Справа № 379/751/25
Суддя: Разгуляєва О. В.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер: 379/751/25
Провадження № 2-а/379/14/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Разгуляєвої О.В.,

за участі секретаря Мовчан М.С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,

У С Т А Н О В И В:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 , посилаючись на те, що 24.03.2025 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 підполковником ОСОБА_2 винесено постанову № 3/32 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, якою його (позивача) визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.210-1 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 25500 грн. Зі змісту даної постанови вбачається, що позивач повідомлений про його виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 13.03.2025, однак не з`явився у визначену дату та час, порушивши вимоги підпункту 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ за № 1487 від 30.12.2022. Свою вину позивач категорично заперечує та з вказаною постановою не погоджується, зазначаючи, що в його діях відсутні подія і склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач вчасно виконав вимоги чинного законодавства, 16.02.2023 пройшов ВЛК, яким визнаний придатним до проходження служби та 08.07.2024 оновив свої військово-облікові дані.

Доказів направлення позивачу повістки через засоби поштового зв`язку Укрпошта та факт відправки не отримання адресатом та повернення до відправника, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 не існує, документально не підтверджено.

Разом з тим позивач притягнений до адміністративної відповідальності за порушення вимоги підпункту 2 п. 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ за № 1487 від 30.12.2022 згідно якого призовники зобов`язані з`являтися за викликом то територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені у повістці, для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду. Натомість позивач перебуває на військовому обліку, вчасно оновив свої облікові дані про, що свідчить Резерв + від 08.07.2024. Відповідно викладені у постанові діяння позивача не утворюють склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Крім того, відповідачем порушена процедура накладення штрафу, позбавлено позивача права на участь у розгляді справи та ознайомлення з постановою. Постанова виносилася за відсутності позивача, про розгляд адміністративного правопорушення його ніхто не повідомляв.

Вказує, що постанову якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано стягнення у виді штрафу у розмірі 25000 грн., 24.03.2025 року ніхто на руки не дав. Копію оскаржуваної постанови позивач отримав лише 12.04.2025 листом з Укрпошти.

22.04.2025 позивач звертався до Таращанського районного суду Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, яка ухвалою суду від 23.04.2025 була повернута позивачу.

Усунувши недоліки позовної заяви позивач повторно звертається до суду та просить поновити строк звернення до суду для оскарження постанови № 3/32 за справою про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210-1 КУпАП, яка винесена 24.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 як пропущений ним з поважних причин; скасувати постанову № 3/32, яка 24.03.2025 винесена начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 25500 грн за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення; всі понесені судові витрати та витрати на правничу допомогу стягнути на його користь з відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 29.04.2025 адміністративний позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 05.05.2025 року після усунення недоліків позовної заяви, відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику осіб. Зокрема суд ухвалив, що відповідач протягом десяти днів із дня вручення ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі має право подати письмовий відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи його заперечень, який повинен відповідати положенням ст. 162 КАС України.

Вказану ухвалу відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав 16.05.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_4 не скористався правом подати відзив, пояснення або заперечення на позовну заяву.

Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 258 КАС України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4ст. 229 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

За правилами статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 5) як розподілити між сторонами судові витрати; 6) чи є підстави допустити негайне виконання рішення; 7) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Верховний Суд, аналізуючи зазначені норми КАС України, неодноразово наголошував на тому, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Тобто, застосування судом норм матеріального права повинно вирішити спір, який виник між сторонами у конкретних правовідносинах, які мають бути визначені судами на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі.

При цьому обов`язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з`ясування всіх обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 2 та частини четвертої статті 9 КАС України, відповідно до змісту якого суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Тобто, цей принцип зобов`язує суд до активної ролі в судовому процесі для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Відповідно до ст. 286 ч. 2 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).

Суд вважає, що позивач пропустив встановлений строк для оскарження постанови з поважних причин, оскільки про складення у відношенні нього матеріалів про адміністративне правопорушення та накладення адміністративного стягнення дізнався лише 12.04.2025 року листом з Укрпошти.

22.04.2025 позивач звертався до Таращанського районного суду Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП, яка ухвалою суду від 23.04.2025 була повернута позивачу та усунувши недоліки позовної заяви позивач повторно звернувся до суду.

Суд вбачає підстави для поновлення строку звернення до суду з позовом про оскарження постанови.

Судом встановлено, що 24.03.2025 начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_2 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 було винесено постанову про адміністративне правопорушення № 3/32, якою визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП та накладено штраф в розмірі 25500,00 грн. Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення повістки від 19.02.2025 №2467067, був повідомлений про виклик його до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 13.03.2025 року однак не з`явився у визначену дату та час, чим порушив вимоги п.п 2 п. 1 Правил військового обліку призовників військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України за № 1487 від 30.12.2022, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч .3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до диспозиції ч.1 ст.210 КУпАП встановлена відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку тягне за собою накладення штрафу від двохсот до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до диспозиції ч.3 ст.210 КУпАП встановлена відповідальність вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція ч. 3 статті 210-1(КУпАП) визначає склад адміністративного правопорушення, яке полягає у порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період. Це стосується порушень правил військового обліку, а також інших дій, передбачених частиною 1 статті 210-1 КУпАП.

Тобто, диспозиція ст. 210 КУпАП та диспозиція ст. 210-1 КУпАП містить два різні склади правопорушення.

З огляду на вимоги статей 2, 5 Кодексу адміністративного судочинства України, об`єктом судового захисту в адміністративному судочинстві є не будь-який законний інтерес, а порушений суб`єктом владних повноважень.

Отже, за вищезазначеними правовими нормами обов`язковою умовою звернення до суду передбачено наявність порушеного права, що, на думку суду, є самостійною підставою для відмови у позові, у разі відсутності такої умови. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Судовому захисту в адміністративних судах України підлягає лише порушене право, а отже предмет оскарження за правилами адміністративного судочинства повинен мати юридичне значення, тобто впливати на коло прав, свобод, законних інтересів чи обов`язків, а також встановлені законом умови їх реалізації.

Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Такої ж позиції дотримується Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 16.10.2020 у справі №910/12787/17.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 25.06.2020 по справі №520/2261/19, визначений частиною другою статті 77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Як свідчать матеріали справи, звертаючись із даним позовом до Таращанського районного суду, позивач просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

Суд зауважує, що позивачем не надано жодного доказу, який стосується суті пред`явлених позовних вимог та притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.

Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення позову, оскільки доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відсутні, а постанову від 24.03.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП, яку додано до матеріалів справи, представник позивача не оскаржує.

В зв`язку із відмовою у задоволенні позову, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 6-11, 73-77, 79, 90, 241 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

Поновити строк ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом.

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНКОПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 ,ЄДРПОУ НОМЕР_2 , місце знаходження: АДРЕСА_2 ;

Повний текст рішення суду складено 03.06.2025.

Головуючий О. В. Разгуляєва