Справа № 460/5607/24
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 460/5607/24 пров. № А/857/697/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Гладкої С.Я.,

представника позивача Троянчука Д.М.,

представника відповідача Шеремети В.О.,

розглянувши у судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

суддя (судді) в суді першої інстанції Щербаков В.В.,

час ухвалення рішення 12:51:14,

місце ухвалення рішення м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення 29 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

27 травня 2024 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 09.02.2024 № 1330/, № 1326/, № 1329/, № 1331/.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що в період з 21.12.2023 по 27.12.2023 працівниками ГУ ДПС у Рівненській області щодо нього проведено документальну позапланову виїзну перевірку щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах. Результати перевірки оформлено актом № 12/Ж5/17-00-24-05-17/ від 03.01.2024, яким встановлено завищення податкових зобов`язань за лютий 2023 року на суму 2 520 грн, не включено до складу податкових зобов`язань суми ПДВ за липень 2021 року - жовтень 2023 року на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках, завищення податкового кредиту за травень 2022 року на суму ПДВ 2 238 грн, що призвело до завищення показник рядка 21 Декларації за жовтень 2023 року на суму 2 954 719 грн, завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 400 000 грн та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 1 834 719 грн, не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, віднесених до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках. Вказує, що на підставі акту перевірки 09.02.2024 відповідачем було прийнято чотири податкові повідомлення-рішення: форми «Р» № 1330/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 2 293 398,75 грн, з яких 1 834 719 грн за податковими зобов`язаннями та 458 679,75 грн за штрафними санкціями; форми «В1» №1326/, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 400 000 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 100 000 грн.; форми «В4» №1329/, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 2 954 719 грн.; форми «ПН» №1331/, яким застосовано штраф в розмірі 71 400 грн. за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН. Зауважує, що твердження відповідача в акті перевірки про не включення до складу податкових зобов`язань суми ПДВ в розмірі 5 189 720 грн вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та про не використання їх в господарській діяльності не обґрунтовані документально. Зазначає, що документи, які були надані до перевірки, підтверджують реальність здійснення господарських операцій з придбання сировини, її переробки та подальшої реалізації. Вказує, що в акті перевірки не зазначено жодного первинного документу, на підставі якого платником було придбано сировину і матеріали (лісоматеріали), не зазначено жодної податкової накладної, яка була включена до складу податкового кредиту по факту придбання сировини і матеріалів та не зазначено господарських операцій, на підставі яких платником не було визначено податкові зобов`язання по товарах/послугах, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту та не були, як вважає податковий орган, використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності (з посиланням на первинні документи).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправними та скасовано податкові-повідомлення рішення Головного управління ДПС у Рівненській області: № 1330/ від 09.02.2024, №1326/ від 09.02.2024, № 1329/ від 09.02.2024, № 1331/ від 09.02.2024.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідачем в акті перевірки не зазначено переліку первинних документів, на підставі яких платником було придбано сировину і матеріали (лісоматеріали, інші ТМЦ), та на підставі яких контрагенти позивача складали податкові накладні та здійснювали їх реєстрацію в ЄРПН, а позивач, в свою чергу, здійснював формування податкового кредиту. Також відповідачем в порушення Порядку № 727 не зазначено ні в акті перевірки, ні в додатках до нього жодної податкової накладної, яка була включена до складу податкового кредиту по факту придбання сировини і матеріалів та не зазначено господарських операцій, на підставі яких позивачем не було визначено податкові зобов`язання по товарах/послугах, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту та не були, як вважає податковий орган, використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності (з посиланням на первинні документи). Акт перевірки не містить чіткого викладу фактів виявлених контролюючим органом порушень податкового законодавства, а також посилань на первинні документи, якими оформлені господарські операції, що стосуються формування позивачем показників податкових декларацій з ПДВ за липень 2021 року жовтень 2023 року, які не визнані відповідачем. Суд першої інстанції прийшов до висновку, що документальне підтвердження нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на суму 5 189 720 грн. в акті перевірки відсутнє. З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що для здійснення своєї господарської діяльності позивач має достатньо технічних та матеріальних ресурсів. Також вказано, що несвоєчасне відображення деяких основних засобів в повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність форми 20-ОПП не може свідчити про їх відсутність та не використання у попередніх періодах. Крім того, в акті перевірки зазначено про те, що проведеною перевіркою не встановлено використання придбаної сировини і матеріалів (лісоматеріалів) в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 .. Проте, на с. 6 акту відповідач стверджує про здійснення платником операції з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту, що відповідно до п. 195.1.1 ст. 195 Податкового кодексу України оподатковуються за « 0» ставкою (обсяг операцій за період липень 2021 - жовтень 2023 року - загальною фактурною вартістю 30 196 039 грн., що становить 76,87% від загального обсягу постачання), а саме: експорт кілків окорених, не розпилених, соснових, пиломатеріалів обрізних, заготовок для піддонів до FIELDBERG TRANSIT LIMITED PARTNERSCIP, Канада, РА-ІМРЕХ Sp. z о.о., Польща, DREWAR NURZEC-STACJA Sp.z о.о, Польща, SIA "JLM", Латвія, SIA Santa un Partneri", Латвія, SIA "VAIVES, Латвія, LAKROHOLDING UK Ltd, Канада, «SlovNaglis spol. s r.o.», Словаччина, «TRADING HOUSE NILA ZAIETS», Польща, SIA "EURO TRADING COMPANY", Латвія, UAB "Irmarim", Литва, UAB "Medinis namas LT", Литва. В контексті наведених вище норм чинного законодавства та первинних документів, судом першої інстанції встановлено, що господарські операції позивача та його контрагентами були здійснені в межах їх господарської діяльності, сторони переслідували ділову мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами. Таким чином, висновки про не використання позивачем придбаної сировини і матеріалів (лісоматеріалів) в господарській діяльності є такими, що базуються виключно на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і фактично повністю спростовуються первинними документами.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС в Рівненській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що ФОП ОСОБА_1 не включено до складу податкових зобов`язань суму ПДВ в розмірі 5 189 720 грн, вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що були віднесені до складу податкового кредиту та не використовувалися в господарській діяльності та відсутні на залишках, оскільки не встановлено факту виробництва реалізованої лісопродукції (бруса оциліндрованого, кілків окорованих, заготовок для піддонів, пиломатеріали обрізні просочені, відходи деревини, дров`яні обрізки, обрізки хвойні, тирса, тощо), з врахуванням відсутності приміщень (в тому числі орендованих), земельних ділянок та майна, документів на обладнання (технологічних описів та інструкції (паспортних даних), а також інших документів щодо придбання та експлуатації машин і обладнання, дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, за відсутності атестованих операторів використання устаткування для деревообробки, дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, розміщення відходів, тощо при здійсненні лісопильного та стругального виробництва, інших документів, що підтверджують факт здійснення лісопильного та стругального виробництва: технічної документації, калькуляцій, документів, які містять в змінних відомостях обліку розпиленого лісу і отриманих від розпилювання пиломатеріалів: бруса оциліндрованого, кілків окорованих, заготовок для піддонів, пиломатеріали обрізні просочені, відходи деревини, дров`яні обрізки, обрізки хвойні, тирса, калькуляцій та формування ціни по кожному виду продукції тощо. Звертає увагу на те, що договір позички № 1 від 01.01.2021, укладений між ОСОБА_1 (позичкодавець) та ФОП ОСОБА_1 (користувач), ні до перевірки, ні до заперечення на акт перевірки не надавався. Вказує, що ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК до їх відсутності. Зауважує, що судом не надано належної оцінки тому, що суб`єкт господарювання не міг здійснювати оброблення деревини та виготовлення кілків окорених, не розпилених, соснових, пиломатеріалів обрізних, заготовок для піддонів без оформлених належним чином дозвільних документів на виконання робіт підвищеної небезпеки, без технологічних описів та інструкції (паспортних даних) з експлуатації машин і обладнання, за відсутності відповідної кількості найманих атестованих операторів використання устаткування для деревообробки. Вказує, що проведеною перевіркою не встановлено використання придбаної сировини і матеріалів (лісоматеріалів) в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 . Вважає, що покликання суду у рішенні від 20.11.2024 на те, що «документальне підтвердження нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на суму 5 189 720 грн. в акті перевірки відсутнє» є необґрунтованим та безпідставним.

