Справа № 613/200/25
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 р.Справа № 613/200/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Кругляк М.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16.04.2025 (суддя: Сеник О.С., м. Богодухів, Богодухівський район, Харківська область) по справі № 613/200/25

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 19.12.2024 № 894/7529-п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн. та закрити це провадження.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач не був належним чином оповіщений у розумінні ч.1 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», п.п.40, 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560. Під час провадження позивач надав відповідачу докази своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення довідку ВПЗ-3 від 10.12.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 в установленому порядку поштове відправлення № 140, яким була направлена повістка на 19.11.2024, не було вручене у строк виклику 19.11.2024 як за місцем проживання, так і у поштовому відділенні, повідомлення від ІНФОРМАЦІЯ_3 -3 на адресу ОСОБА_1 про отримання повістки в поштовому відділенні не направлялося; витяг форми № 8 реєстру поштового відправлення № 140 та витяг з трекінг-відстеження руху поштового відправлення № 140, з яких вбачається, що відомості про вручення адресату поштового відправлення датовані 21.11.2024, тобто, вже після установленої в повістці дати явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 , хоча позивач дізнався про повістку лише 08.12.2024 під час складання протоколу, про що зазначив у своїх письмових поясненнях. Крім того, вважає, що вказівка у даних поштового відправлення «повернення відправнику - відсутність адресата за вказаною адресою» не може бути фактом належного вручення поштового відправлення повістки, оскільки це суперечить вказаним законодавчим нормам, позивача не можна вважати адресатом, який відсутній за адресою реєстрації місця проживання.

Вказані докази були проігноровані відповідачем, оскаржувана постанова не містить мотивів їх відхилення.

Матеріали справи, як і зміст оскаржуваної постанови відповідача, не містять доказів неможливості вручення повістки позивачу за місцем проживання через його неправомірні дії або бездіяльність, у т.ч. через його відсутність за зареєстрованим місцем проживання. Позивач не змінював адреси свого зареєстрованого місця проживання, відомості про яке внесені до військово-облікових даних, які він завчасно та у належний спосіб оновив. Позивач не вибував з цього місця проживання, постійно зайнятий підприємницькою діяльністю в м. Богодухів, тому не існувало жодних перешкод для того, щоб належним чином і вчасно вручити йому повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Крім того, у відповідача були відсутні фактичні підстави для виклику позивача повісткою для звірки даних, оскільки він свої дані оновив у строк, передбачений ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Позивач не вчинив жодних умисних дій, направлених на ухилення від явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 та не порушив вимог законодавства про оборону та мобілізацію.

Враховуючи викладене, вважає, що у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, а оскаржувана постанова є неправомірною та підлягає скасуванню.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 16.04.2025 по справі № 613/200/25 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відмовлено.

Позивач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин у справі та порушення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16.04.2025 по справі № 613/200/25 скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на доводи, аналогічні викладеним в адміністративному позову.

Крім того, вказує, що аналіз ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» дає підстави для висновку, що законодавством не передбачено виклику до ТЦК за повісткою «для уточнення даних». При цьому, позивач на час виклику за вказаною повісткою перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 та оновив усі свої персональні дані у строк та порядок, як це передбачено у ч. 3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (в редакції, чинній з 18.05.2024 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ), абз.2 ч.10 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Таким чином, виклик позивача до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 19.11.2024 за повісткою «для уточнення даних» є неправомірним.

Вказує, що у справі також доведено, що указана мета виклику не була виконана самим відповідачем, останній після доставки позивача до ТЦК не уточнив жодних його даних.

Водночас, відповідачем як не було здійснено уточнення будь-яких даних позивача, так і не було направлено його на медичний огляд (ВЛК), жодні відомості станом на час розгляду справи щодо придатності позивача до військової служби за результатами уточнення даних або медичного огляду до персональних даних позивача внесені не були, що підтверджується витягом з АІТС «Оберіг», який надав відповідач до справи і на який послався суд.

