Справа № 140/6385/24
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/6385/24 пров. № А/857/23967/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Глушка І.В., Довгої О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року (суддя- Дмитрук В.В., ухвалене в м. Луцьк) у справі № 140/6385/24 за позовом керівника Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2024 року Керівник Ковельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України звернувся до суду з позовом до Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України; зобов`язання вчинити дії, спрямовані на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржив Департамент культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняте нове про відмову в задоволенні позову.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу рішення суду першої інстанції вважає законним та просить залишити його в силі.

Клопотання Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації про заміну первісного відповідача Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації на його правонаступника Управління культури з питань релігій на національностей Волинської обласної державної адміністрації задоволенню не підлягає, оскільки доказів припинення юридичної особи Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації не надано, такий перебуває лише в стадії припинення.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що на території Турійської селищної ради Ковельського району наявний об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району.

Даний об`єкт культурної спадщини занесений до переліку щойно виявлених об`єктів культурної спадщини Волинської області за видом «археологія» наказом управління культури і туризму облдержадміністрації від 29.12.2009 №151.

Листом від 16.05.2024 №1107/02.1-24/2-24 Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА повідомив, що до Державного реєстру нерухомих пам`яток України об`єкт не внесено через відсутність облікової документації, яка відповідає вимогам Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури та інформаційної політики України від 11.03.2013 № 158 (у редакції наказу Мінкультури від 27.06.2019 № 501) та яка по даний час не розроблена, у зв`язку із відсутністю фінансування.

Позивач вважаючи протиправною таку бездіяльність відповідача звернувся до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Згідно статті 121 Конституції України на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів громадян і держави в судах у випадках визначених законом.

Право на звернення прокурора або його заступника до адміністративного суду в інтересах держави передбачено статтею 24 Закону України «Про прокуратуру» та статтею 53 КАС України.

Відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з частиною четвертою статті 53 КАС України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Відповідно до частини п`ятої статті 53 КАС України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно ст. 29 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад. Права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад здійснюють відповідні ради.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про культуру» об`єкти культурного призначення - цілісні майнові комплекси клубних закладів (клубів, будинків культури, палаців культури тощо), парків культури та відпочинку, бібліотек, музеїв, архівів історико-культурних заповідників, театрально-видовищних закладів (театрів, філармоній, концертних організацій, музичних колективів, ансамблів тощо), кінотеатрів, інших закладів культури; пам`ятки культурної спадщини, предмети колекцій, зібрання, фонди, будівлі, споруди культурного призначення та інші культурні цінності.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» передбачено, що культурна спадщина - сукупність успадкованих людством від попередніх поколінь об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» об`єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов`язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об`єкти (об`єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об`єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до органів охорони культурної спадщини належить, зокрема, обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відповідно до п. 2.1. розділу ІІ Порядку обліку об`єктів культурної спадщини, затвердженого наказом Міністерства культури України від 11.03.2013 №158, з урахуванням змін, внесених наказом Міністерства культури України №158 від 01.03.2024 (далі - Порядок №158) виявлення нерухомих об`єктів культурної спадщини та складання на них відповідної облікової документації забезпечують уповноважені органи, а також районні державні адміністрації, виконавчі органи сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини, зокрема виконують функції Замовника та укладають з цією метою контракти на виявлення, дослідження нерухомих об`єктів культурної спадщини для їх взяття на облік та подальшої державної реєстрації.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про охорону культурної спадщини» до повноважень органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів охорони культурної спадщини обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій відповідно до їхньої компетенції серед іншого належить подання пропозицій центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та про внесення змін до нього.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження вжиття заходів щодо виготовлення облікової документації на щойно виявлений об`єкт археології - Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташований поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, а також не ініціюванні, на підставі розроблених облікових документів, питання про внесення даного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

Зазначене підтверджується інформацією, наданою Волинською ОДА Департаменту культури, молоді та спорту від 16.05.2024 №1107/02.1-24/2-24 та інформацією, наданою Міністерством культури та інформаційної політики України від 20.05.2024 №06/15/4576-24.

З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що зазначена бездіяльність відповідача є протиправною та слід зобов`язати Департамент культури, молоді та спорту Волинської ОДА вжити заходів щодо забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем доведено правомірність звернення до суду з позовом та наявність підстав для визнання протиправною бездіяльності Департаменту культури, молоді та спорту Волинської ОДА щодо невиконання вимог чинного законодавства України із забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та неподання до Міністерства культури та інформаційної політики України пропозицій про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України та зобов`язання відповідача вжити заходів спрямованих на забезпечення складання облікової документації на щойно виявлений об`єкт культурної спадщини Городище пізнього середньовіччя Дуліби-1, розташоване поблизу лівого берега р. Турія за 2 км на північний захід від с. Дуліби Турійської територіальної громади Ковельського району, та подання пропозицій до Міністерства культури та інформаційної політики України про занесення вказаного об`єкту культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України.

З врахуванням наведеного колегія суддів вважає, що судом першої інстанції підставно задоволений позов.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту культури, молоді та спорту Волинської обласної державної адміністрації залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 26 серпня 2024 року у справі № 140/6385/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді І. В. Глушко
О. І. Довга