Справа № 520/35204/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 р. Справа № 520/35204/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Макаренко Я.М. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі № 520/35204/24

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Фізична особи-підприємця ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив суд:

- визнати недійсною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за №128925 від 01.10.2024 у розмірі 17 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що згідно з постановою №128925 від 01.10.2024, його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та п.11 Правил перевезення вантажу автомобільним транспортом в Україні у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. З зазначеною постановою не погоджується, оскільки на момент проведення перевірки документи, а саме спірний протокол та адаптації тахографа, фактично був наявний у водія.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 в задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. Зазначив, що суд першої інстанції безпідставно виключає з наведених доказів лист від ТОВ «ВІС» яким позивачу було повідомлено, що під час заповнення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу сталася технічна помилка. До цього моменту позивач не був обізнаний про технічні помилки у протоколі, а отже взагалі не є причетним до допущення цієї помилки.

Ця помилка є лише технічною опискою особи - працівника ТОВ «ВІС», який складав протокол перевірки та адаптації тахографа, яким було не вірно вказаний типорозмір пневматичних шин ТЗ, а саме замість 285/70R 19.5 було помилково вказано 285/70R 22.5. Відповідно до технічних умов експлуатації вантажного автомобіля «MERCEDES BENC» ATEGO, розроблених виробником цієї марки, використання типорозміру пневматичних шин 285/70R 22.5 взагалі не можливо, виходячи з розміру конструкції колісних арок, тобто виворіт керма ТЗ вправо або вліво з шинами 285/70R 22.5 призвів би до тертя шин об арки ТЗ, що унеможливлює експлуатацію автомобілю.

Отже, судом першої інстанції не враховано, що вантажний автомобіль «MERCEDES BENC» ATEGO був оснащений шинами відповідно до технічних умов експлуатації таких ТЗ, розроблених виробником цієї марки, та використовувався 285/70R 19.5 т. типорозмір пневматичних шин, що ніяк не впливало на правильну роботу тахографа автомобілю.

У свою чергу технічна помилка (описка у протоколі), що була зроблена не перевізником (апелянтом) ніяк не відобразилась на фактичних показниках у протоколі перевірки та адаптації тахографа, оскільки усі заміри та зняття показників для перевірки тахографа були зняті з ТЗ з вірним типорозміром пневматичних шин - 285/70R 19.5.

Цей факт суд першої інстанції не враховує при винесені рішення по справі.

Також скаржник зауважив, що суд першої інстанції, ігноруючи факт наявності протоколу перевірки та адаптації тахографа, який мав технічну описку, що не призводить до викривлення даних у обліку роботи тахографа, таким ставленням допускає, що інспекторам відповідача надано право визнання дійсними або не дійсними документів перевізника, що є неприпустимим з точки зору діючого законодавства, оскільки Положенням про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженою Постановою КМУ від 11 лютого 2015 р. № 103 визнання дійсними або не дійсними документів не входить до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті та є у свою чергу перевищенням службових повноважень інспектора відповідача.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. Зауважив, що відповідно до п.3,4 Порядку №422, був зупинений транспортний засіб марки MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . На момент проведення перевірки було встановлено відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а саме тип розміру пневматичних шин транспортного засобу змінено без перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. У зв`язку з виявленими порушеннями був складений акт №АО105669 проведення перевірки від 29.08.2024 зі змістом якого водій був ознайомлений, копію отримав. Повідомленням №7810/40/24-24 від 06.09.2024 направленим поштою, позивача було викликано для розгляду справи на 01.10.2024. Зазначене повідомлення було отримане 12.09.2024. За результатами розгляду акту №АО105669 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 29.08.2024 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №128925 від 01.10.2024 за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Вважає, що надання листа ТОВ "Фірма "Віс" не може розцінюватись як доказ, оскільки його не було під час здійснення рейдової перевірки, під час розгляду справи (це не спростовується позивачем) та він взагалі не датований, що позбавляє можливості установити хронологічну послідовність обставин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що транспортним засобом марки MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , під час перевірки 29.08.2024 управляв водій Коваленко В.О. та був зупинений інспектором Державної служби України з безпеки на транспорті з метою проведення нагляду за дотриманням вимог законодавства України у сфері безпеки автотранспорту. За результатами перевірки складений акт №АО 105699 від 29.08.2024, в якому зазначено, що під час перевезення вантажів перевізник не забезпечив водія діючим (чинним) протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Копію акту водій отримав.