Вказує, що позивач оновив і уточнив у відповідача усі необхідні військово-облікові дані - персональні дані військовозобов`язаного (адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти та інші персональні дані), ці дані були внесені до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, усі ці дані були доступні для відповідача у відповідних інформаційно-комунікаційних системах, реєстрах, базах (банків) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, а тому до позивача у цьому випадку не можуть бути застосовані положення ст.ст. 210, 210-1 КУпАП, що виключає в діянні складу інкримінованого позивачу правопорушення.

Зазначає, що ОСОБА_1 не вчинив порушення вимог абз. 2 ст. 17 Закону України «Про оборону України» та абз. 2 ч. 1, абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а тому в його діях чи бездіяльності відсутній склад правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 08.12.2024 начальником групи психологічної підтримки персоналу ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 894/7208 стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 08.12.2024 о 13 год. 00 хв. у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), у порядку, визначеному п.7 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», при перевірці документів у ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_1 було встановлено факт порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. А саме, під час перевірки, відповідно до наданих ОСОБА_1 та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 документів та пояснень, було встановлено, що ОСОБА_1 без поважних на те причин не з`явився за викликом у строк 19.11.2024 на 14 год. 00 хв., зазначений у повістці № 1040851, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання, для звірки даних до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти, підстава повернення повістки неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата або за закінченням терміну зберігання, повісткою та рапортом про неявку особи до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином оповіщений, однак, за викликом не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, було подано звернення від 29.11.2024 до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про доставлення ОСОБА_1 як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП.

08.11.2024 о 13 год. 50 хв. ОСОБА_1 був супроводжений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Своєю бездіяльністю ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено дату і час розгляду справи 12.12.2024 о 12 год. 30 хв..

У графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу» ОСОБА_1 зазначив, що повістку не отримував, дізнався про неї від працівників поліції 08.12.2024.

10.12.2024 ОСОБА_1 було подано заяву, в якій він просив відкласти розгляд протоколу № 894/7208 від 08.12.2024 стосовно нього за ч.3 ст.210-1 КУпАП з 12.12.2024 на іншу дату для зібрання додаткових доказів його невинуватості. Свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнає, зазначив, що докази своєї невинуватості надасть додатково на засідання розгляду цієї справи ТЦК.

19.12.2024 захисником ОСОБА_1 адвокатом Колєсніком І.А. подано до ІНФОРМАЦІЯ_5 клопотання про закриття провадження у справі, разом з яким надано:

довідку Богодухівського ВПЗ-3 від 10.12.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 в установленому порядку поштове відправлення № 140, яким була направлена повістка на 19.11.2024, не було вручене у строк виклику 19.11.2024 як за місцем проживання, так і у поштовому відділенні, повідомлення від Богодухівського ВПЗ-3 на адресу ОСОБА_1 про отримання повістки в поштовому відділенні не направлялося;

витяг форми № 8 реєстру поштового відправлення № 140, відомості якого підтверджують зазначені у довідці обставини;

витяг з трекінг-відстеження руху поштового відправлення № 140, відповідно до якого відомості про вручення адресату поштового відправлення датовані 21.11.2024, тобто, вже після установленої в повістці дати явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 19.11.2024, хоча в дійсності ОСОБА_1 про повістку дізнався лише 08.12.2024 під час складання протоколу.

При цьому, як зазначено у клопотанні, внесення відомостей про вручення поштового відправлення 21.11.2024 також не є достовірними даними, оскільки, як встановлено з довідки Богодухівського ВПЗ-3, це відправлення з повісткою ОСОБА_1 вручено не було.

У зазначеному клопотанні захисник просив закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, розгляд матеріалів здійснити без участі ОСОБА_1 та його захисника, про прийняте рішення повідомити письмово.

