Справа № 600/441/25-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 р. м. Чернівці Справа № 600/441/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Брезіної Т.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Нагез О.О.,

представника позивача

за первісним позовом

(відповідача за зустрічним) Шелегона Б.Я.,

представника відповідача

за первісним позовом

(позивача за зустрічним) Ватаманюка Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів та зустрічний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішень ,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

В поданому до суду адміністративному позові позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) просить суд винести рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 невідшкодовану суму матеріальної шкоди завданої військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 503953,44 гривень.

В поданому до суду зустрічному позові (відповідач за первісним позовом) просить суд винести рішення, яким:

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2023 року № 1221 дисциплінарного стягнення - «Попередження про неповну службову відповідність»;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2023 року № 1221 про результати службового розслідування стосовно командира взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення;

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладення на нього наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 року № 1823 дисциплінарного стягнення - «Пониження у військовому званні на один ступінь»;

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 06.09.2023 року № 1823 про результати службового розслідування за фактом нестачі майна взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 ;

- стягнути з військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 101774,25 грн, які були безпідставно стягнуті з ОСОБА_1 в період з 26.07.2023 р. по 17.10.2024 року, відповідно до наказів командира військової частини НОМЕР_1 від 26.07.2023 року № 1221 та від 06.09.2023 року № 1823, щодо притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) завдав матеріальні збитки військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 566811,08 грн, що підтверджується результатами службового розслідування. Під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) притягувався до матеріальної відповідальності та щомісячно із його грошового забезпечення відраховувалось 20 % від щомісячного грошового забезпечення у рамках погашення суми боргу за втрачене військове майна. Під час виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 пропозицій з приводу добровільного відшкодування завданої шкоди як у грошовому так і в матеріальному форматі від нього не надходило. Таким чином, військова частина НОМЕР_1 стверджує, що за відповідачем за первісним позовом (позивач за зустрічним) рахується невідшкодована сума матеріальної шкоди завданої військовій частині у розмірі 503953,44 грн., яка підлягає стягненню у судовому порядку. Крім того, військова частина зазначає, що у рамках проведених службових розслідувань відносно ОСОБА_1 було встановлено факти отримання майна військової частини та факти нестачі майна, виданого у тимчасове користування. Також, позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) вказує, що ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з результатами службового розслідування, що підтверджується його письмовими поясненнями в рамках розслідувань, однак не оскаржував спірні накази про результати службового розслідування та притягнення до дисциплінарної відповідальності. Військова частини повідомила також про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення ч. 2 ст. 172-15 КАС України на підставі результатів службового розслідування, що вказує на його обізнаність з оскаржуваними наказами та матеріалами службового розслідування. На підставі вказаного військова частина просила задовольнити первісний позов та відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач заперечував проти позову військової частини НОМЕР_1 у відзиві та зустрічному позові вказував, що позивачем за первісним позовом (відповідача за зустрічним) не підтверджено наявність спірного втраченого майна у військовій частині, не дотримано умови передачі-прийняття на відповідальне збереження ОСОБА_1 . Також відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) вказує, що не був ознайомлений із результатами службового розслідування, а також, що під час службового розслідування не розглядалось питання щодо строку експлуатації військового та іншого майна та відсотку його зносу на дату втрати, що вказує на невірне визначення розміру завданої шкоди.

Рух справи у суді

Ухвалою суду від 05.02.2025 року адміністративний позов військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. 11.02.2025 року позивачем виправлено недоліки адміністративного позову, у зв`язку із чим відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників адміністративної справи.

10.03.2025 р. ОСОБА_1 надіслав до суду зустрічний позов до Військової частини НОМЕР_1 .

Ухвалою суду від 13.03.2025 р. прийняти до розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішень, стягнення коштів. Об`єднано в одне провадження зустрічний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправних дій, скасування рішень, стягнення коштів з первісним позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвалою суду від 13.03.2025 р. суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 14.04.2025 р.

10.04.2025 р. до суду надійшла заява від представника Військової частини НОМЕР_1 про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 11.04.2025 р. клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У підготовче судове засідання 14.04.2025 р. з`явились усі учасники справи. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 28.04.2025 року для ознайомлення представника відповідача за первісним позовом (представника позивача за зустрічним позовом) з відзивом.