01.10.2024 відділом Державного нагляду (контролю) у Донецький, Луганський та Харківській областях Державної служби України з безпеки на транспорті було прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за №128925 від 01.10.2024, якою встановлено допущення порушення ФОП ОСОБА_1 ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" (згідно акту від 29.08.2024 № АР 105699) та стягнуто з останнього адміністративно-господарський штраф у сумі 17 000,00грн.

Позивачем на адресу керівника Державної служби України з безпеки на транспорті було подано скаргу на постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за № 128925 від 01.10.2024.

Листом Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.10.2024 за №10363/3.3/15-24 позивача повідомлено, що у протоколі перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 від 14.10.2023р. у пункті 2 вказаний розмір пневматичних шин 285/70R, який не відповідає фактичним встановленим на вищевказаний транспортний засіб, а саме 285/70R 19,5, що підтверджено матеріалами фото фіксації транспортного засобу. Виявлене порушення унеможливлює використання вищевказаного тахографу щодо виконання режиму праці та відпочинку водіями транспортного засобу MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 . Враховуючи наведене постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу за №128925 від 01.10.2024 у розмірі 17 000,00грн. залишається без змін.

Незгода позивача із вказаною постановою стала підставою для звернення до суду з цим позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що оскільки позивач здійснював перевезення вантажів, під час рейдової перевірки виявлено відсутність у водія належного протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відповідач правомірно прийняв постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за №128925 від 01.10.2024 у розмірі 17 000,00 грн.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-ІІІ .

Відповідно до частини сьомої статті 6 Закону №2344-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, серед іншого, державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 (далі - Положення №103, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Відповідно до підпункту 2, 19 пункту 5 Положення №103 Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань - здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті; - здійснює контроль за додержанням перевізниками вимог режиму праці та відпочинку, що здійснюють перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Згідно з пунктом 8 Положення №103 Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Частиною чотирнадцятою статті 6 Закону № 2344-ІІІ визначено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

За визначенням, наведеним в статті 1 Закону №2344-ІІІ:

- автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

- водій - особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Згідно зі статтею 33 Закону №2344-ІІІ автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.

На виконання положень статті 6 Закону №2344-ІІІ Кабінет Міністрів України 08.11.2006 прийняв постанову №1567, якою затвердив Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567). Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктами 2, 3 Порядку №1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України. Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Пунктом 4 Порядку №1567 визначено, що державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 14 Порядку №1567).

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється, зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Таким чином, перелік необхідних документів не є вичерпним, оскільки у статті 48 Закону №2344-ІІІ визначено, що законодавством можуть бути передбачені інші документи необхідні для внутрішніх перевезень вантажів.

Відповідно до пункту 6.1 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 (далі Положення №340), автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Згідно зі змістом пункту 1.3 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Відповідно до пункту 4 наказу Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 цей наказ набирає чинності з дня його офіційного опублікування, крім пункту 6.1 Положення, затвердженого цим наказом, який набирає чинності для перевезення вантажів колісними транспортними засобами з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн з 01.06.2015.

Тобто, з 01.06.2015 вантажні транспортні засоби з повною масою від 3,5 тонн до 12 тонн, що використовуються для перевезень вантажів, у тому числі внутрішніх, повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно, перевізники зобов`язані забезпечувати належну експлуатацію такого тахографу та, зокрема, мати в наявності всі необхідні документи на встановлений тахограф та забезпечувати надання їх водієві для подальшого пред`явлення під час проведення перевірок.

Згідно пункту 7.1 Положення №340 перевірка додержання режиму праці та відпочинку водія здійснюється Державною службою України з безпеки на транспорті з дотриманням вимог Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року №1567.