Представником позивача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про задоволення позовних вимог. Вказує про наявність у позивача приміщень для здійснення господарських операцій виробництва товарів, які підлягають реалізації, а також щодо порушення відповідачем порядку оформлення результатів перевірки. Щодо твердження скаржника про невикористання придбаної сировини і матеріалів (лісоматеріалів) та ПММ і запасних частин в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 на суму 5 189 720 грн, зауважує, що в акті перевірки не зазначено жодного первинного документу і переліку податкових накладних, на підставі яких формувався податковий кредит позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала апеляційну скаргу, в своїх поясненнях покликалась на доводи в ній викладені.

Представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, в період з 21.12.2023 по 27.12.2023 працівниками ГУ ДПС у Рівненській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Результати перевірки оформлено актом № 12/Ж5/17-00-24-05-17/ від 03.01.2024, згідно висновків якого, перевіркою встановлено порушення:

1) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, пп. «г» п. 198.5, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 розділу III, пп. 69.1-1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями, далі ПК України), а саме: завищення податкових зобов`язань за лютий 2023 року на суму 2 520 грн., не включено до складу податкових зобов`язань суми ПДВ за липень 2021 року - жовтень 2023 року на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн. вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках, завищення податкового кредиту за травень 2022 року на суму ПДВ 2 238 грн., що призвело до завищення показник рядка 21 Декларації за жовтень 2023 року на суму 2 954 719 грн., завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 400 000 грн. та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 1 834 719 грн.

2) п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн. вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, віднесених до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках.

Позивачем подано заперечення на акт перевірки, проте, згідно відповіді №706/Ж12/17-00-24-05-25 від 08.02.2024 року, відповідачем висновки акту залишені без змін.

На підставі акту перевірки 09.02.2024 відповідачем було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

1) форми «Р» №1330/, яким збільшено суму грошового зобов`язання з ПДВ в розмірі 2 293 398,75 грн., з яких 1 834 719 грн. за податковими зобов`язаннями та 458 679,75 грн. за штрафними санкціями;

2) форми «В1» №1326/, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 400 000 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 100 000 грн.;

3) форми «В4» №1329/, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ в розмірі 2 954 719 грн.;

4) форми «ПН» №1331/, яким застосовано штраф в розмірі 71 400 грн. за відсутність складання та реєстрації податкових накладних в ЄРПН.

Позивач, скориставшись процедурою адміністративного оскарження, оскаржив такі податкові повідомлення-рішення рішення до ДПС України, яка рішенням №11265/6/99-00-06-01-03-06 від 18.04.2024 року про результати розгляду скарги залишила їх без змін, а скаргу без задоволення.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Згідно із підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до пункту 75.1. статті 75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Пунктом 198.1. статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу;

ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Відповідно до п. 198.2. ст. 198 ПК України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно з п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи);

ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 ПКУ, при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 1.3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200 /3 статті 200 1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету.

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Проаналізувавши вещенаведені норми, колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для віднесення до податкового кредиту сплачених у ціні товарів (робіт, послуг) сум податку на додану вартість є факт їх придбання з метою використання в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку.

Із матеріалів справи слідує, що в період з 21.12.2023 по 27.12.2023 працівниками ГУ ДПС у Рівненській області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за жовтень 2023 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах.

Результати перевірки оформлено актом № 12/Ж5/17-00-24-05-17/ від 03.01.2024, згідно висновків якого, перевіркою встановлено порушення:

1) п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 189.1 ст. 189, пп. «г» п. 198.5, 198.6 ст. 198, п. 200.1, п. 200.4 ст. 200, п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 розділу III, пп. 69.1-1 п. 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, а саме: завищення податкових зобов`язань за лютий 2023 року на суму 2 520 грн., не включено до складу податкових зобов`язань суми ПДВ за липень 2021 року - жовтень 2023 року на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн. вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках, завищення податкового кредиту за травень 2022 року на суму ПДВ 2 238 грн., що призвело до завищення показник рядка 21 Декларації за жовтень 2023 року на суму 2 954 719 грн., завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 400 000 грн. та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 1 834 719 грн.

2) п. 201.1, п. 201.10 ст. 201 ПК України, а саме: не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн. вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, віднесених до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках.

Згідно з п. 1-2 розділу ІІ Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 20 серпня 2015 року № 727, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за № 1300/27745 (далі Порядок № 727), Результати документальних перевірок оформлюються у формі акта або довідки документальної перевірки. У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт документальної перевірки, а в разі відсутності порушень - довідка документальної перевірки.

Акт (довідка) документальної перевірки складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, а також платниками податків (керівником платника податків або уповноваженою ним особою) або їх законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до п. 3-5 розділу ІІ Порядку № 727 акт документальної перевірки має містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм податкового, валютного законодавства, законодавства з єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податкове, валютне та інше законодавство, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи).