У підготовче судове засідання 28.04.2025 р. з`явились усі учасники справи. За результатами підготовчого засідання закрито підготовче провадження та суд перейшов до розгляду справи по суті спору. У зв`язку із необхідністю надання представником відповідача за первісним позовом (позивач за зустрічним) додаткових пояснень, оголошено у судовому засіданні перерву до 19.05.2025 року.

У судове засідання 19.05.2025 р. з`явились усі учасники справи. Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним) підтримав заявлене клопотання щодо залишення зустрічного позову без розгляду у зв`язку із пропущенням ОСОБА_1 строку звернення до суду із даним позовом. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним) заперечував проти задоволення заявленого військовою частиною клопотання. Ухвалою суду від 19.05.2025 р. у задоволенні клопотання представника позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом) про залишення зустрічного адміністративного позову без розгляду відмовлено. За результатами розгляду справи по суті та завершення судових дебатів, суд перейшов до стадії проголошення рішення та призначив розгляд справи на 22.05.2025 року.

У судове засідання 22.05.2025 р. з`явились усі учасники справи. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) підтримав позов, в той час як представник відповідача (представник позивача за зустрічним) заперечував проти його задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 у період з 20.12.2021 р. по 23.10.2024 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно наказу від 23.10.2024 р. №340 був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Під час служби перебував на посаді командира відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї гаубичної артилерійської батареї, командира батареї взводу управління командира батареї гаубичної артилерійської батареї артилерійської батареї, начальником польової лазні взводу забезпечення артилерійського дивізіону, командира взводу матеріально-технічного забезпечення артилерійського дивізіону, такелажником такелажного відділення взводу забезпечення артилерійського дивізіону, гранатометником аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону. (том 1 а.с. 11, 19, 25-33, 167-182).

27.05.2023 р. на ім`я начальника тилу заступника начальника логістики військової частини НОМЕР_1 подано рапорт щодо ОСОБА_1 . (том 1 а.с. 98).

29.05.2023 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 . (том 1 а.с. 101-102).

24.06.2023 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом від 29.05.2023 р. №817. (а.с. 104-105).

17.07.2023 р. згідно наказу №1192 командира військової частини НОМЕР_1 призначено службове розслідування відносно ОСОБА_1 . (том 1 а.с. 148-150).

Матеріали справи містять акт службового розслідування відносно ОСОБА_1 від 18.07.2023 року. (том 1 а.с. 88-97).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 1221 від 26.07.2023 року (з основної діяльності) про результати службового розслідування стосовно командира взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, а саме пункту 1 наказової частини вказаного наказу завдані державі збитки в результаті втрати майна в розмірі 459984,48 грн, що сталося унаслідок неналежного виконання посадових обов`язків командиром взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержантом ОСОБА_1 віднесено на рахунок штаб-сержанта ОСОБА_1 . (том 1 а.с. 12-13).

16.08.2023 р. наказом командира військової частини НОМЕР_1 продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом від 17.07.2023 р. №1192. (а.с. 151-153).

Згідно довідки розрахунку №1 від 22.08.2023 р. визначено вартість шкоди завданої держави внаслідок нестачі майна служби інфраструктурного забезпечення на загальну суму 65467,40 грн. Згідно відомості щодо визначення залишкової вартості шкоди завданої держави від 22.08.2023 р. вказано загальну суму 41359,20 гривень. (том 1 а.с. 153-154).

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 1823 від 06.09.2023 року (з основної діяльності) про результати службового розслідування за фактом нестачі майна взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , а саме пункту 1 наказової частини вказаного наказу завдані державі збитки в результаті втрати майна в розмірі 106826,60 грн, що сталося унаслідок неналежного виконання посадових обов`язків начальником польової лазні взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержантом ОСОБА_1 віднесено на рахунок штаб-сержанта ОСОБА_1 . (том 1 а.с. 13-15).

Згідно довідки розрахунку фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 станом на момент виключення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця військової служби за контрактом штаб-сержанта ОСОБА_1 сума непогашеної дебіторської заборгованості складає 503953,44 гривень. (том 1 а.с. 15-16).