19.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 894/7529-п, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП за порушення абз.2 ст.17 Закону України «Про оборону України», абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 не з`явився за викликом у строк 19.11.2024 на 14 год. 00 хв. по повістці № 1040851, яка була направлена за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних, та повернулася з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», а відтак, у розумінні п.41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ОСОБА_1 оповіщений належним чином про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що, приймаючи оскаржувану постанову, відповідач діяв правомірно, зокрема, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, які мали значення для її прийняття.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КУпАП), обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративні правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні, та інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Поняття адміністративного правопорушення викладено в частині першій статті 9 КУпАП, за змістом якої адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 235 КУпАП визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Відповідно до частини першої статті 210-1 КУпАП, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною третьою статті 210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, частиною третьою статті 210-1 КУпАП передбачена відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період, тобто вказана норма відсилає до інших нормативно-правових актів.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а загальні засади проходження в Україні військової служби закріплені в Законі України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися:

- військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях;

- резервісти, які проходять службу у військовому резерві, - до військових частин у строки, визначені командирами військових частин;

- військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку;

- військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом керівників відповідних підрозділів;

- особи, які уклали контракти про перебування у резерві служби цивільного захисту, - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

За приписами вимог абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Отже, враховуючи вимоги абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», всі військовозобов`язані, окрім тих що відносяться до абзаців 2-6 частини третьої вказаної норми, зобов`язані протягом 60 днів уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Відповідно до частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які підлягають взяттю на військовий облік, перебувають на військовому обліку призовників або у запасі Збройних Сил України, у запасі Служби безпеки України, розвідувальних органів України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, зокрема, уточнити протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, свої персональні дані через центр надання адміністративних послуг або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.

Приведені вище положення, зокрема, абзацу 7 частини третьої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та частини десятої статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у редакції Закону №3633-ІХ від 11.04.2024, набрали свою силу 15 травня 2024 року.

Поряд з цим, за положеннями пункту 1 частини 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-IX (надалі - Закон № 3633-IX), зокрема, визначено, що під час дії Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про загальну мобілізацію" від 3 березня 2022 року № 2105-IX:

- громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані:

- у разі перебування на території України - шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Отже, вищезазначені норми законодавства передбачають три шляхи, яким громадяни України, які перебувають на території України та які перебувають на військовому обліку, повинні були уточнити свої персональні дані з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме: через центр надання адміністративних послуг, електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, територіальний центр комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, останній день вказаного 60-денного строку для уточнення облікових даних припадав на 16.07.2024.

Як встановлено колегією суддів, 08.12.2024 начальником групи психологічної підтримки персоналу ІНФОРМАЦІЯ_5 майором ОСОБА_3 складено протокол про адміністративне правопорушення № 894/7208 стосовно ОСОБА_1 , в якому зазначено, що 08.12.2024 о 13 год. 00 хв. у період дії правового режиму воєнного стану, котрий введений Указом Президента України № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 (зі змінами), у порядку, визначеному п.7 ч.1 ст.8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» при перевірці документів у ІНФОРМАЦІЯ_6 у ОСОБА_1 було встановлено факт порушення останнім законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. А саме, під час перевірки, відповідно до наданих ОСОБА_1 та наявних у ІНФОРМАЦІЯ_6 документів та пояснень було встановлено, що ОСОБА_1 без поважних на те причин не з`явився за викликом у строк 19.11.2024 на 14 год. 00 хв., зазначений у повістці № 1040851, сформованій за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, яка надіслана через відділення Укрпошти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення за адресою зареєстрованого місця проживання, для звірки даних до ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначене підтверджується повідомленням Укрпошти, підстава повернення повістки неотримання повістки у зв`язку з відсутністю адресата або за закінченням терміну зберігання, повісткою та рапортом про неявку особи до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Оскільки ОСОБА_1 був належним чином оповіщений, однак, за викликом не з`явився, про причини неприбуття не повідомив, було подано звернення від 29.11.2024 до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області про доставлення ОСОБА_1 як такого, що вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.210-1 КУпАП.

08.11.2024 о 13 год. 50 хв. ОСОБА_1 був супроводжений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Своєю бездіяльністю ОСОБА_1 порушив вимоги абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП.

У вказаному протоколі зазначено дату і час розгляду справи 12.12.2024 о 12 год. 30 хв..

У графі «Пояснення і зауваження щодо змісту протоколу» ОСОБА_1 зазначив, що повістку не отримував, дізнався про неї від працівників поліції 08.12.2024.

