Справа № 826/15635/18
Суддя: Стефанов С.О.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стефанова С.О., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія магнат» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.08.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія магнат» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 07.08.2018 року.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі.

Законом України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13.12.2022 № 2825-IX (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

На виконання вимог Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» (далі - Закон) та визначає порядок передачі нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративних судових справ іншим окружним адміністративним судам України наказом ДСА України від 16.09.2024 №399 затверджено Порядок передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва (далі Порядок №399).

Пунктами 4-7 Порядку №399 визначено, що на розгляд та вирішення судам підлягають передачі судові справи, які нерозглянуті ОАСК та передані до КОАС, але до набрання чинності Законом, не розподілені між суддями. Матеріали щодо розгляду та вирішення окремих процесуальних питань у межах нерозглянутих судових справ підлягають передачі до судів, визначених у результаті автоматизованого розподілу судових справ між судами, проведеного відповідно до правил, установлених цим Порядком. Судові справи, вказані у переліку, які підлягають передачі судам, мають бути зареєстровані в базі даних. Перелік складається відповідальною особою протягом семи робочих днів після опублікування цього Порядку за формою, визначеною у додатку 1 до Порядку, та формується в електронній формі із застосуванням КЕП.

На виконання положень п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» ліквідаційною комісією 20.09.2024 скеровано дану справу до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2025 року, адміністративну справу за № 826/15635/18 передано на розгляд судді Одеського окружного адміністративного суду Стефанову С.О.

Позиція позивача обґрунтовується наступним.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що 27 липня 2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі було проведено фактичну перевірку Херсонського відділення Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ». Результати проведеної перевірки оформлено актом №0345/21/22/РРО/39307260 від 27.07.2018р., на підставі якого 07.08.2018 р. Головним правлінням Державної фіскальної служби у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № (форма «С») із зазначенням наступного порушення законодавства: «пункту 2. пункту 7 статті 4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №2657/95-ВР.

Зі змісту податкового повідомлення-рішення слідує, що підставою застосування штрафних санкцій до позивача стало порушення п.2, 7 ст.4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон України «Про застосування РРО»), а саме: уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані: проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання операцій; забезпечувати відповідність готівкових коштів та іноземної валюти на місці проведення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти даним фіскального звіту.

Відтак, згідно диспозиції ст.4 Закону України «Про застосування РРО» закріплені нею зобов`язання виникають у визначеного кола суб`єктів: уповноважених банків, що здійснюють, операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками.

Окрім того, відповідальність за порушення встановленого цим законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути застосована лише до уповноважених банків та їх агентів (ст.18 Закону України «Про застосування РРО»). Оскільки позивач не належить до уповноважених банків або їх агентів, а здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної ліцензії Національного 5анку України №168 від 20.11.2015 року, тому застосовувати положення п. 2, 7 ст.4 Закону України «Про застосування РРО» та притягувати позивача до фінансової відповідальності є неприпустимим.

Позиція відповідача обґрунтовується наступним.

Відповідач вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що Головним Управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим було проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, проспект. Перемоги, 9, де здійснює (проводить) господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» (далі за текстом - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ»), юридична (податкова) адреса: м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 36 В. Фактичну перевірку проведено з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). В ході перевірки встановлено, що не проведено через РРО розрахункову операцію з купівлі продажу іноземної валюти. Відповідно розрахунковий документ не роздрукований. Встановлено перевищення готівкових коштів (української гривні) на місці проведення розрахунків коштів які зазначені в звітній довідці про касові обороти за день і залишки цінностей на загальну суму 1086,44 грн. За результатами фактичної перевірки складено акт від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260, який вручено представнику ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ». В ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265).