Із метою досудового порядку врегулювання спору військовою частиною НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» 04.01.2025 року ОСОБА_1 було направлено лист від 03.01.2025 року за вихідним № 693/360 із додатками та розрахунком сум заборгованості (номер поштового відправлення 810). Згідно трекінгу відправлень АТ «УКРПОШТА» 17.01.2025 року відповідач ОСОБА_1 особисто отримав поштове відправлення із листом, додатками та банківськими реквізитами для сплати заборгованості, однак у десятиденний строк не сплатив добровільно кошти. (том 1 а.с. 10, 17-18).

Матеріали справи містять довідку військової частини НОМЕР_1 від 08.02.2025 р. №693/7721 про нараховане грошове забезпечення та здійсненні утримання з грошового забезпечення ОСОБА_1 за шкоду заподіяну державі згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 26.07.2023 р. №1221. (том 1 а.с. 50).

До матеріалів справи додано накладну №21 на видачу 01.02.2023 р. ОСОБА_1 речового майна в сумі 294146,69 грн, накладну №532 на здачу 13.06.2023 р. речового майна, накладну №38 на видачу 19.01.2023 р. військового майна, накладну №48/51 на видавання (здавання) військового майна у військовій частині НОМЕР_1 07.04.2023 р. (том 1 а.с. 100, 106, 146-147)

Також матеріали справи містять довідку-розрахунок №35 від 21.06.2023 р. на утримання грошових коштів за інвентарне майно, яке було втрачено ВМЗ АДН головним сержантом ОСОБА_1 , на загальну суму 294146,69 грн. (а.с. 107).

Згідно довідки розрахунку №54 від 15.07.2023 р. визначено утримання грошових коштів за інвентарне майно, яке було втрачено ВМЗ АДН головним сержантом ОСОБА_1 , на загальну суму 165837,79 гривень. (а.с. 108).

Матеріали справи містять пояснення отримані від ОСОБА_1 31.05.2023 р., в яких вказано, що ним 01.02.2023 р. отримано від лейтенанта ОСОБА_2 майно згідно накладної №21 на видачу речового майна від 01.02.2023 р., а саме 50 наметів УСб 56, 880 шт. матраців казематних та 880 шт. подушок ЗСУ. Разом з тим, під час приймання наметового містечка штаб-сержантом ОСОБА_1 відповідальних осіб, які б могли підтвердити чи спростувати інформацію, викладену в накладній №21 від 01.02.2023 р. не було. Відповідно до посвідчення про відрядження №К-809 від 16 травня, штаб-сержант вибув до села Троянів, з метою здачі наметового містечка. На пропускному пункту наметового містечка, солдати, які перебували на охороні таборового містечка, зв`язавшись зі своїм керівництвом доповіли, що на територію наметового містечка штаб-сержанта ОСОБА_1 не пропустять. (том 1 а.с. 109-110).

Крім того, матеріали справи містять пояснення отримані від ОСОБА_1 19.07.2023 р., в яких зазначено про отримання майна згідно накладної №38 від 19.01.2023 р., згідно накладної №48/51 від 07.04.2023 р. Разом з тим, осіб, які б могли підтвердити чи спростувати інформацію викладену у вказаних накладних не було. (том 1 а.с. 155-156).

Також, в ході службових розслідувань були відібрані пояснення у начальника служби інфраструктурного забезпечення в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_3 , який повідомив обставини виявлення відсутності військового майна під час передачі наметового містечка військової частини НОМЕР_1 військовій частині НОМЕР_4 . (том 1 а.с. 111-112, 157-158).

16.05.2023 р. ОСОБА_1 вибув у відрядження, якому виписано посвідчення на відрядження для передачі майна. (том 1 а.с. 113-114).

Матеріали позову також містять документи службового розслідування: службову та медичну характеристику ОСОБА_1 ; відомості про стягнення та заохочення, накази про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 29.03.2023 р. та від 01.06.2023 р. (том 1 а.с. 115-124, 159-161).

Крім того, матеріали справи містять довідку розрахунок непогашеної ОСОБА_1 дебіторської заборгованості в сумі 503953,44 гривень. (том 1 а.с. 162-163).