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Згідно з абз. 2 п. 4 розділу ІІІ Порядку №727, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів.

Однак, всупереч вищенаведеним нормам відповідачем в акті перевірки № 12/Ж5/17-00-24-05-17/ від 03.01.2024 не зазначено переліку первинних документів, на підставі яких позивачем було придбано сировину і матеріали (лісоматеріали, інші ТМЦ), та на підставі яких контрагенти позивача складали податкові накладні та здійснювали їх реєстрацію в ЄРПН, а позивач, в свою чергу, здійснював формування податкового кредиту.

Також колегія суддів пооджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем в порушення вимог Порядку № 727 не зазначено ні в акті перевірки, ні в додатках до нього жодної податкової накладної, яка була включена до складу податкового кредиту по факту придбання сировини і матеріалів та не зазначено господарських операцій, на підставі яких позивачем не було визначено податкові зобов`язання по товарах/послугах, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту та не були, як вважає податковий орган, використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності (з посиланням на первинні документи).

Колегія суддів зауважує, що акт перевірки № 12/Ж5/17-00-24-05-17/ від 03.01.2024 не містить чіткого викладу фактів виявлених контролюючим органом порушень податкового законодавства, а також не містить посилань на первинні документи, якими оформлені господарські операції, що стосуються формування позивачем показників податкових декларацій з ПДВ за липень 2021 року жовтень 2023 року, які не визнані відповідачем.

Таким чином, зазначаючи в акті перевірки про не включення до складу податкових зобов`язань суми ПДВ в розмірі 5 189 720 грн вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесені до складу податкового кредиту, не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках, відповідачем жодним чином не наведено документального обґрунтування такого факту.

Отже, документальне підтвердження нарахування податкових зобов`язань з ПДВ на суму 5 189 720 грн. в акті перевірки відсутнє.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 560/12984/23: «Верховний Суд вже неодноразово наголошував на тому, що незважаючи на те, що акт податкової перевірки не є самостійним предметом судового оскарження, такий є одним із доказів в адміністративній справі про визнання протиправним рішення контролюючого органу, прийнятого за наслідками проведеної перевірки. Текст акта перевірки повинен деталізовано відображати зміст та суть встановлених контролюючим органом порушень та відповідати встановленим висновкам про вчинене платником податків порушення. Описова частина акта перевірки повинна бути сформульована таким чином, щоб платник податків міг зрозуміти в чому, на думку податкового органу, полягає склад вчиненого правопорушення та, заперечуючи проти встановлених у висновках акта перевірки порушень, на підставі яких приймають податкові повідомлення-рішення, мав змогу подати заперечення проти акта перевірки чи звернутися до суду з позовом про оскарження прийнятих за наслідками такої перевірки рішень контролюючого органу. Як встановлено судами попередніх інстанцій та вбачається з матеріалів справи, акт перевірки на підставі якого прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення в частині, що оскаржується, не містить детального посилання на первинні документи, якими оформлені фінансово-господарські операції, чи будь-які інші документи, а саме не наведені регістри бухгалтерського обліку, кореспонденція рахунків операцій та інші документів, що стосуються формування позивачем показників спірних рядків, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, та доказів, що підтверджують наявність факту порушення. Отже, акт перевірки відповідача зазначеним вище вимогам не відповідає, відповідно унеможливлює оцінку об`єктивності щодо наявності/відсутності факту заниження податкового зобов`язання ПП «Строй-Сервіс-999» з податку на прибуток, за охоплений перевіркою період, про що вірно враховано судами попередніх інстанцій. Суди попередніх інстанцій аналізуючи вказані норми чинного законодавства правильно зазначили, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Проте, в порушення Порядку відповідачем не вказано первинні документи бухгалтерського обліку, їх реквізити, не конкретизував на підставі, якого саме первинного документу чи інші документи, підтверджують факт порушень, які викладені в акті».

Позивачем подано заперечення на акт перевірки, проте, згідно відповіді №706/Ж12/17-00-24-05-25 від 08.02.2024 року, відповідачем висновки акту залишені без змін.

Позивач, скориставшись процедурою адміністративного оскарження, оскаржив прийняті податкові повідомлення-рішення рішення до ДПС України, яка рішенням №11265/6/99-00-06-01-03-06 від 18.04.2024 року про результати розгляду скарги залишила їх без змін, а скаргу без задоволення.

Також суд апеляційної інстанції враховує надані позивачем до перевірки (додаток 1 до акту перевірки), заперечення на акт перевірки та скаргу до ДПС України.