Відповідно до п. 1, п. 4 статті 18 Закону № 265 у разі порушення встановленого цим Законом порядку виконання операцій з торгівлі валютними цінностями в готівковій формі до банків, небанківських фінансових установ, суб`єктів господарювання, які здійснюють такі операції на підставі агентських угод з банками, що здійснюють торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: · п. 1 ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі непроведення розрахункових операцій через реєстратор розрахункових операцій, нероздрукування розрахункового документа, що підтверджує виконання операції з купівлі-продажу іноземної валюти, або проведення операції на неповну суму коштів. · п. 4 п`ятикратного розміру суми, на яку виявлено незбіг, - у разі перевищення суми готівкових коштів або іноземної валюти на місці проведення операцій над сумою коштів, яка зазначена у фіскальному звіті. Враховуючи вище зазначене, Головне управління ДПС у м. Києві не погоджується з висновками викладеними в адміністративному позові позивача, вважає їх такими, що не підлягають задоволенню. У свою чергу, винесене податкове повідомлення рішення є правомірним та таким що прийняте з урахуванням вимог чинного законодавства.

Процесуальні дії та клопотання учасників справи.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 28 березня 2025 року прийнято справу № 826/15635/18 до розгляду. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Замінено відповідача на його правонаступника - Головне управління ДПС у місті Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011).

Призначено перше судове засідання на 15 квітня 2025 року об 12 год. 00 хв. у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, у залі судових засідань №30.

10 квітня 2025 року Головного управління ДПС у місті Києві надійшло клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції (вхід. №ЕС/34450/25).

Ухвалою суду від 11 квітня 2025 року заяву Головного управління ДПС у місті Києві про проведення судового засідання в режимі відеоконференції в адміністративній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія магнат» (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 36-В) до Головного управління ДПС у місті Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № задоволено.

Проведення судового засідання по справі №826/15635/18 призначеного на 15 квітня 2025 року о 12 год. 00 хв. та в наступних судових засіданнях вирішено здійснювати в режимі відеоконференції поза межами суду відповідно до Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21.

15 квітня 2025 року від позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі (вхід. № ЕС/35441/25).

У судове засідання по справі 826/15635/18 призначене на 15 квітня 2025 року о 12:00 год.соби, які беруть участь у справі не з`явились.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального засобу технічного засобу не здійснювалося.

Від представника ТОВ «Фінансова компанія магнат» за вхід. №ЕС/35441/25 від 15 квітня 2025 року, надійшли додаткові пояснення в яких просили продовжити розгляд справи за їх відсутності.

З урахуванням вищезазначеного, суд вирішив продовжити розгляд справи в порядку письмового провадження.

16 квітня 2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вхід. № ЕС/36169/25).

Станом на 03 червня 2025 року, будь-яких інших заяв по суті справи з боку сторін на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, якими обґрунтовувалися позиції позивача та відповідача, суд встановив наступні факти та обставини.

Обставини справи встановлені судом

Головним Управлінням ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим було проведено фактичну перевірку за місцем фактичного провадження (здійснення) діяльності, розташування господарського об`єкту за адресою: Херсонська область, м. Нова Каховка, проспект. Перемоги, 9, де здійснює (проводить) господарську діяльність Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ» (далі за текстом - ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ»), юридична (податкова) адреса: м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 36 В.

Фактичну перевірку проведено з метою контролю за дотриманням норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

В ході перевірки встановлено, що не проведено через РРО розрахункову операцію з купівлі продажу іноземної валюти. Відповідно розрахунковий документ не роздрукований. Встановлено перевищення готівкових коштів (української гривні) на місці проведення розрахунків коштів які зазначені в звітній довідці про касові обороти за день і залишки цінностей на загальну суму 1086,44 грн.

За результатами фактичної перевірки складено акт від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260, який вручено представнику ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ МАГНАТ», відповідно до висновку якого, в ході проведення перевірки контролюючим органом встановлено порушення вимог Закону України від 06.07.1995 року № 265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій (далі - РРО) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265).

На підставі акту від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260, ГУ ДФС у м. Києві було прийняте податкове повідомлення-рішення від 07.08.2018 року № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 7132,20 грн.

Не погоджуючись із рішенням ГУ ДФС у м. Києві від 27.07.2018 року №0345/21/22/ РРО/39307260 та вважаючи його протиправним, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Джерела права та висновки суду

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 67 Конституції України визначено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законодавством.