Згідно витягу з книги грошових стягнень та нарахувань військової частини НОМЕР_1 за 4 квартал 2024 р. залишок стягнення коштів з ОСОБА_1 становить 397126,84 грн, а також залишок стягнення на підставі наказу №1823 від 06.09.2023 р. в сумі 65467,40 грн та в сумі 41359,20 гривень. (том 1 а.с. 164-166).

У справі містяться матеріали адміністративних справ про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП. Згідно постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 14.08.2023 р. №278/3930/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП. (том 2 а.с. 35-42).

Мотивувальна частина

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.17 Конституції України оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ (далі - Закон №2232).

Згідно з ч.1 ст.2 Закону №2232-ХІІ військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Частинами 3-4 ст.2 Закону №2232-ХІІ передбачено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України від 24.03.1999 №551-XIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

За приписами статті 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 №548-XIV (далі - Статут).

Статтею 9 Статуту передбачено, що військовослужбовці Збройних Сил України мають права і свободи з урахуванням особливостей, що визначаються Конституцією України, законами України з військових питань, статутами Збройних Сил України та іншими нормативно-правовими актам.

Відповідно до статті 11 Статуту необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України, покладає на військовослужбовців такі обов`язки, зокрема, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно.

Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями (статті 16 Статуту).

Згідно зі статтями 26 та 27 Статуту військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення.

Підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків визначає Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-ІХ (далі - Закон №160-ІХ).

Відповідно до частини першої статті 2 Закону №160-ІХ дія цього Закону поширюється на військовослужбовців під час виконання ними обов`язків військової служби, військовозобов`язаних та резервістів під час проходження ними зборів, а також осіб рядового та начальницького складу правоохоронних органів спеціального призначення, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, сил цивільного захисту, Державної кримінально-виконавчої служби України, Державного бюро розслідувань, співробітників Служби судової охорони (далі - особи).

Визначення термінів, які вживаються у Законі №160-ІХ, приведено в частині першій статті 1 вказаного Закону, зокрема:

- матеріальна відповідальність вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності;

- пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

При цьому термін "військове майно", що застосовується в Законі №160-ІХ, вживається у значенні, наведеному в Законі України "Про правовий режим майна у Збройних Силах України" (статті 1), а саме, військове майно - це державне майно, закріплене за військовими частинами, закладами, установами та організаціями Збройних Сил України (далі - військові частини). До військового майна належать будинки, споруди, передавальні пристрої, всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, пально-мастильні матеріали, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне майно, майно зв`язку тощо.

Частиною першою, другою статті 3 Закону №160-IX передбачено, що підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність. Водночас, умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Відтак, враховуючи наведене суд зауважує, що лише за одночасного доведення належними доказами наявності всіх чотирьох вищезазначених умов для притягнення особи до матеріальної відповідальності можливе притягнення військовослужбовця до одного з видів матеріальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону №160-ІХ особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Відповідно до частини статті 7 Закону №160-ІХ розмір завданої шкоди встановлюється за фактичними втратами на підставі даних бухгалтерського обліку з урахуванням цін, що діють на період розгляду питання про притягнення особи до матеріальної відповідальності. У разі відсутності таких даних розмір шкоди визначається суб`єктами оціночної діяльності відповідно до законодавства або за рішенням суду.

Порядок проведення службового розслідування визначено положеннями статті 8 Закону № 160-ІХ.

Так, посадові (службові) особи зобов`язані письмово доповісти командиру (начальнику) про всі факти завдання шкоди протягом доби з моменту виявлення таких фактів.

У разі виявлення факту завдання шкоди командир (начальник) протягом трьох діб після отримання відповідної письмової доповіді посадових (службових) осіб письмовим наказом призначає розслідування для встановлення причин завдання шкоди, її розміру та винних осіб. Щодо шкоди, завданої командиром (начальником), розслідування призначається письмовим наказом старшого за службовим становищем командира (начальника).

Розслідування повинно бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення. В окремих випадках зазначений строк може бути продовжено командиром (начальником), який призначив розслідування, але не більше ніж на один місяць.

Розслідування може не призначатися, якщо причини завдання шкоди, її розмір та винна особа встановлені за результатами аудиту (перевірки), інвентаризації, досудового розслідування або судом.