Зокрема, вказаними документами підтверджується, що для здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 має відповідну матеріально-технічну базу, в тому числі, в приватній власності ФОП ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 є виробнича будівля, цех по обробці деревини з допоміжними будівлями та спорудами загальною площею 395,2 м2, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020, про що в подальшому зазначено у повідомленні про об`єкти оподаткування (Форма №20-ОПП) від 26.12.2023.

Згідно з договором позички № 1 від 01.01.2021, ОСОБА_1 (позичкодавець) передав ФОП ОСОБА_1 (користувач) нежиле приміщення площею 395,2 кв.м, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 2.1 договору від 01.01.2021 встановлено, що вказане нежиле приміщення належить позичкодавцю на підставі витягу про реєстрацію права власності № 27412882, виданого 23 вересня 2010 року.

Згідно з витягом про реєстрацію права власності № 27412882 від 23.09.2010, ОСОБА_1 належить будівля зерноскладу. Право власності на цю будівлю було встановлено рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 14.07.2010 по справі №2-493/10, яке набрало законної сили.

Таким чином, даними документами спростовується доводи скаржника про відсутність у позивача приміщення для здійснення господарських операцій з виробництва бруса оциліндрованого, кілків окорованих, заготовок для піддонів, пиломатеріалів обрізних просочених та інших, що реалізовувалися для покупців.

Щодо земельної ділянки під вказаною будівлею, суд апеляційної інстанції зазначає, що ФОП ОСОБА_1 01.12.2023 звернувся до Вараської міської ради з клопотанням щодо отриманням дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду. Відповідний проект рішення Вараської міської ради розміщено на її офіційному сайті де пропонується надати дозвіл ФОП ОСОБА_1 на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду строком на 5 років орієнтовною площею 1,6575 га для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (землі сільськогосподарського призначення комунальної власності), яка знаходиться: АДРЕСА_1 .

Згідно з наданими до матеріалів справи документами (наказами про введення в експлуатацію, договорів купівлі-продажу, видатковими накладними) для виробництва продукції ФОП ОСОБА_1 у зазначеній будівлі використовує наступне обладнання: багатопильний верстат COSMEC-160; корувальний Верстат POSCH-500, виробництво Австрія; стрічкова пилорама ПЛП-9; торцувальний верстат ЦП-4 та стрічкова пилорама ПЛП-11, які введені в експлуатацію згідно наказів та про які зазначено також у повідомленні про об`єкти оподаткування (Форма №20-ОПП) від 23.01.2024.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 має у приватній власності наступну спецтехніку: трактор колісний БЕЛАРУС-1025.2; причіп 1ПТС-9; спеціалізований вантажний сідловий тягач марки "DAF"; спеціалізований напівпричіп н/пр-сортиментовоз, переобладнаний в 2022 році та обладнаний стояками для перевезення лісоматеріалів; автонавантажувач Mitsubishi FD25MC-T, сер. №F18B-59931, про що зазначено у повідомленні про об`єкти оподаткування (Форма №20-ОПП) від 30.06.2022.

Крім того, суб`єктом господарювання використовуються спеціальний вантажний сортиментовоз з краном маніпулятором EPSILON марки МАЗ, перероблений в 2023 році, причіп бортовий-Е, марка ГКБ, модель 8350.

Наказом ФОП ОСОБА_1 від 01.07.2021 № 4 встановлено норми витрат дизельного палива на роботу транспортних засобів, а саме: Mitsubishi FD25MC-T F18B-59932, 5,5; БЕЛАРУС-1025.2 6,3; DAF 100-35; спеціальний вантажний сортиментовоз з краном маніпулятором EPSILON марка МАЗ.

Судом першої інстанції встановлено, що на замовлення ФОП ОСОБА_1 експертом Рівненської торгово-промислової палати проведено контрольні розпили лісоматеріалів круглої хвойної породи сосна для встановлення норм витрат необхідної сировини при виготовлені пиломатеріалів обрізних згідно технологічної картки розпилу сировини, що підтверджується експертними висновками №В-58 від 27.04.2021 та №В-26 від 26.05.2020.

Також наказом ФОП ОСОБА_1 від 01.07.2021 №03 на підставі акту комісії затверджено норми списання матеріалів на виробництво піддонів для кілків. Також 01.07.2021 року наказом ФОП ОСОБА_1 затверджено норми витрат лісоматеріали круглі (сосна) клас А, клас В, клас С, клас D.