Пунктом 7.2 Положення №340 визначено, що головний орган, на який покладається забезпечення безпеки дорожнього руху, здійснює перевірку встановленого режиму праці і відпочинку водіїв відповідно до чинного законодавства України.

Посадовими особами Укртрансбезпеки під час проведення рейдових перевірок здійснюється перевірка наявності документів на встановлений тахограф (у тому числі протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу), обов`язкова наявність яких визначається відповідно до статті 48 Закону №2344-ІІІ.

Порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів, визначається нормами Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі Інструкція №385).

Відповідно до Інструкції №385 контрольний пристрій (тахограф) обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв.

Згідно з п.3.3 Інструкції, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Адаптація тахографа до транспортного засобу оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "k", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "l", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР, - "калібрування".

Відповідно до пункту 2.5 Інструкції №385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Пунктом 2.7 Інструкції №385 передбачено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

Бланк протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу роздруковується відповідальною особою ПСТ на папері формату А4 (210х297 мм) щільністю 100 г/кв.м або більше. Не допускається робити закреслення чи виправлення відомостей, які заносяться до протоколу, а також внесення додаткових записів після того, як протокол підписано та поставлено печатку відповідальної особи ПСТ. У графах, які не заповнюються під час складання протоколу, проставляються прочерки.

ПСТ надає один примірник зазначеного протоколу перевізнику, а другий залишає собі і зберігає разом з тахокартою або у разі цифрового тахографа - з роздруківкою та електроними файлами, що підтверджують достовірність наведених у протоколі даних. Протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу зберігають протягом трьох років з дати проведення робіт.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зобов`язаний мати при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Згідно з п.3.5 Інструкції перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Тобто, автомобільний перевізник несе відповідальність за належне використання водіями вимог Інструкції щодо експлуатації тахографів, зокрема в частині наявності всіх, передбачених для експлуатації тахографу, документів.

Так, з акту перевірки №АО105699 слідує, що при здійсненні 29 серпня 2024 року перевезення вантажу транспортним засобом MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , на момент проведення перевірки було встановлено порушення ст.ст. 34, 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а саме тип розміру пневматичних шин транспортного засобу змінено без перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Зі змістом акту водій був ознайомлений, копію отримав.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що вантажний автомобіль MERCEDES-BENZ ATEGO був оснащений шинами відповідно до технічних умов експлуатації таких ТЗ, розроблених виробником цієї марки та використовувався 285/70R 19.5 типорозмір пневматичних шин, що ніяк не впливало на правильну роботу тахографа автомобілю. Зауважив, що під час заповнення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу сталася технічна помилка, а саме при заповненні графи розмір пневматичних шин було вписано резину 285/70R 22,5 замість 285/70R 19,5, що підтверджується листом ТОВ «ВІС».

Надаючи оцінку таким доводам позивача, суд звертає увагу на те, що під час перевірки транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ, державний номерний знак НОМЕР_1 , було встановлено невідповідність типу пневматичних шин, які фактично установлені на транспортному засобі з тими, які зазначені у протоколі перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу.

До матеріалів справи долучено лист Державної служби України з безпеки на транспорті від 28.10.2024 за №10363/3.3/15-24 наданий на скаргу позивача, яким повідомлено, що у протоколі перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 від 14.10.2023 у пункті 2 вказаний розмір пневматичних шин 285/70R 22,5, який не відповідає фактично встановленим на вищевказаний транспортний засіб, а саме 285/70R 19,5, що підтверджено матеріалами фотофіксації транспортного засобу. Виявлене порушення унеможливлює використання вищевказаного тахографу щодо виконання режиму праці та відпочинку водіями транспортного засобу MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 14.10.2023 не може підтвердити/спростувати певні обставини, що фактично розцінюється про його відсутність.

В цьому контексті варто звернути увагу, що виявлення факту порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та встановлення наявності підстав для притягнення особи до відповідальності за виявлене порушення відбувається саме на момент проведення рейдової перевірки на основі пред`явлених водієм документів.

Верховний Суд в постанові від 14.11.2024 по справі №420/24932/23 дійшов висновку, що формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини.

