Справа № 580/498/23
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2025-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2025 року справа № 580/498/23
м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

секретар судового засідання Гришанова А.І.,

за участю:

представника позивача не з`явився,

представниці відповідача Некоз А.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування наказу, податкових повідомлень-рішень та вимоги,

встановив:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) подав позов до Головного управління ДПС у Черкаській області (далі Головне управління, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Черкаській області від 06 жовтня 2022 року № 1536-п про проведення документальної позапланової перевірки ППФО ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7715/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування податку на доходи фізичних осіб за період з 1 жовтня 2019 року по 31 грудня 2019 року в сумі 5170,25 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7716/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування єдиного податку за період з 1 жовтня 2017 року по 31 грудня 2017 року на суму 56276,47 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7722/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування військового збору за період з 1 січня 2018 року по 31 березня 2021 року на суму 76149,44 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7717/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування податок на доходи фізичних осіб за період з 1 січня 2018 року по 21 лютого 2021 року на суму 913793,22 грн;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 7719/23-00-24-04-01 від 29 грудня 2022 року про донарахування податку на додатну вартість за період з 11 січня 2018 року по 31 березня 2021 року на суму 1040764,55 грн;

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу від 29 грудня 2022 року № 7718/23-00-24-04-01 на суму 481610,36 грн.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив про порушення відповідачем порядку проведення перевірки, оскільки податковий орган провів перевірку без повідомлення позивача та направлення їй перед початком перевірки повідомлення про початок проведення перевірки та направлення на перевірку, а листування, як вказано в самому акті податковий орган проводив за місцем реєстрації як підприємця, в с. Родниківка, Уманського району, а не за місцем проживання та реєстрації - в АДРЕСА_1 . Позивач зауважує, що з березня 2021 року ОСОБА_2 не проживає за адресою, за якою він був зареєстрований як фізична особа-підприємець та не отримував навіть листів від 6 жовтня 2022 року. Отже, податковий орган, почавши перевірку, допустив порушення прав позивача в наданні пояснень та документів, що призвело до складення необ`єктивного та одностороннього акта перевірки, нарахування невиправданих податкових зобов`язань та штрафних санкцій.

Щодо суті виявлених порушень вказав, що навіть з огляду на встановлене актом перевірки перевищення ОСОБА_1 граничного обсягу доходу в 2017 році на 348893 грн та в 2018 році на 624406,7 грн, граничним строком подання декларації для ОСОБА_2 за 2017 рік - перший квартал 2018 року, а строк 1095 днів сплив в першому кварталі 2021 році та за 2018 рік - перший квартал 2019 року, а строк 1095 днів сплив в першому кварталі 2022 році, відтак у податкового органу були відсутні правові підстави для донарахування позивачу податкових зобов`язань.

Позивач вважає оскільки в 2019 - 2021 роках в ФОП ОСОБА_2 не перевищив обсяг доходу в 1500000 грн в рік для платника єдиного податку 2-ї групи, що визнається податковим органом, в останнього були відсутні правові підстави до автоматичного переведення ОСОБА_2 на загальну систему оподаткування обліку та звітності, в тому числі визначення ОСОБА_2 як платника ПДВ у наслідок неповного встановлення матеріалами перевірки. Вказав на неповноту встановлення матеріалами перевірки та не зазначення доказів, з яких податковий орган прийшов до висновку про перевищення сум доходу платника 2 групи єдиного податку на суми, що зазначені в акті перевірки.

