що не є достатніми підставами для коригування митної вартості товару, оскільки документами, які підтверджують митну вартість товару є контракт, специфікація, інвойс, якими визначено вартість та умови його поставки а не експортна митна декларація.

Колегія суддів зауважує, що ч. 2 ст. 53 МК України законодавцем встановлено перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких відсутня митна декларація країни відправлення відсутня.

В свою чергу, п. 7 ч. 3 ст. 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи, зокрема, копію митної декларації країни відправлення.

Тобто, копія митної декларації країни відправлення не належить до документів, які підтверджують митну вартість товару відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а може додатково надаватися митному органу виключно у випадку, передбаченому ч. 3 ст. 53 МК України за її наявності.

Таким чином, неподання декларантом копії експортної митної декларації не є підставою для невизнання визначеної ним митної вартості, адже ч. 2 ст. 53 МК України такий документ не віднесений до обов`язкових для подання та не впливає на митну вартість.

При цьому, колегія суддів враховує, що ТОВ «Світейл» надано митному органу експортну митну декларацію від 25.11.2023 №5584461 під час митних консультацій, тоді як підстав її неврахування відповідачем ні суду першої, ні апеляційної інстанції не зазначено.

Доводи скаржника щодо недоліків у банківських документах, а саме відсутність у них посилання на реквізити інвойсу, що унеможливлює їх ідентифікацію із поставкою оцінюваного товару колегія суддів вважає безпідставними з огляду на наступне.

Судом встановлено, що у наданих позивачем до митного оформлення банківських документах на оплату товару шляхом використання системи переказів SWIFT дійсно відсутні посилання на інвойс, водночас в графі 70 «призначення платежу» зазначено "prepayment for raw peanuts bold 50/60 A CC CNTR № 27/10 DD 27.10.2023".

Загальні вимоги Національного банку України до оформлення клієнтами доручень на переказ коштів в іноземній валюті або банківських металів, їх виконання уповноваженими банками й іншими фінансовими установами (далі - уповноважений банк), порядку зарахування коштів в іноземній валюті, а також особливості здійснення уповноваженим банком арешту та примусового списання коштів в іноземних валютах та банківських металів з рахунків клієнта і з кореспондентських рахунків уповноваженого банку - резидента та нерезидента, відкритих в іншому уповноваженому банку-резиденті, встановлює Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2008 року №216, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 1 жовтня 2008 року за №910/15601 (далі - Порядок №216).

Пунктом 2.2 Порядку №216 передбачено, що платник заповнює реквізит «Призначення платежу» в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування бенефіціару коштів в іноземній валюті або банківських металів.

Чинним законодавством не встановлено обов`язку здійснювати посилання на інвойс чи проформу в банківському платіжному документі.

Отже, сама по собі відсутність у банківських документах посилання на інвойс, за умови наявності вказівки на контракт та товари, які оплачуються, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару.

Зазначене узгоджується з висновком Верховного Суду викладеним у постановах від 22 серпня 2019 року у справі №810/2784/18, від 25 травня 2021 року у справі № 520/10386/2020.

Щодо доводів відповідача про розбіжності у оплаті товару за інвойсом № 0512023 від 27.10.2023, а саме: у довідці від 22.01.2024 оплата за договором №27/10 від 27.10.2023 по інвойсу №0512023 від 27.10.2023 здійснена 01.11.2023 (8 000$) та 08.12.2023 (38 340$), натомість відповідно до банківської платіжки від 08.12.2023 оплата здійснена в розмірі 30 340$.

Судом встановлено, що позивач замовив у Optima Group Inc. s.r.o 27 тон горіхів арахісу на загальну суму 38 340,00 доларів США.

01.11.2023 ТОВ «Світейл» сплачено продавцю - компанії Optima Group Inc. s.r.o. - попередню оплату в розмірі 8 000,00 доларів США, про що свідчить платіжна інструкція № 87JBKLNB від 01.11.2023 та 08.12.2023 здійснено доплату повної вартості товару в сумі 30 340,00 доларів США, про свідчить платіжна інструкція за № 93JBKLNC від 08.12.2023.

Таким чином, позивачем сплачено 38 340,00 доларів США за придбаний товар.

В свою чергу, як пояснив позивач у довідці від 22.01.2024 (т. 1 зв.б. а.с. 187) допущено описку (арифметичну помилку) та в дужках, після дати "08.12.2023" замість правильних цифр 30 340$ помилково зазначено 38 340$.

