Справа № 320/31873/23
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2025-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Аліменка В.О.

Ключковича В.Ю.

За участю секретаря Заміхановської Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕН АРС» на рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в м. Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕН АРС» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач - Головне управління ДПС в м. Києві звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕН АРС» (далі - ТОВ «CТЕН АРС»), в якому просив стягнути кошти платника податків ТОВ «CТЕН АРС» з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 1 308 007,72 грн.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року адміністративний позов задоволено. Стягнуто кошти платника податків ТОВ «CТЕН АРС» з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 1 308 007 (один мільйон триста вісім тисяч сім гривень) грн 72 коп.

Не погодившись із рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «CТЕН АРС» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт вказує, що ТОВ «CТЕН АРС» не отримувало ані ухвали про відкриття провадження у справі, ані примірнику позовної заяви про стягнення боргу, саме тому, відповідач не скористався наданим йому правом на надання відзиву, що є порушенням його права на захист та викладення своєї позиції по суті поданої заяви. Крім того, апелянт зазначає, що не отримував податкової вимоги від 27.03.2023 №03-2615. Апелянт стверджує, що матеріали справи не містять жодного доказу направлення на адресу відповідача податкової вимоги, несплата суми боргу по якій зазначено, як підстава для виникнення податкового боргу та передумовою звернення до суду із відповідним позовом.

06 лютого 2025 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від позивача - Головного управління ДПС в м. Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримує позицію суду першої інстанції.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ТОВ «CТЕН АРС», , зареєстровано як юридична особа 02.02.2016 за №0041826 та перебуває на обліку в Головному управлінні Державної податкової служби в м. Києві.

Відповідно до довідки Головного управління ДПС в м. Києві, за ТОВ «CТЕН АРС» рахується податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 1 308 007,72 грн.

Згідно інтегрованої карти платника податків, ТОВ «CТЕН АРС» має заборгованість яка підлягає стягненню в порядку претензійно-позовної роботи за платежем ПДВ та становить 1 308 007,72 грн.

Заборгованість виникла зі сплати податку на додану вартість на підставі: поновленого, згідно ухвали Верховного Суду від 27.09.2022 у справі №620/9866/21, податкового повідомлення-рішення (форма «Р») від 28.04.2021 №1747/25010700 на суму - 1 279 476,00 грн; пені у розмірі 28 531,72 грн.

З метою стягнення податкового боргу, контролюючим органом направлено відповідачу податкову вимогу від 27.03.2023 №03-2615.

Позивач, вважаючи, що узгоджена сума грошового зобов`язання відповідачем вчасно не погашена, звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення податкового боргу.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі - ПК України), який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 15.1 ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Положеннями пп. 16.1.4 п. 16.1 статті 16 ПК України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно п. 36.1 ст.36 ПК України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Як визначено пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п. 57.3 ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у пп. 54.3.1 - 54.3.6 п.54.3 ст.54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Отже, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. Невиконання обов`язку зі сплати узгодженого податкового зобов`язання призводить до набуття таким зобов`язанням статусу податкового боргу, процедура стягнення якого визначається законом.

Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України передбачено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

За приписами п. 95.3 ст. 95 ПК України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Норми пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначають, що контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно інтегрованої картки платника податків та наданого Головним управлінням ДПС в м. Києві детального розрахунку податкового боргу, ТОВ «СТЕН АРС» на момент звернення податкового органу до суду з позовом має заборгованість на загальну суму 1 308 007,72 грн., за платежем: податок на додану вартість (14060100) (а.с. 9, 24-25).

Вказана заборгованість зі сплати податку на додану вартість виникла на підставі податкового повідомлення-рішення (форма «Р») від 28.04.2021 № 1747/25010700 на суму 1 279 476,00 грн. та пені у розмірі 28 531,72 грн. (а.с. 10-12).

Наявність вищевказаного податкового боргу ТОВ «СТЕН АРС» не заперечується.

Пунктами 59.1, 59.5 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

27 березня 2023 року Головним управлінням ДПС в м. Києві була сформована податкова вимога (форма Ф) №03-2615 (а.с. 26-27).

Так, апелянт зазначає, що не отримував вищевказаної податкової вимоги від 27.03.2023 №03-2615.

З даного приводу, колегія суддів зазначає, що податкова вимога була направлена на адресу ТОВ «СТЕН АРС», а саме: 01014, місто Київ, вул. Звіринецька, будинок 63, офіс 2, однак, конверт повернувся з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Твердження апелянта про те, що матеріали справи не містять жодного доказу направлення на адресу відповідача податкової вимоги є безпідставними, оскільки, Головним управлінням ДПС в м. Києві на підтвердження направлення Товариству податкової вимоги було надано до суду першої інстанції копію конверту, з прикріпленими до нього рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та довідкою про причини повернення (а.с. 28).