10.12.2024 ОСОБА_1 було подано заяву, в якій він просив відкласти розгляд протоколу № 894/7208 від 08.12.2024 стосовно нього за ч.3 ст.210-1 КУпАП з 12.12.2024 на іншу дату для зібрання додаткових доказів його невинуватості. Свою вину в інкримінованому правопорушенні не визнає, зазначив, що докази своєї невинуватості надасть додатково на засідання розгляду цієї справи ТЦК.

19.12.2024 захисником ОСОБА_1 адвокатом Колєсніком І.А. подано до ІНФОРМАЦІЯ_5 клопотання про закриття провадження у справі, разом з яким надано:

довідку Богодухівського ВПЗ-3 від 10.12.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 в установленому порядку поштове відправлення № 140, яким була направлена повістка на 19.11.2024, не було вручене у строк виклику 19.11.2024 як за місцем проживання, так і у поштовому відділенні, повідомлення від Богодухівського ВПЗ-3 на адресу ОСОБА_1 про отримання повістки в поштовому відділенні не направлялося;

витяг форми № 8 реєстру поштового відправлення № 140, відомості якого підтверджують зазначені у довідці обставини;

витяг з трекінг-відстеження руху поштового відправлення № 140, відповідно до якого відомості про вручення адресату поштового відправлення датовані 21.11.2024, тобто, вже після установленої в повістці дати явки до ІНФОРМАЦІЯ_4 19.11.2024, хоча в дійсності ОСОБА_1 про повістку дізнався лише 08.12.2024 під час складання протоколу.

При цьому, як зазначено у клопотанні, внесення відомостей про вручення поштового відправлення 21.11.2024 також не є достовірними даними, оскільки, як встановлено з довідки Богодухівського ВПЗ-3, це відправлення з повісткою ОСОБА_1 вручено не було.

У зазначеному клопотанні захисник просив закрити провадження стосовно ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, розгляд матеріалів здійснити без участі ОСОБА_1 та його захисника, про прийняте рішення повідомити письмово.

19.12.2024 начальником ІНФОРМАЦІЯ_5 полковником ОСОБА_2 винесено постанову № 894/7529-п, якою на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн. за ч.3 ст.210-1 КУпАП за порушення абз.2 ст.17 Закону України «Про оборону України», абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Як зазначено у постанові, ОСОБА_1 не з`явився за викликом у строк 19.11.2024 на 14 год. 00 хв. по повістці № 1040851, яка була направлена за адресою зареєстрованого місця проживання останнього для уточнення даних, та повернулася з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою», а відтак, у розумінні п.41 Порядку призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, ОСОБА_1 оповіщений належним чином про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З приведеного вище вбачається, що за оскаржуваною постановою №894/7529-п від 19.12.2024, позивач, не прибувши до ІНФОРМАЦІЯ_5 19.11.2024 для звірки даних, порушив абз.2 ст.17 Закону України «Про оборону України», абз. 2 ч.1, абз.8 ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи учасників справи, колегія суддів не погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного.

Так, за приписами примітки до статті 210 КУпАП, положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Отже, з аналізу приведених норм випливає, що відповідальність за статтями 210 та 210-1 КУпАП не застосовується у випадку, коли дані для Реєстру можуть бути отримані шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими базами/системами/реєстрами.

Правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі Реєстру) визначає Закон України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі по тексту Закон № 1951-VIII).

Відповідно до положень частини першої статі 5 Закону № 1951-VIII, держателем Реєстру є Міністерство оборони України (далі - Держатель Реєстру), розпорядником Реєстру є Генеральний штаб Збройних Сил України (далі - розпорядник Реєстру), а Служба безпеки України та розвідувальні органи України є органами адміністрування та ведення Реєстру. Адміністратором Реєстру є Держатель Реєстру.