Також зазначив, що ППР на суму ЄСВ позивач від відповідача не отримував у зв`язку із чим відповідач передчасно визначив донараховану суму податкового зобов`язання з ЄСВ як податковий борг та протиправно сформував на означену суму вимогу.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у її задоволенні. Зазначив, що копія наказу від 07.10.2022 про проведення перевірки позивача вручена йому 11.10.2022, а тому його доводи про проведення перевірки без повідомлення є необґрунтованими. Крім того, всупереч вимогам ПК України позивач не повідомляв податковий орган про зміну адреси. Вказав, що за наслідками перевірки встановлено, що позивач неправомірно здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування 2 групи. Відповідно до податкової інформації обсяг доходу позивача за 2017 рік становив 1841069,50 грн, що перевищує дозволений обсяг 1500000,00 грн на 341069,50 грн, що призвело до несплати до бюджету єдиного податку за 2017 рік на суму 51160,43 грн. Зазначив, що відповідно до п.293.8.2. ПК України позивач вважається таким, що відмовився від застосування спрощеної системи оподаткування з 01.01.2018. При цьому, за період з 01.01.2018 до 31.03.2021 встановлено неподання позивачем декларацій про майновий стан і доходи, первинних документів, пов`язаних з отриманням доходу, заниження загального та чистого оподаткованого доходу на загальну суму 4730747,94 грн, що призвело до несплати податкового зобов`язання з ПДФО на 851534,63 грн, військового збору на суму 70961,22 грн. Звернув увагу, що під час перевірки встановлено, що позивач вперше досяг обсягів 1 млн. грн у 4 кварталі 2017 року, але заяви до податкового органу не подавав, та з 11.01.2018 ПДВ не сплачував, в результаті чого занизив зобов`язання з ПДВ на 946149,59 грн. Вказав, що причиною заниження позивачем вищевказаних податкових зобов`язань стало ненадання до перевірки первинних бухгалтерських та фінансово-господарських документів, що свідчать про достовірність декларування показників доходів, недотримання перебування платником податків 2 групи у 2017 році, неподання податкових декларацій та заниження оподаткованого доходу.

Рішенням від 10 жовтня 2023 року, яке залишене без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду 27 березня 2024 року, Черкаський окружний адміністративний суд у задоволенні адміністративного позову відмовив повністю.

Постановою від 29 жовтня 2024 року Верховний Суд касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2023 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2024 року скасував, а справу № 580/498/23 направив на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

06.11.2024 адміністративна справа надійшла до Черкаського окружного адміністративного суду та шляхом автоматизованого розподілу передана на розгляд судді Гаврилюку В.О.

Ухвалою від 11.11.2024 суддя прийняв адміністративну справу до свого провадження, вирішив здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання у справі.

У ході нового розгляду справи, 08.01.2025 представниця відповідача подала до суду додаткові пояснення у яких зазначила, що для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є, відповідно пп. 83.1.2 п. 83.1 ст. 83 ПК України, податкова інформація. При опрацюванні інформації, що міститься в ЦБД Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, та при співставленні з даними Податкових декларацій платника єдиного податку, поданих до контролюючих органів за відповідні періоди з 01.01.2017 до 31.03.2021, перевіркою встановлено заниження обсягу доходу за 2017 рік на суму 348893,00 грн, (1841 069,50 грн. (ЦБД Державний реєстр фізичних осіб-платників податків ДПС України про суми виплачених доходів)- 1492176,50грн (дані декларації)). ЦБД Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів формується на даних Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску (з розбивкою по місяцях звітного кварталу), який зобов`язаний подаватись у строки, встановлені Податковим Кодексом України для податкового кварталу, особами, які відповідно ПК України мають статус податкових агентів (пп. 176.2.б). п. 176.2 ст.176 ПКУ). Перевіркою встановлено що ППФО ОСОБА_1 в IV кв. 2017р. перевищив обсяг доходу на суму 341069,50 грн, чим порушив пп.291.4.2) п.291.4 ст.291 ПКУ, в частині не дотримання умов перебування ним платником єдиного податку II групи, що призвело до не сплати до бюджету єдиного податку, в сумі 51160,43 грн.

Також вказала, що витрати пов`язані з отриманням доходу, за період діяльності з 01.01.2018 по 31.03.2021 визначити не можливо, оскільки ППФО ОСОБА_1 первинні документи, а саме: накладні на придбання товару на перевірку не надані, що зафіксовано актом від 14.11.2022 № 1088/23-00-24-04-01/ про не надання документів при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 .

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, встановлено порушення вимог п. 177.2 ст.177 ПКУ, а саме: не задекларовано оподаткований чистий дохід, отриманий ППФО ОСОБА_1 від продажу товарів, за період з 01.01.2018 по 31.03.2021р. в сумі 4730747,94грн., в тому числі: 2018 рік в сумі 2022857,50 грн, 2019 рік в сумі 1435952,89 грн, 2020 рік в сумі 1001752,55 грн, 2021 рік в сумі 270185,00 грн.