За результатами проведення розслідування складається акт (висновок), який подається командиру (начальнику), що призначив розслідування, на розгляд. До акта (висновку), складеного за результатами розслідування, додаються довідка про вартісну оцінку завданої шкоди за підписом начальника відповідної служби забезпечення і фінансового органу (головного бухгалтера) військової частини, установи, організації, закладу та/або акт оцінки збитків, що складається суб`єктами оціночної діяльності.

Якщо вину особи доведено, командир (начальник) не пізніше ніж у п`ятнадцятиденний строк із дня закінчення розслідування видає наказ про притягнення винної особи до матеріальної відповідальності із зазначенням суми, що підлягає стягненню. Наказ доводиться до винної особи під підпис.

Аналізуючи наведене, суд звертає увагу, що до матеріальної відповідальності може бути притягнуто військовослужбовця у разі заподіяння прямої дійсної шкоди, наявної з його боку винної протиправної поведінки у зв`язку з неналежним виконанням чи невиконанням ним обов`язків військової служби або службових обов`язків, та наявності взаємозв`язку між діями військовослужбовця та заподіяної шкоди.

Верховний Суд у постанові від 11.11.2020 у справі №333/7160/17 виклав правову позицію, відповідно до якої вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

За висновками Верховного Суду в частині щодо обставин встановлення та підтвердження вини військовослужбовця, завдання дійсної прямої шкоди державі у постановах від 19.12.2019 у справі №813/3018/16, від 25.03.2020 у справі №825/1000/18 зазначено, що вирішуючи спір у подібних правовідносинах, суд надає правову оцінку доводам учасників справи на предмет наявності порушеного права чи інтересу, в залежності від обставин, установлених у кожному конкретному випадку.

Отже, підставою для притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовця є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону №160-IX, які виключають матеріальну відповідальність.

Умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Тобто, обсяг матеріальної відповідальності ставиться у залежність як від форми вини, так і від певних фактичних обставин, за якими власне визначається винуватість особи у заподіянні державі збитків, відповідно і міра вказаного виду юридичної відповідальності.

З урахуванням приведених вище висновків Верховного Суду в межах даної адміністративної справи встановленню підлягає наявність/відсутність складу правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 та наявність взаємозв`язку між діями останнього та заподіяною шкодою державі.

Механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України визначає Порядок, затверджений наказом Міністерства оборони України 21.11.2017 №608 (далі по тексту - Порядок №608).

Відповідно до п. 2 розділу І службове розслідування - комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.

Згідно з п. 3 розділу ІІ Порядку №608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення; у разі виявлення факту заподіяння матеріальної шкоди - причин виникнення шкоди, її розміру та винних осіб.

При цьому, розділом V Порядку №608 визначено порядок оформлення результатів службового розслідування.

Зокрема, відповідно до пунктів 1-6 за результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини.

У вступній частині акта службового розслідування зазначаються підстави призначення та проведення службового розслідування.

В описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Таким чином, за приведеними положеннями Порядку №608, службове розслідування спрямоване на всебічне, повне, своєчасне і об`єктивне встановлення обставин вчиненого правопорушення, зокрема: встановити обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; встановити характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, ступень вини військовослужбовця, а також причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 у період з 20.12.2021 р. по 23.10.2024 р. проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 . Згідно наказу від 23.10.2024 р. №340 був виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Під час служби перебував на посаді командира відділення управління командира батареї взводу управління командира батареї гаубичної артилерійської батареї, командира батареї взводу управління командира батареї гаубичної артилерійської батареї артилерійської батареї, начальником польової лазні взводу забезпечення артилерійського дивізіону, командира взводу матеріально-технічного забезпечення артилерійського дивізіону, такелажником такелажного відділення взводу забезпечення артилерійського дивізіону, гранатометником аеромобільного відділення аеромобільного взводу аеромобільної роти аеромобільного батальйону. Тобто, під час проходження військової служби, позивач займав матеріально відповідальні посади та був обізнаний з наслідками втрати державного майна, яке йому було видано.