Крім того, платник податків має відповідний трудовий ресурс, який дозволяє останньому забезпечити відповідний виробничий процес, що підтверджується штатним розписом і звітами 1ДФ.

Наказом ФОП ОСОБА_1 № 01/02 від 01.02.2022 затверджено Положення про облікову політику та організацію бухгалтерського обліку та введено його в дію з 01.02.2022.

Отже, з матеріалів справи судом першої інстанції вірно встановлено, що для здійснення своєї господарської діяльності у позивача наявні достатньо технічних та матеріальних ресурсів.

Колегія суддів погоджується із доводами позивача, що несвоєчасне відображення деяких основних засобів в повідомленні про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність форми 20-ОПП не може свідчити про їх відсутність та не використання у попередніх періодах.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що в акті перевірки зазначено про те, що проведеною перевіркою не встановлено використання придбаної сировини і матеріалів (лісоматеріалів) в господарській діяльності ФОП ОСОБА_1 ..

Однак, на сторінці 6 Акту перевірки № 12/Ж5/17-00-24-05-17/ від 03.01.2024 зафіксовано здійснення платником операцій з вивезення товарів за межі митної території України у митному режимі експорту, що відповідно до п. 195.1.1 ст. 195 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) оподатковуються за « 0» ставкою (обсяг операцій за період липень 2021 - жовтень 2023 року - загальною фактурною вартістю 30 196 039 грн., що становить 76,87% від загального обсягу постачання), а саме: експорт кілків окорених, не розпилених, соснових, пиломатеріалів обрізних, заготовок для піддонів до FIELDBERG TRANSIT LIMITED PARTNERSCIP, Канада, РА-ІМРЕХ Sp. z о.о., Польща, DREWAR NURZEC-STACJA Sp.z о.о, Польща, SIA "JLM", Латвія, SIA Santa un Partneri", Латвія, SIA "VAIVES, Латвія, LAKROHOLDING UK Ltd, Канада, «SlovNaglis spol. s r.o.», Словаччина, «TRADING HOUSE NILA ZAIETS», Польща, SIA "EURO TRADING COMPANY", Латвія, UAB "Irmarim", Литва, UAB "Medinis namas LT", Литва.

Отже, актом перевірки додатково підтверджено, що придбана позивачем сировина і матеріали використовувались ним у господарській діяльності платника податків, оскільки в подальшому позивач здійснював операції із вивезення товарів, виготовлених із такої сировини, за межі митної території України.

В контексті наведених вище норм чинного законодавства та первинних документів, судом першої інстанції вірно встановлено, що господарські операції позивача та його контрагентами були здійснені в межах їх господарської діяльності, сторони переслідували ділову мету при їх здійсненні та понесли зміни майнового стану, що, в свою чергу, вказує на реальне настання для позивача правових наслідків, обумовлених відповідними правочинами.

Фактичний рух активів та зміни у власному капіталі платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Нормою пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, встановлено презумпцію правомірності рішень платника податку в тому разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акту, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків.

Таким чином, висновки контролюючого органу про невикористання позивачем придбаної сировини і матеріалів (лісоматеріалів) в господарській діяльності є такими, що базуються виключно на припущеннях, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і фактично повністю спростовуються первинними документами.

Враховуючи наведене, спростовуються висновки акту перевірки про завищення податкових зобов`язань за лютий 2023 року на суму 2 520 грн, не включення до складу податкових зобов`язань суми ПДВ за липень 2021 року - жовтень 2023 року на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн. вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, що було віднесене до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках, завищення податкового кредиту за травень 2022 року на суму ПДВ 2 238 грн., що призвело до завищення показник рядка 21 Декларації за жовтень 2023 року на суму 2 954 719 грн., завищення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на 400 000 грн. та заниження податку на додану вартість, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 1 834 719 грн., а також не підтверджується обов`язок позивача з складання та реєстрації в ЄРПН податкових накладних на загальну суму ПДВ 5 189 720 грн. вартості придбаних ТМЦ/ПММ/робіт/послуг, віднесених до складу податкового кредиту та не використовувалося в господарській діяльності та відсутні на залишках.

З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком судом першої інстанції про наявність підстав для визнання визнати протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 09.02.2024 № 1330/, № 1326/, № 1329/, № 1331/.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2024 року у справі № 460/5607/24 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання до Верховного Суду касаційної скарги.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. М. Гінда
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 02.06.25