Ухвалою від 09.01.2025 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження у справі.

16.01.2025 представник позивача подав до суду заяву, у якій повідомив, що всю витратну частину ФОП ОСОБА_1 на даний час встановити повністю не є можливим, адже відсутні дані (не збереглись) про оплату оренди, сплату податків, поштових платежів, тощо, а відтак навіть при отриманні частини даних відомостей висновки стосовно бази оподаткування будуть не репрезентативними та не точними.

Звернув увагу, що за період діяльності з 01.01.2017 року до 31.03.2021 визначення валового доходу ФОП ОСОБА_1 відповідачем в ході перевірки відбувалось лише за базами податкового обліку без витребування в контрагентів податкової інформації.

В спростування даних Акту від 21 листопада 2022 року № 6886/23-00-24-04-01/ НОМЕР_1 зазначив, що з отриманих виписок з установи обслуговуючого банку ПриватБанк по ФОП ОСОБА_1 вбачається, що за 2018 рік при вхідному залишку на початок року 33883,76 грн та річному сальдо 1487688,02 грн, позивач фактично отримав на рахунки в 2018 році - 1453804,26 грн. Вказав про непідтвердженість первинними документами про виплачені доходи ФОП ОСОБА_1 обороти по доходах в 2017 році від ТОВ Агрофірма Хлібороб 453419,50 грн, ДП Умань Агро, ПП Ксара в сумі 378509 грн, ТОВ Чорна Кам`янка в сумі 300541 грн, у зв`язку із чим зазначає, що сума доходів 1132469,5 грн із зазначених у оскаржуваному Акті перевірки відповідачем 1,8 млн. грн у ФОП ОСОБА_1 в 2017 році не підтверджено відповідно до податкового законодавства.

Крім того вказав, що встановлені в оскаржуваному акті податкової перевірки суми доходів ФОП ОСОБА_1 у 2018 році - 2022857,50 грн на підставі лише самої податкової інформації не підтверджено копіями первинних документів переліку контрагентів на суму більшу (2379717,5 грн), ніж відображено у Акті.

30.01.2025 представник позивача подав до суду заяву, у відповідь на пояснення відповідача від 08.01.2025 у якому вказав, що способом реалізації владних управлінських функцій у разі встановлення обставин під час проведення документальної перевірки, за яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), є прийняття контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.

Усною ухвалою від 03.02.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Чергове судове засідання для розгляду справи по суті суд призначив на 19.05.2025. У ході судового розгляду справи по суті представник позивача підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Представниця відповідача просила відмовити у задоволенні позову.

Усною ухвалою від 19.05.2025, яка занесена до протоколу судового засідання, на підставі ч. 1 ст. 227 Кодексу адміністративного судочинства України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 22.05.2025.

У судове засідання 22.05.2025 прибула представниця відповідача, представник позивача не прибув, про причини неявки не повідомив, тому проголошення вступної та резолютивної частини рішення відбулось без участі представника позивача.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд встановив таке.

ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 11 лютого 2003 року зареєстрований фізичною особою-підприємцем. 31 березня 2021 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності позивача.

06 жовтня 2022 року Головне управління ДПС у Черкаській області видано наказ № 1536-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , відповідно до якого на підставі підпунктів 20.1.2, 20.1.4, 20.1.5, 20.1.8 пункту 20.1 статті 20, пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.7 пункту 78.1 статті 78, пунктів 79.1, 79.2 статті 79 ПК України, статті 13 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування доручено провести документальну позапланову невиїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , за період діяльності з 01 січня 2011 року до 31 березня 2021 року щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання трудового та валютного законодавства, правильності обчислення і сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року до 31 березня 2021 року.

На підставі наказу від 06 листопада 2022 року №1536-п службова особа відповідача здійснила документальну позапланову невиїзну перевірку позивача щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання трудового та валютного законодавства, правильності обчислення і сплати єдиного внеску за період з 01 січня 2011 року до 31 березня 2021 року, за наслідками якої складений акт від 21 листопада 2021 року №6886/23-00-24-04-01/ (далі акт перевірки).

