Справа № 520/8452/23
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2025-05-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 р.Справа № 520/8452/23
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Труфанової К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23.04.2025, головуючий суддя І інстанції: Бабаєв А.І., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі №520/8452/23

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Чернігівській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області (далі ГУ ДПС у Чернігівській області, відповідач, апелянт), в якому просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області № -2514 від 29.09.2022.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області № -2514 від 29.09.2022.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.11.2023 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Чернігівській області залишено без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.06.2023 залишено без змін.

21.04.2025 до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заяв ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути аза рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт покликався на те, що ним вчасно та у повному обсязі були надані до суду першої інстанції докази понесення відповідачем витрат на правничу допомогу.

Відзначив, що представником Позивача при подачі до суду 09.05.2023 подано клопотання про долучення копій Акта приймання-передачі виконаних робіт та Додаткової угоди , але було в тексті клопотання допущено опечатки, а саме невірно вказано номер справи та головуючого судді. Так, було зазначено суддю Спірідонова М. О. та номер справи №520/8451/23.

Стверджує, що в канцелярії суду дана опечатка була виявлена та представник Позивача від руки вніс виправлення в клопотанні, просив працівників канцелярії звернути увагу на дану обставину. Працівники канцелярії запевнили, що документи будуть передані судді Бабаєву А.І.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає розгляду справи в силу приписів ч. 4 ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивачем подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт справи посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Залишаючи без розгляду заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цій справі суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення з цією заявою у зв`язку з чим застосував наслідки, визначені ч. 7 ст. 139 КАС України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.132 КАСУ до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч. 1 ст. 134 КАСУ).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАСУ).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 3, 5 ст. 143 КАС України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що рішення по справі №520/8452/23 ухвалено судом першої інстанції у порядку спрощеного провадження 19.06.2023.

Згідно з довідкою Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2023 вказане рішення суду від 19.06.2023 було доставлено в електронний кабінет представника позивача Шовкова О.С. 19.06.2023 о 19:13.

Відповідно до ч. 6 ст. 251 КАС України днем вручення судового рішення є, зокрема (п. 2): день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє. (ч.7 ст. 251 КАС України)

Отже, позивач вважається таким, що отримав рішення суду першої інстанції по суті спору 20.06.2023.

Таким чином, граничним строком подання позивачем заяви про ухвалення додаткового рішення було 26.06.2023 (з урахуванням вихідних днів).

Так, дійсно позивач у прохальній частині позовної заяви просив суд розподілити судові витрати у порядку, визначеному чинним законодавством, стягнувши їх на користь позивача.

Проте, зміст позовної заяви свідчить про відсутність будь-якого обґрунтування понесених позивачем витрат на правничу допомогу.

У цьому контексті колегія суддів вважає правильним посилання суду першої інстанції на те, що Верховний Суд у постановах від 26.07.2023 по справі №160/16902/20 та від 24.10.2024 по справі № 480/9252/23 дійшов висновку, що зазначення ж у прохальній частині адміністративного позову узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правову допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Отже, суд першої інстанції правильно вказав на те, що зазначене позивачем «розподілити судові витрати у порядку, визначеному діючим законодавством, стягнувши їх на користь позивача» не можна вважати належним зверненням до суду із заявою про відшкодування судових витрат на правову допомогу.

Представництво позивача здійснював адвокат Шовков О.С. на підставі ордеру №1147281.

Стосовно документів, якими позивач обґрунтовує понесені витрати на правничу допомогу, колегія суддів зауважує таке.

Відповідно до ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат позивач надав договір № 10-04/2023 від 10.04.2023, предметом якого було представництво інтересів позивача у справі про оскарження податкового повідомлення-рішення № -2514 від 29.09.2022.

Колегія суддів зауважує, що предметом розгляду по цій справі є оскарження податкового повідомлення-рішення № -2514 від 29.09.2022, а не № -2514 від 29.09.2022, про яке йдеться у договорі № від 10.04.2023.

А тому, вказаний договір не підтверджує факту понесення витрат на правничу допомогу у цій справі.

Також позивач до позову подав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно з яким витрати, пов`язані з розглядом справи склали 25200,00 грн.

Тобто, жодного документу, який би підтверджував факт реального понесення позивачем витрат на правничу допомогу надано не було.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави пов`язувати вказаний договір із наданням правової допомоги у цій справі.

Стосовно твердження апелянта про те, що ним було надано до суду першої інстанції копії акту приймання-передачі виконаних робіт та додаткової угоди разом з клопотанням про долучення документів від 27.04.2023, а також на те, що працівник канцелярії суду першої інстанції виявив помилку у прізвищі та ініціалах судді а також у номері справи, колегія суддів зазначає таке.

Як встановила колегія суддів, позивач мав право звернутися до суду першої інстанцій з питань розподілу витрат на правничу допомогу до 26.06.2023.