За приписами частини другої статті 5 Закону № 1951-VIII, держатель Реєстру:

1) забезпечує технологічне функціонування Реєстру, для чого утворює уповноважений орган адміністрування Держателя Реєстру;

2) вносить на розгляд Кабінету Міністрів України пропозиції щодо Порядку ведення Реєстру, в яких визначає процедури збирання, зберігання, обробки та використання відомостей про призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

3) організовує взаємодію Реєстру з іншими реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних щодо отримання (обміну) інформації, визначеної статтями 6-9 цього Закону, відповідно до Закону України "Про публічні електронні реєстри";

4) забезпечує розвиток та модернізацію програмних та апаратних засобів Реєстру;

5) надає органам адміністрування та ведення Реєстру право доступу до бази даних Реєстру;

6) здійснює інші повноваження, передбачені законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 5 Закону № 1951-VIII, органами адміністрування Реєстру в межах своїх повноважень є, зокрема, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до частин восьмої та дев`ятої статті 5 Закону № 1951-VIII, органами ведення Реєстру є районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, Центральне управління Служби безпеки України та регіональні органи Служби безпеки України, відповідні підрозділи розвідувальних органів України. Органи ведення Реєстру забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних.

За приписами частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII, актуалізація бази даних Реєстру здійснюється на підставі відомостей, що вносяться органами ведення Реєстру, а також шляхом електронної інформаційної взаємодії (обміну відомостями) між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною.

Даною частиною статті 14 Закону № 1951-VIII передбачено перелік органів, від яких органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді інформацію через електронну інформаційну взаємодію.

Електронна інформаційна взаємодія, у тому числі надання відповідних відомостей, між Реєстром та інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені цією частиною, здійснюється відповідно до законів України "Про публічні електронні реєстри", "Про розвідку" та в порядку, визначеному Держателем Реєстру спільно з відповідним державним органом.

З аналізу приведених вище положень Закону № 1951-VIII вбачається, що персональні дані військовозобов`язаного можуть бути отримані органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, до яких відносить і територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими державними органами.

При цьому, Другим апеляційним адміністративним судом витребувано у відповідача докази можливості або неможливості отримання відомостей щодо персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами, базами даних, держателями яких є державні органи, передбачені частиною третьою статті 14 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів».

У відповідь на запит суду, відповідач надав пояснення про те, що одним із переліку персональних даних, визначених пунктом 17-1 ст. 7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», є відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку. Беручи до уваги той факт, що, згідно з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів, ОСОБА_1 непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, що підтверджено витягом з АІТС «Оберіг», який знаходиться в матеріалах справи, йому необхідно було уточнити свої персональні дані стосовно визначення ступеня придатності до військової служби.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що, як вбачається зі спірної постанови №894/7529-п від 19.12.2024, позивача притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, саме у зв`язку з неприбуттям до ІНФОРМАЦІЯ_5 19.11.2024 для звірки даних.

В той же час, відповідачем не надано до суду апеляційної інстанції доказів вчинення відповідачем дій щодо отримання персональних даних позивача шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, передбачені частиною третьою статтею 14 Закону № 1951-VIII, з огляду на те, що позивач перебуває на обліку у відповідача, а також відповідачем не надано доказів неможливості отримання персональних даних позивача у наведений спосіб.

Відповідно до положень частини третьої статті 14 Закону № 1951-VIII, органи ведення Реєстру одержують в електронному вигляді від, зокрема:

1) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, - відомості, зазначені у пунктах 1-5, 8, 8-1, 10, 11 частини першої статті 7 цього Закону;

2) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, - відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 21, 26 частини першої статті 7 цього Закону;

10) Міністерства внутрішніх справ України та інших центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України, - відомості, зазначені у пунктах 1-7, 9, 9-1, 14, 15, 15-1, 20, 20-1, 21, 24, 26, 27, 32 частини першої статті 7 цього Закону;

15) центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики у сфері соціальної політики, загальнообов`язкового державного соціального та пенсійного страхування, соціального захисту населення, - відомості, зазначені у пунктах 7, 7-1, 8, 8-1, 11, 17, 33 частини першої статті 7 цього Закону;

17) централізованої системи державних установ, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, соціального захисту від безробіття, - відомості, зазначені у пунктах 1-4, 7, 13, 16-2, 25 частини першої статті 7 цього Закону;

При цьому, як передбачено пунктами 7, 7-1 частини першої статті 7 Закону № 1951-VIII, до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать місце проживання та місце перебування, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У контексті зазначеного, колегія суддів акцентує увагу на тому, що, відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень саме на відповідача у справі покладено обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності.