У рамках проведеного службового розслідування (Акт службового розслідування № 3847 від 23.07.2023), що призначено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 29.05.2023 року за №817, встановлено факт отримання майна ОСОБА_1 , що підтверджується накладною від 01.02.2023 року за № 21, яка містить особистий підпис штаб-сержанта ОСОБА_1 , та у ході здачі наметового містечка у якому дислокувався артилерійський дивізіон військової частини НОМЕР_1 у районі населеного пункту АДРЕСА_1 було виявлено нестачу майна підрозділу, яке було передано у тимчасове користування командиру взводу матеріального забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_1 . Факт виявлення нестачі та втрати майна встановлений у ході проведення службового розслідування, документи та доводи, що підтверджують факт встановлення нестач, їх кількісно-оцінну характеристику долучено до матеріалів акту службового розслідування. Службовим розслідуванням зафіксовано, що ОСОБА_1 допустив нестачу майна переданого йому у тимчасове користування і тим самим допустив бездіяльність (безконтрольність у збереженні, схоронності військового майна), яка перебуває у причинно-наслідковому зв`язку між виникненням нестачі майна, переданого у тимчасове користування.

У рамках проведеного службового розслідування (Акт службового розслідування № 5057 від 30.08.2023), що призначено на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) від 17.07.2023 року за №1192 факт отримання майна ОСОБА_1 підтверджується накладними від 19.01.2023 року за № 38, яка містить особистий підпис штаб-сержанта ОСОБА_1 про отримання та накладною № 48/51 від 07.04.2023 року, яка аналогічно містить особистий підпис штаб-сержанта ОСОБА_1 про отримання майна та у ході процедури здачі-приймання посади командира взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , із рапорту командира взводу забезпечення молодшого сержанта забезпечення ОСОБА_4 від 20.08.2023 року за № 16895 було встановлено факт нестачі майна, яке було передано у тимчасове користування командиру взводу забезпечення (згодом після здачі посади командира взводу начальнику польової лазні взводу забезпечення) артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_1 . Факт виявлення нестачі та втрати майна встановлений у ході проведення службового розслідування, документи та доводи, що підтверджують факт встановлення нестач, їх кількісно-оцінну характеристику долучено до матеріалів акту службового розслідування. Службовим розслідуванням зафіксовано, що ОСОБА_1 допустив нестачу майна переданого йому у тимчасове користування і тим самим допустив бездіяльність (безконтрольність у збереженні, схоронності військового майна), яка перебуває у причинно-наслідковому зв`язку між виникненням нестачі майна, переданого у тимчасове користування.

В ході проведених службових розслідувань (згідно наказу від 29.05.2023 року за №817 та від 17.07.2023 року за №1192) ОСОБА_1 31.05.2023 р. надав пояснення, в яких вказано, що ним 01.02.2023 р. отримано від лейтенанта ОСОБА_2 майно згідно накладної №21 на видачу речового майна від 01.02.2023 р., а саме 50 наметів УСб 56, 880 шт. матраців казематних та 880 шт. подушок ЗСУ. Разом з тим, під час приймання наметового містечка штаб-сержантом ОСОБА_1 відповідальних осіб, які б могли підтвердити чи спростувати інформацію, викладену в накладній №21 від 01.02.2023 р. не було. Відповідно до посвідчення про відрядження №К-809 від 16 травня, штаб-сержант вибув до села Троянів, з метою здачі наметового містечка. На пропускному пункту наметового містечка, солдати, які перебували на охороні таборового містечка, зв`язавшись зі своїм керівництвом доповіли, що на територію наметового містечка штаб-сержанта ОСОБА_5 не пропустять. У поясненнях від 19.07.2023 р. ОСОБА_1 зазначає про отримання майна згідно накладної №38 від 19.01.2023 р., згідно накладної №48/51 від 07.04.2023 р. Разом з тим, осіб, які б могли підтвердити чи спростувати інформацію викладену у вказаних накладних не було.