В силу вимог пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Згідно п. 42.5 ст. 42 ПК України, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року № 610, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 липня 2017 р. за № 902/30770 затверджений Порядок направлення податковими органами податкових вимог платникам податків (далі - Порядок №610).

Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку №610, податкова вимога вважається належним чином надісланою (врученою) платнику податків, якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою, а для фізичної особи (її законного чи уповноваженого представника) - місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків (його законному чи уповноваженому представникові), або надіслана в електронний кабінет засобами ІКС з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Беручи до уваги викладене, оскільки, конверт з податковою вимогою від 27.03.2023 №03-2615 повернувся до Головного управління ДПС в м. Києві з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», в силу вимог п. 42.5 ст. 42 ПК України та пункту 6 розділу IV Порядку №610, така податкова вимога вважається належним чином вручена ТОВ «СТЕН АРС».

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність передбачених чинним законодавством обставин для стягнення з відповідача податкового боргу в розмірі 1 308 007,72 грн.

Щодо доводів апелянта про те, що ТОВ «CТЕН АРС» не отримувало примірнику позовної заяви про стягнення боргу, колегія суддів зазначає, що за приписами абзацу 2 частини 2 статті 161 КАС України, суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову в паперовій формі зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій позовної заяви та доданих до неї документів. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 44 цього Кодексу.

Так, разом з позовною заявою Головним управлінням ДПС в м. Києві було подано до суду першої інстанції докази направлення адміністративного позову на адресу відповідача, а саме, список згрупованих відправлень листів (а.с. 5).

З приводу доводів апелянта про те, що ТОВ «CТЕН АРС» не отримувало ухвали про відкриття провадження у справі, а тому, відповідач не скористався наданим йому правом на надання відзиву, що є порушенням його права на захист та викладення своєї позиції по суті поданої заяви, слід зазначити наступне.

Відповідно до пункту першого частини другої статті 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Частиною 1 ст. 11 КАС України встановлено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України. Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, отже особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

При вирішенні цієї справи колегія суддів враховує рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2018 у справі «Созонов та інші проти України», в якому Суд зазначив про те, що загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи. Принцип рівності вимагає, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представити свою справу за умов, які не ставлять її в істотно несприятливе становище у порівнянні з іншою стороною. Європейський суд з прав людини дійшов до висновку, що на національні суди покладено обов`язок з`ясувати, чи були повістки чи інші судові документи завчасно отримані сторонами та, за необхідності, зобов`язані фіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів, вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні.

У рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Крім того, Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на усне слухання. Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Право учасників справи, зокрема, бути належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання та на участь у судових засіданнях (за виключенням випадків, що стосується окремих категорій справ), відповідає основним засадам адміністративного судочинства, таким як, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин справи.

Отже, розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає належних відомостей про вручення йому судової повістки або будь-яких інших доказів на підтвердження обізнаності про дату, час і місце судового засідання, є порушенням статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, в матеріалах справи відсутні докази вручення ТОВ «CТЕН АРС» ухвали Київського окружного адміністративного суду від 26.09.2023 про відкриття провадження в адміністративній справі, що свідчить про те, що суд першої інстанції не повідомив Товариство належним чином про розгляд справи.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 317 КАС України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Враховуючи вищезазначене, оскільки, суд першої інстанції не повідомив ТОВ «CТЕН АРС» належним чином про розгляд справи, це порушення норми процесуального права, в силу вимог п. 3 ч. 3 ст. 317 КАС України, є обов`язковою підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року з прийняттям нового судового рішення.

Разом з тим, як було вищезазначено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ТОВ «CТЕН АРС» податкового боргу в розмірі 1 308 007,72 грн., а тому, адміністративний позов Головного управління ДПС в м. Києві слід задовольнити.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Головного управління ДПС в м. Києві, однак, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року слід скасувати та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє часткове підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, однак, є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕН АРС» задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року скасувати та прийняти нове рішення.

Адміністративний позов Головного управління ДПС в м. Києві задовольнити.

Стягнути кошти платника податків Товариства з обмеженою відповідальністю «CТЕН АРС» (01014, м. Київ, вул. Звіринецька, буд. 63, офіс 2, ) з усіх рахунків відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 1 308 007 (один мільйон триста вісім тисяч сім гривень) грн 72 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Аліменко В.О.

Ключкович В.Ю.

Повне судове рішення складено 02.06.2025 р.