Втім, обставин, які підтверджують неможливість отримання відповідачем відомостей щодо персональних даних ОСОБА_1 у спосіб, встановлений у примітці до ст. 210 КУпАП, відповідачем не надано ані у суді першої, ані апеляційної інстанцій.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що приміткою до ст. 210 КУпАП не передбачено жодних виключень щодо можливості її застосування.

Таким чином, доказів на підтвердження правомірності спірної постанови, враховуючи примітку до ст. 210 КУпАП, відповідачем, ні суду першої, ні апеляційної інстанції не надано.

Колегія суддів зазначає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови неможливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи, що відповідачем не доведено.

Разом з тим, як зазначалось вище, підставою для прийняття оскаржуваної постанови була неявка по повістці № 1040851, направленій для уточнення даних.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до відомостей військово-облікового документу у додатку «Резерв+», позивач вчасно оновив свої персональні дані.

Так, відповідно до відомостей військово-облікового документу у додатку «Резерв+», останній містить відмітку «дані уточнені вчасно», остання дата уточнення даних 05.07.2024. Зокрема, з наданих відповідачем доказів вбачається, що у відповідача наявні відомості щодо адреси проживання позивача, телефон, відомості про проходження ВЛК, постанова ВЛК «непридатний в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

При цьому, в оскаржуваній постанові та у протоколі про адміністративне правопорушення не було зазначено, які саме дані позивач не уточнив.

В обґрунтування заперечень проти позову відповідач посилається на п.17-1 ч.1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», та зазначає, що підставою для виклику позивача була саме відсутність персональних даних, які неможливо отримати при електронній взаємодії з іншими електронними реєстрами, а саме відомостей про результати медичних оглядів.

Так, згідно з п.17-1 ст.7 Закону України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів», до персональних даних призовника, військовозобов`язаного та резервіста належать: відомості про результати медичних оглядів, що проводяться з метою визначення придатності до виконання військового обов`язку.

Згідно з п.69 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, резервісти та військовозобов`язані, які в мирний час були призначені на комплектування військових частин (установ) з врученням мобілізаційних розпоряджень під час мобілізаційного розгортання Збройних Сил та інших військових формувань, призиваються на військову службу під час мобілізації, на особливий період за результатами раніше пройдених медичних оглядів та їх опитування про наявність або відсутність скарг на стан здоров`я. Резервісти або військовозобов`язані, у яких відсутні скарги на стан здоров`я, на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду не направляються.

Особи, які не проходили медичний огляд або в яких закінчився строк дії рішення (постанови) про придатність до військової служби, направляються на військово-лікарську комісію.

Громадяни України, які перебувають на військовому обліку та з набранням чинності Указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, прибули до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для уточнення своїх облікових даних (адреси місця проживання, номерів засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності) та інших персональних даних), на медичний огляд не направляються. На медичний огляд громадяни, які уточнили свої облікові дані, викликаються повісткою.

У разі проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду під час мобілізації та/або воєнного стану строк дії довідки з висновком щодо придатності до військової служби становить один рік.

Однак, як вбачається зі змісту повістки № 1040851, позивача було викликано до ІНФОРМАЦІЯ_4 не для проходження медичного огляду, а для уточнення даних.

Також, колегія суддів відмічає, що за змістом протоколу про адміністративне правопорушення та оскаржуваної постанови, доводи щодо відсутності у відповідача відомостей про результати медичних оглядів не були зазначені як підстава для винесення оскаржуваної постанови.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не доведено правомірність прийнятої ним постанови від 19.12.2024 № 894/7529-п у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП щодо ОСОБА_1 , а тому постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі.

Підсумовуючи все приведене вище, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд першої інстанції дійшов помилкових висновків про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України" (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливо го суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведена позиція ЄСПЛ також застосовується у практиці Верховним Судом, що, як приклад, відображено у постанові від 24.01.2020 (справа № 420/2921/19).

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 317 КАС України, підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 ..

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 16.04.2025 по справі № 613/200/25 скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 від 19.12.2024 № 894/7529-п, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено штраф у розмірі 17000 грн..

Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.3 ст.210-1 КУпАП закрити.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.П. Жигилій
Судді Я.М. Макаренко О.А. Спаскін