В подальшому, ТОВ «Світейл» виправлено зазначену вище помилку та складену нову довідку із зазначенням вірних сум, що ним сплачені (т. 1 а.с. 187).

При цьому, як вірно зауважив суд першої інстанції, належними доказами оплати товару є банківські документи, якими підтверджується списання грошових коштів з рахунку платника та перерахування їх на рахунок отримувача, а не довідка.

Платіжні інструкції в іноземній валюті за №87JBKLNB від 01.11.2023 та №93JBKLNC від 08.12.2023 повністю підтверджують перерахування за товар суми в загальному розмірі саме 38 340,00 доларів США (8000 доларів США + 30 340,00 доларів США), а тому невизначеність щодо ціни, яка була сплачена позивачем за поставлений товар по контракту №27/10 від 27.10.2023 відсутня.

Доводи скаржника як на підставу визначення митної вартості товару за резервним методом - не надання позивачем на запит митниці договору (угоди, контракту) з третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), та висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності! такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Колегія суддів зазначає, що вказані у ч. 3 ст. 53 МК України документи мають надаватись митному органу лише за їх наявності у декларанта. Натомість, відсутність таких документів з огляду на їх не складання не слугувати підставою для прийняття відповідачем рішення про коригування митної вартості товару.

Доводи апелянта про розбіжності у ціні товару, зазначеній у розрахунку вартості від 28.11.2023 від тієї, що визначена розрахунком ціни та калькуляції ціни від 25.10.2023, в умовах поставки, зазначених у прайс-листі та інших документах, у вартості фрахту, зазначеного у розрахунку вартості від 25.10.2023 та митній декларації країни експортера від 25.11.2023 №5584461, у довідках від 11.01.2024 в частині розміру винагороди експедитора, недоліки у контракті від 25.10.2023 (відсутність підпису уповноваженої особи покупця), коносаменті № MEDUJ6243243 від 04.12.2023 (відсутня відмітка про дату доставки товару до порту Констанца) та міжнародній автотранспортній накладній СMR б/н від 16.01.2023 (відсутня дата завантаження контейнера на автомобіль) колегія суддів колегія суддів вважає такими, що не свідчать про правомірність спірного рішення, оскільки про зазначені обставини відповідач не повідомляв позивача під час митних консультацій та не вказав їх у рішенні як підставу для коригування митної вартості товарів.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів, оцінивши під час розгляду справи документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару вважає, що останні кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Колегія суддів також враховує, що цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації позивача, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

Саме такий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 19.03.2021 по справі № 820/5525/16.

Крім того, колегія суддів зауважує, що спірне рішення про коригування митної вартості не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованих митним органом та фактів, які вплинули на таке коригування, зокрема, пояснень щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідач обмежився лише посиланням на номер митної декларації, яка була взята за основу для коригування митної вартості оцінюваних товарів, не навівши при цьому жодних пояснень зроблених коригувань, зокрема, не зазначивши митна вартість якого товару (назва, характеристики, код за УКТ ЗЕД) бралася за основу, торгову марку, фактурну вартість, країну експорту цього товару в Україну, виробника, маршрут транспортування товару та інші комерційні умови поставки.

Водночас, Верховний Суд у постановах від 9 вересня 2020 року (справа №400/3133/18), від 8 лютого 2019 року (справа № 825/648/17) вказував, що Правила заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 2012 року № 598, передбачають, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" має містити, окрім зазначення номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що Митниця не надала доказів на підтвердження обставин, що позивачем у митній декларації було зазначено не всі складові числового значення задекларованої митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.

Позивач надав необхідні та достатні документи для підтвердження задекларованої митної вартості, проте митний орган не навів переконливих аргументів, що надані документи не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомості щодо ціни, яка була фактично сплачена за товар, та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не довів наявність підстав для коригування митної вартості із застосуванням другорядного (резервного) методу визначення митної вартості.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що спірне рішення митного органу про коригування митної вартості товарів прийняте відповідачем необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для їх прийняття, не на підставі та не у спосіб, що передбачені Митним кодексом України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Як наслідок, підлягає скасуванню і спірна картка відмови в митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, прийнята відповідачем на підставі рішення про коригування митної вартості.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків суду . Відповідно до Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Полтавської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.02.2025 по справі № 440/3551/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц О.В. Присяжнюк