Статтею 37 Податкового кодексу України передбачено, що виконання податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пункту 61.1 статті 61 Податкового кодексу України, статті 94 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до положень п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з вимогами п.п. 75.1.3. п. 75.1 ст. 75 та ст. 85 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) (далі ПК України) фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до вимог ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з п.п. 80.1, 80.2 ст.80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, гід розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності обставин, визначених цим Кодексом.

У відповідності до п.80.7 ст.80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Пунктом 81.1 ст.81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Як вбачається з матеріалів справи, зі змісту податкового повідомлення-рішення слідує, що підставою застосування штрафних санкцій до позивача стало порушення п.2, 7 ст.4 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон України «Про застосування РРО»).

Пунктом 2 ст. 4 Закону України «Про застосування РРО» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані проводити операції з купівлі-продажу іноземної валюти через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням у двох примірниках розрахункових документів, що підтверджують виконання цих операцій.

Пунктом 7 ст. 4 Закону України «Про застосування РРО» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, уповноважені банки, що здійснюють операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єкти господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками, зобов`язані забезпечувати відповідність готівкових коштів та іноземної валюти на місці проведення операцій з купівлі-продажу іноземної валюти даним фіскального звіту.

Відтак, згідно диспозиції ст.4 Закону України «Про застосування РРО» закріплені нею зобов`язання виникають у визначеного кола суб`єктів: уповноважених банків, що здійснюють, операції з купівлі-продажу іноземної валюти, а також суб`єктів господарювання, які здійснюють ці операції на підставі агентських угод з уповноваженими банками.

Окрім того, відповідальність за порушення встановленого цим законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути застосована лише до уповноважених банків та їх агентів (ст.18 Закону України «Про застосування РРО»).

Оскільки позивач не належить до уповноважених банків або їх агентів, а здійснює операції з купівлі-продажу іноземної валюти на підставі генеральної ліцензії Національного банку України №168 від 20.11.2015 року, тому застосовування положень пунктів 2, 7 ст. 4 Закону України «Про застосування РРО» та притягнення позивача до фінансової відповідальності у відповідності до вимог ст. 18 Закону України «Про застосування РРО» є неправомірним.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, що був викладений у постанові від 13.06.2018р. у справі №826/15581/16.

Верховний Суд, зокрема, зазначив, що оскільки обов`язки з виконання операцій, передбачених ст. 4 Закону України «Про застосування РРО» виникають в уповноважених банків та їх агентів, до відповідальності за порушення встановленого Законом порядку виконання операцій з купівлі-продажу іноземної валюти може бути притягнуто лише уповноважених банків та їх агентів.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що прийняте податкове повідомлення-рішення ГУ ДФС у м. Києві від 07.08.2018 року № , яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на суму 7132,20 грн. є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

При розв`язанні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі за текстом - Конвенція; рішення від 21.01.1999 року у справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22.02.2007 року у справі "Красуля проти Росії", від 05.05.2011 року у справі "Ільяді проти Росії", від 28.10.2010 року у справі "Трофимчук проти України", від 09.12.1994 року у справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 01.07.2003 року у справі "Суомінен проти Фінляндії", від 07.06.2008 року у справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") і тому надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищезазначене, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія магнат» підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на задоволення позовних вимог та згідно із ст.139 КАС України судові витрати позивача в сумі 1 762,00 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст.2, 6-10, 77, 90, 139, 227, 241-243, 246, 250, 251, 255, 257, 258, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія магнат» до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 07.08.2018 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві № від 07.08.2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у місті Києві на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія магнат» суму сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні нуль копійок).

Рішення набирає законної сили згідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 та п.15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржено, згідно ст.295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія магнат» (01133, м. Київ, вул. Є. Коновальця, буд. 36-В, ).

Відповідач: Головне управління Державної податкової служби у м. Києві (вул. Шолуденка, 33/19, м. Київ, 04116, ).

Суддя С.О. Cтефанов