Отже, під час службового розслідування ОСОБА_1 визнавав та не заперечував, що ним було отримано речове майно згідно накладних, які містять його підпис. Вже під час судового розгляду справи, позивач за зустрічним позовом (відповідач за первісним) не навів жодних належних доводів та аргументів щодо підстав втрати отриманого майна, а вказує лише на те, що осіб, які б могли підтвердити чи спростувати інформацію викладену у накладних про отримання ним майна не було. Однак, суд вважає такі доводи безпідставними, оскільки поставивши підпис на накладних про отримання речового майна, ОСОБА_1 взяв на себе повну матеріальну відповідальність за вказане у цих накладних майно, а тому відсутність осіб, які б могли підтвердити чи спростувати інформацію викладену у накладних про отримання ним майна не спростовує та не звільняє військовослужбовця від відповідальності, пов`язаної з неналежним збереженням отриманого майна. Також не заслуговують на увагу доводи позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) щодо обрахунку відсоткового зносу майна, оскільки ОСОБА_1 не було надано жодного доказу та належного обґрунтування щодо порушення військовою частиною його прав в цій частині. Під час проведення службових розслідувань ОСОБА_1 не подавав жодних скарг відносно встановлених обставин щодо визначення зносу майна, а у позові відсутні посилання на норми законодавства, які порушено військовою частиною з цього питання. У зв`язку із вказаним, суд не бере до уваги зазначені доводи.

Також слід відмітити, що позивача за зустрічним позовом (відповідача за первісним) не звертався із рапортом до командира під час проходження військової служби з повідомленням причин і обставин втрати довіреного йому майна, зазначене було виявлено лише у ході процедури здачі-приймання ОСОБА_1 посади командира взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . Зазначене підтверджується рапортом командира взводу забезпечення молодшого сержанта забезпечення ОСОБА_4 від 20.08.2023 року за № 16895, в якому повідомлялось про встановлення факту нестачі майна, яке було передано у тимчасове користування командиру взводу забезпечення (згодом після здачі посади командира взводу начальнику польової лазні взводу забезпечення) артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_1 .

Також судом досліджено матеріали адміністративних справ про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 172-15 КУпАП. Згідно постанови Житомирського районного суду Житомирської області від 14.08.2023 р. №278/3930/23 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.

Суд звертає увагу, що згідно з ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Житомирським районним судом Житомирської області у постанові від 14.08.2023 р. №278/3930/23 (набрало законної сили 25.08.2023 р.) встановлено, що ОСОБА_1 01.02.2023 року отримав майно наметового містечка військової частини НОМЕР_1 та 27 травня 2023 року передав наметове містечко військовій частині НОМЕР_4 . Під час передачі майна наметового містечка було виявлено втрату військового майна, а саме: матрац казематний 181 штука, подушка для військовослужбовців ЗСУ - 423 штуки, комплектуючі до наметів: стійка зовнішня бокова металева 11 штук, стійкі внутрішні тамбурні металеві - 6 штук, зв`язка тамбурна - 4 штуки, кілки металеві із кутниками - 473 штуки, відтяжка мотузяна з ручкою - натяжною 275 штук, стрижні фіксуючі - 725 штук, вікна зовнішні та внутрішні з плівки прозорої - 614 штук, лист металевий для димохідного отвору - 1 штука, вазики - 18 штук, пакунки-чохли для пакування тканих частин - 98 штук, мішок для такелажу - 50 штук, мішок для пакування - 50 штук, ящик для кілків металевих з кутника та фіксуючих стрижнів - 156 штук, кувалди з держаком - 48 штук. Втрата майна відбулась в наслідок недбалого ставлення штаб-сержантом ОСОБА_1 до посадових обов`язків командира взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , чим останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Районним судом, встановлено недбале ставився до обов`язків військової служби в результаті недбалих дій було втрачено військове майно в великих розмірах.

Отже, суд вважає, що матеріалами справи підтверджено втрату військового майна внаслідок недбалих дій штаб-сержанта ОСОБА_1 , а під час проведення службових розслідувань військова частина НОМЕР_1 діяла у відповідності до вимог чинного законодавства.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 1221 від 26.07.2023 року (з основної діяльності) про результати службового розслідування стосовно командира взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержанта ОСОБА_1 , чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення, а саме пункту 1 наказової частини вказаного наказу завдані державі збитки в результаті втрати майна в розмірі 459984,48 грн, що сталося унаслідок неналежного виконання посадових обов`язків командиром взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержантом ОСОБА_1 віднесено на рахунок штаб-сержанта ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 1823 від 06.09.2023 року (з основної діяльності) про результати службового розслідування за фактом нестачі майна взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , а саме пункту 1 наказової частини вказаного наказу завдані державі збитки в результаті втрати майна в розмірі 106826,60 грн, що сталося унаслідок неналежного виконання посадових обов`язків начальником польової лазні взводу забезпечення артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 штаб-сержантом ОСОБА_1 віднесено на його рахунок.

