Справа № 400/3275/25
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 р. № 400/3275/25
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовомІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідачаЦентрального відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси), вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54006,
провизнання протиправною та скасування постанови від 25.03.2025 по виконавчому провадженню №76699417,
ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі також позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (далі відповідач, Центральний ВДВС), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу від 25.03.2025 року ВП №76699417.

Ухвалою суду від 07.04.2025 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. 287 КАС України.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошує на вжиття ним дій щодо виконання постанови Центрального ВДВС, а тому не вбачає законних відстав для накладення на нього штрафу оскаржуваним рішенням відповідача.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивачів просив відмовити. Заперчуючи проти позову відповідач зазначив, що згідно акту державного виконавця від 25.03.2025 року встановлено, що строк, встановлений державним виконавцем для надання підтверджень виконання рішення суду, закінчився, будь- який повідомлень щодо повного виконання рішення суду до відділу не надходило, пояснень щодо поважності причин його невиконання не надано.

Керуючись ст.ст. 63, 75 Закону № 1404, головним державним виконавцем Ткаченко М.П., винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. від 25.03.2054 року, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, цінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

До Центрального ВДВС надійшла заява ОСОБА_1 від 29.11.2024 року про відкриття виконавчого провадження разом з оригіналом виконавчого листа у справі № 400/6179/23, виданого 09.08.2024 року Миколаївським окружним адміністративним судом про: зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини доходів в зв`язку із порушенням строків виплати індексації грошового забезпечення у сумі 85927,87 грн за період з 01.12.2015 року до 28.02.2018 року.

04.12.2024 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС Ткаченко М.П., відповідно до вимог ст.ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII (далі та раніше за текстом Закон № 1404), винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 76699417.

Копії постанови надіслано сторонам виконавчого провадження.

Відповідно до вимог ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Ткаченко М.П., винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 300,00 грн. від 04.12.2024 року, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження .

Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Ткаченко М.П., винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 32000,00 грн. від 04.12.2024 року, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження.

11.12.2024 року на адресу Відділу від представника боржника ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов лист, в якому зазначено про неможливість виконання виконавчого листа по справі № 400/6179/23, виданого 09.08.2024 року Миколаївським окружним адміністративним судом у зв`язку з відсутністю відповідного фінансування.

Згідно акту державного виконавця від 25.03.2025 встановлено, що строк, встановлений державним виконавцем для надання підтверджень виконання рішення суду, закінчився, будь- який повідомлень щодо повного виконання рішення суду до відділу не надходило, пояснень щодо поважності причин його невиконання не надано.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Відповідно до нього за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Керуючись ст.ст. 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», головним державним виконавцем Ткаченко М.П., винесено постанову про накладення штрафу у розмірі 5100 грн. від 25.03.2025, копії якої надіслано сторонам виконавчого провадження та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду.

Не погоджуючись з постановою Центрального ВДВС, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст. 63 Закону № 1404 у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимоги виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже відповідальність у боржника може наступати у разі якщо останній не виконує рішення суду без поважних на те причин.

Тобто, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення, оскільки позивач є розпорядником коштів ІІІ рівня (відповідно до Бюджетного кодексу України) та може здійснювати платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами, з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань, взятих на облік органами Казначейства України.

Здійснення платежів позивача провадиться виключно з дозволу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та після отримання відповідних асигнувань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у зв`язку з отриманням від ОСОБА_1 заяви з банківськими реквізитами від 02.09.2024 (вх. ІНФОРМАЦІЯ_3 №К-76 від 02.09.2024), ІНФОРМАЦІЯ_4 вчинено дії щодо отримання необхідного фінансування з Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України (лист ІНФОРМАЦІЯ_3 від 10.09.2024 №802/10635), оскільки ІНФОРМАЦІЯ_4 є розпорядником коштів ІІІ рівня (відповідно до Бюджетного кодексу України) та може здійснювати платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, установлених кошторисами, з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань, взятих на облік органами Казначейства України.

Здійснення платежів ІНФОРМАЦІЯ_4 провадиться виключно з дозволу Департаменту соціального забезпечення Міністерства оборони України та після отримання відповідних асигнувань.

Однак, у даному випадку, що вбачається з матеріалів справи та наведеного вище, у позивача наявні поважні причини, які зумовили неможливість виконати виконавче провадження № 76699417 у строки про, які останній повідомляв відповідача, а саме: не отримання відповідних асигнувань від Департаменту соціального забезпечення Міністерство оборони України.

Отже, у діях позивача відсутні навмисні порушення, у зв`язку з тим, що наявні обставини, які не залежать від його волевиявлення, тому суд погоджується з відповідними доводами позивача.

Аналогічна вищенаведеній позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.01.2020 року у справі № 640/9234/19.

Так, у зазначеній постанові Верховний Суд дійшов висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).

Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно засувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до ст. 75 Закону № 1404.

Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Повторним невиконанням судового рішення в розумінні ст. 64-1 Закону № 1404 є встановлений відповідним актом факт кожного наступного невиконання боржником судового рішення після складення акту про невиконання такого рішення вперше та винесення відповідної постанови про накладення штрафу за невиконання судового рішення без поважних причин.

Тобто, під час прийняття відповідачем рішення про накладення штрафу за несвоєчасне виконання рішення суду, останній обов`язково повинен встановити відсутність поважних причин, що існують поза волею позивача та які перешкоджають позивачу (боржнику) виконати таке рішення суду.

Але, відповідач при винесені оскаржуваної постанови не здійснив перевірку вказаних обставин, які перешкоджають позивачу виконати рішення суду, та, відповідно, безпідставно прийняв оскаржувану постанову.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За наслідком здійснення аналізу оскаржуваного рішення на відповідність наведеним вище критеріям, суд, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги про визнання протиправним та скасування постанови від 25.03.2025 року у ВП № 76699417 підлягають задоволенню, оскільки оскаржуване рішення не відповідає наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки під час розгляду справи не було залучено свідків та не призначено експертиз, судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) (вул. Артилерійська, 18, м. Миколаїв, 54006, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення штрафу від 25.03.2025 року у ВП № 76699417.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 03.06.2025 року.

Суддя О.В. Малих