Подання до суду документів, які не було пред`явлено під час перевірки, не спростовують факт відсутності встановленого порушення, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений Законом №2344-ІІІ.

Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки - відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.

Колегія суддів зазначає, що належними доказами є документи надані в момент здійснення рейдової перевірки. Надані до позову матеріали не є юридично значимими документами, оскільки були відсутні на місці події, а фактичні обставини зафіксовані в акті, який саме і є первинним носієм доказової інформації. Надання матеріалів згодом, навіть не у зв`язку з розглядом справи Укртрансбезпекою, жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті проведення перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документу та не нівелює зафіксованих в акті обставин.

Відповідно до правової позицїї Верховного Суду, викладеної в постанові від 19.10.2023 по справі №640/27759/21, з приводу надання перевізником документів та доказів щодо тих чи інших обставин здійснення перевезень, варто виходити з того, що у кожному такому випадку уповноважений контролюючий орган зобов`язаний встановити, а особа, транспортний засіб якої перевіряється, зобов`язана надати документи, які містять беззаперечну інформацію щодо предмета такої перевірки, зокрема інформацію про автомобільного перевізника.

Основну інформацію для притягнення особи до відповідальності, а також для можливого наступного оскарження особою дій Укртрансбезпеки, несуть саме ті документи, які особа (водій транспортного засобу або інша компетентна особа автомобільного перевізника) подає контролюючому органу в момент виявлення порушення та/або під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.

Нові докази, які подають заінтересовані особи, зокрема до суду, який розглядає відповідний спір, після визначення контролюючим органом належного перевізника та його притягнення до адміністративної відповідальності мають оцінюватися з розумною критикою та із чітким застосуванням критеріїв належності, допустимості, достовірності та достатності таких нових доказів, а також їх взаємозв`язку із документами, які були надані контролюючому органу в момент перевірки.

Тільки такий підхід забезпечить дотримання принципу належного виконання учасниками спірних правовідносин вимог законодавства, яке регулює перевезення пасажирів та вантажів, та реалізацію принципу правової визначеності у спорах щодо встановлення дійсного автомобільного перевізника компетентним органом, який контролює дотримання державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що надання листа ТОВ «Фірма «Віс», не може розцінюватись як доказ, оскільки його не було надано під час здійснення рейдової перевірки, під час розгляду справи (це не спростовується позивачем) та він взагалі не датований, що позбавляє можливість установити хронологічну послідовність обставин.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги посилання позивача на лист ТОВ «ВІС» яким позивача повідомлено, що під час заповнення протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу сталася технічна помилка, а саме при заповненні графи розмір пневматичних шин було вписано резину 285/70R 22,5 замість 285/70R 19,5, оскільки зазначене не є доказом наявності під час рейдової перевірки 29.08.2024 дійсного протоколу про перевірку та адаптацію тахографа, оформленого у відповідності до вимог Інструкції № 385, оскільки автомобільний перевізник зобов`язаний при зміні розміру пневматичних шин на відповідному транспортному засобі пройти перевірку та адаптацію тахографа та отримати новий протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, де б було зазначено розмір пневматичних шин, який фактично встановлений у транспортному засобі та виявити наявні в протоколі помилки.

Суд звертає увагу, що саме позивач, як автомобільний перевізник, зобов`язаний забезпечити водія транспортного засобу документами, необхідними для здійснення перевезення до моменту початку здійснення такого перевезення, а саме діючим протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу MERCEDES-BENS, державний номер НОМЕР_1 .

Оскільки під час рейдової перевірки виявлено відсутність у водія належного протоколу перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, відповідачем, відповідно до покладених на нього завдань, правомірно, з урахуванням вимог чинного законодавства, було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 128925 від 01.10.2024 за порушення позивачем ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", у відповідності до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" та застосовано у відношенні позивача адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини у даній справи, колегія суддів, дійшла висновку, що оспорювана позивачем постанова відповідача винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені КУпАП, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 року по справі № 520/35204/24 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2025 по справі № 520/35204/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді Я.М. Макаренко А.О. Бегунц