Вперше з відповідним клопотання позивач звернувся до суду 20.04.2025, тобто з пропуском п`ятиденного строку звернення з цією заявою більше майже на 1 рік та 10 місяців.

До цієї заяви позивач подав акт приймання-передачі виконаних робіт від 27.04.2023, договір № 10-04/2023 від 10.04.2023 з додатковою угодою до нього від 11.04.2023.

Також адвокатом Шовковим було надано копію клопотання від 27.04.2023 про долучення цих документів до справи № 520/8451/23 (суддя Спірідонов М.О.) з відміткою суду про те, що вказана заява прийнята 09.05.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Так, вказана заява містить виправлення, вчинене за засвідчене представником позивача зі справи № 520/8451/23 (суддя Спірідонов М.О.) на справу № 520/8452/23 (суддя Бабаєв А.І.), при цьому дата виправлення не вказана, отже відсутнє підтвердження такого виправлення до реєстрації вказаної заяви.

Колегія суддів дослідивши зміст судових справ в електронній формі, наявних у КП «Діловодство спеціалізованого суду», встановила таке.

1. У справі № 520/8451/23, яка перебувала у провадженні судді Спірідонов М.О., розглядався позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Дізнатися яке конкретне податкове повідомлення-рішення оскаржував ОСОБА_1 у справі № 520/8451/23 можливо лише зі змісту ухвали суду про відкриття провадження у справі у справі № 520/8451/23 від 20.04.2023, а також з рішення суду у справі № 520/8451/23 від 17.07.2023.

Заява позивача від 27.04.2023 також зареєстрована 09.05.2023 у справі № 520/8451/23 за 01-26/37850/23.

2. У справі № 520/8452/23, яка перебувала у провадженні судді Бабаєва А.І. розглядався позов ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Дізнатися яке конкретне податкове повідомлення-рішення оскаржував ОСОБА_1 у справі № 520/8452/23 можливо лише зі змісту ухвали суду про відкриття провадження у справі у справі № 520/8452/23 від 20.04.2023, а також з рішення суду у справі № 520/8452/23 від 19.06.2023.

Заява позивача від 27.04.2023, яка нібито була зареєстрована 09.05.2023 у справі № 520/8452/23 не реєструвалася.

09.05.2023 у справі № 520/8452/23 був зареєстрований під № 01-26/37718/23 лише відзив на адміністративний позов, поданий ГУ ДПС у Чернігівській області засобами поштового зв`язку.

Отже, за цих обставин, колегія суддів вважає, що при реєстрації заяви позивача, нібито з неправильним номером справи та суддею, працівник суду об`єктивно не міг встановити допущену представником позивача помилку, оскільки відповідно до відомостей карток справ № 520/8451/23 та № 520/8452/23 сторони по справі та предмет спору є ідентичними, та вказати представникові позивача на його помилки.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, на те, що відзиви ГУ ДПС у Чернігівській області на позови (по справах № 520/8451/23 та № 520/8452/23, які надійшли поштою) реєструвалися 09.05.2023 однією посадовою особою суду Котелевець Н.В., а клопотання позивача (яке подано нарочно) реєструвалося 09.05.2023 іншою посадовою особою суду - ОСОБА_3 .

Оцінюючи вказані докази та обставини за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, колегія суддів вважає, що позивачем не було подано доказів понесення витрат на правничу допомогу разом із заявою від 27.04.2023 саме у межах справи 520/8452/23, а тому суд першої інстанції правомірно їх відхилив.

Отже, до 20.04.2025 матеріали справи не містили клопотання про долучення до матеріалів справи копії акту приймання-передачі виконаних робіт від 27.04.2023 до договору №10-04/2023 та копії додаткової угоди від 11.04.2023 до договору №10-04/2023 від 10.04.2023, у зв`язку з чим у суду першої інстанції була відсутня можливість оцінити вказані документи для вирішення питання щодо стягнення на користь позивача правничої допомоги.

Наслідки пропуск строку звернення до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення визначені ч. 7 ст. 139 КАС України, відповідно до якої за відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З огляду на пропуск позивачем строку подання заяви з відповідними доказами на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, ця заява законно і обґрунтовано залишена без розгляду судом першої інстанції.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.08.2020 по справі №340/2449/19, в якій Верховний Суд зазначив, що за умови відсутності будь-яких належних і беззаперечних доказів на підтвердження поважності пропуску позивачем встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України строку подання доказів понесених стороною судових витрат та неможливості вчасного звернення до адміністративного суду внаслідок суттєвих перешкод, вказана заява підлягає залишенню без розгляду.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність доводів апеляційної скарги, а отже відсутності підстав для її задоволення.

Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення суд правильно застосував норми процесуального права.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2025 року по справі №520/8452/23 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 02.06.2025.