Військова частина НОМЕР_1 надала суду належні докази на підтвердження того, що під час службових розслідувань встановлено належними засобами доказування склад правопорушення, вчиненого ОСОБА_1 та наявність взаємозв`язку між його діями останнього та заподіяною шкодою державі.

Щодо відсутності підпису позивача на наказах, прийнятих під час проведених службових розслідувань, суд констатує, що у відповідності до вимог ч.6 ст. 8 Закону № 160- IX вказані накази повинні бути доведені під підпис. Однак, недотримання вказаної вимоги не може бути самостійною підставою для їх скасування, якщо інших протиправних дій, бездіяльності за результатами розгляду справи не встановлено.

Слід зазначити, що ОСОБА_1 надавав свої пояснення в ході проведення службового розслідування, а пізніше за час служби із його щомісячного грошового забезпечення здійснювалось утримання заборгованості у розмірі 20 % в рамках погашення суми, про що йому було відомо ще за час проходження служби. Поряд із цим, з моменту проведення утримань із грошового забезпечення ОСОБА_1 не звертався із скаргами чи відповідними рапортами щодо оскарження результатів службового розслідування.

На підставі вказаного, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 . Решта доводів позивача за зустрічним позовом не спростовують висновків суду щодо правомірності притягнення його до матеріальної відповідальності, у зв`язку із чим судом не надається оцінка таким доводам.

Щодо первісного позову про стягнення з ОСОБА_1 невідшкодованої суми матеріальної шкоди завданої військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 503953,44 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 3 Закону № 160 - IX визначено, що переведення особи до іншого місця служби чи її звільнення з посади або служби не може бути підставою для звільнення її від матеріальної відповідальності, встановленої законом.

Відповідно ст. 12 Закону № 160-ІХ у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.

На підставі матеріалів справи встановлено, що на момент звільнення ОСОБА_1 з військової служби у військовій частині НОМЕР_1 невідшкодований розмір матеріальної шкоди складає 503953,44 гривень.

Суд також встановив, що з метою досудового порядку врегулювання спору військовою частиною НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку АТ «УКРПОШТА» 04.01.2025 року ОСОБА_1 було направлено лист від 03.01.2025 року за вихідним № 693/360 із додатками та розрахунком сум заборгованості (номер поштового відправлення 810). Згідно трекінгу відправлень АТ «УКРПОШТА» 17.01.2025 року ОСОБА_1 особисто отримав поштове відправлення із листом, додатками та банківськими реквізитами для сплати заборгованості, однак у десятиденний строк не сплатив добровільно кошти.

Отже, оскільки суд встановив, що матеріалами службових розслідувань, проведених згідно наказів військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2023 року за №817 та від 17.07.2023 року за №1192, встановлено та доведено: наявність шкоди; протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; вини особи в завданні шкоди, - наявні достатні підстави для стягнення невідшкодованого ОСОБА_1 розміру матеріальної шкоди в сумі 503953,44 гривень.

Висновки за результатами розгляду справи

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами судового розгляду суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення зустрічного позову ОСОБА_1 , в той час як належать до задоволення заявлені позовні вимоги про стягнення невідшкодованого ОСОБА_1 розміру матеріальної шкоди в сумі 503953,44 грн є обґрунтованими та доведеними матеріалами справи.

З вказаних підстав суд задовольняє первісний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 та відмовляє у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 .

Судові витрати

Відповідно до ч.2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки військова частина не понесла відповідних витрат з розглядом справи, суд не вирішує питання про їх стягнення.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , МФО 820172, ДКС України м. Київ, р/р НОМЕР_6 ) невідшкодовану суму матеріальної шкоди завданої військовій частині НОМЕР_1 у розмірі 503953,44 гривень.

3. Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій, скасування рішень.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне судове рішення складено 02.06.2025 року.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач за первісним позовом (відповідача за зустрічним) - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 );

Відповідач за первісним позовом (позивача за зустрічним) - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7 ).

Суддя Т.М. Брезіна