В акті зафіксовано порушення позивачем вимог:

- підпункту 293.4.1 пункту 293.4 статті 293 ПК України, в результаті донараховано єдиний податок в сумі 51160,43 грн;

- пункту 49.1 статті 49, підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.5 статті 177 ПК України, не подані податкові декларації про майновий стан і доходи за 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік, 2021 рік;

- пункту 177.2, статті 177 ПК України, в результаті чого донараховано податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення діяльності в сумі 851534,63 грн, в тому числі за 2018 рік в сумі 364114, 35 грн; за 2019 рік в сумі 258471,52 грн; за 2020 рік в сумі 180315,46 грн; за 2021 рік в сумі 48633,30 грн.

- пунктів 1.2. 1.4. 16-1 підроз. 10 Перехідних положень ПК України, у результаті донараховано 70961,22 грн військового збору, в тому числі: за 2018 рік в сумі 30342,86 грн; за 2019 рік в сумі 21 539,29 грн, за 2020 рік в сумі 150 26,29 грн, за 2021 рік в сумі 4052,78 грн;

- пункту 1 частини другої статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у результаті чого донараховано єдиного внеску в сумі 481610,36 грн, в тому числі: за 2018 рік в сумі 137602,08 грн, за 2019 рік в сумі 154234, 8 грн, за 2020 рік в сумі 134334,20 грн, за 2021 рік в сумі 55440,00 грн;

- пункту 176.2 статті 176 ПК України, в результаті чого встановлено 4989,42 грн заборгованості з податку на доходи фізичних осіб станом на 14 листопада 2022 року та нараховано пені за несвоєчасну сплату податку 27,49 грн;

- підпункту 1.2. пункту 16-1 перехідних положень ПК України, в результаті встановлено: 383,12 грн заборгованості по військовому збору станом 14 листопада 2022 року, та нараховано пені 2,90 грн за несвоєчасне перерахування військового збору;

- пункту 181.1 статті 181, пункту 183.4 статті 183, пункту 187.1. а) пункту 187.1 статті 187 ПК України, у результаті донараховано податкові зобов`язання з податку на додану вартість сумі 946149,59 грн, в тому числі: за 2018 рік в сумі 404571,50 грн, за 2019 рік в сумі 287190,58 грн, за 2020 рік в сумі 200350,51 грн, за 2021 рік 54037,00 грн.

- пункту 44.3 статті 44 ПК України, у результаті незабезпечення зберігання первинних, а також інших документів з питань обчислення і сплати належних сум податків (внеску) протягом установлених строків їх зберігання та/або ненадання платником оригіналів документів чи їх копій за період, що перевірявся.

29 грудня 2022 року на підставі акту перевірки податковий орган прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- № 7715/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 5170,25 грн, з яких за податковим зобов`язанням 4989,42 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 153,34 грн та пеня в розмірі 27,49 грн (відповідно до підпункту 129.1.3. пункту 129.1. статті 129 ПК України);

- № 7716/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок на 56276,47 грн, з яких за податковим зобов`язанням на 51160,43 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 5116,04 грн;

- № 7722/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір на загальну суму 76149,44 грн, з яких за зобов`язанням на 70961,22 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 5188,22 грн;

- № 7717/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на загальну суму 913793, 22 грн, з яких за податковим зобов`язанням на 851534,63 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 62258,59 грн;

- № 7719/23-00-24-04-01, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 1040764,55 грн, з яких за податковим зобов`язанням на 946149,59 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями на 94614,96 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску №7718/23-00-24-04-01 на суму 481610,36 грн (станом на 01 грудня 2022 року).

Позивач вважає наказ про призначення перевірки, прийняті податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу протиправними, а тому звернувся в суд з цим позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядок їх адміністрування, права, обов`язки платників податків та зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Щодо правомірності наказу від 06 жовтня 2022 року № 1536-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 .

Право контролюючих органів проводити, зокрема, документальні позапланові невиїзні перевірки встановлено статтею 75 ПК України.

Підпунктом 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 ПК України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Підстави проведення документальних позапланових перевірок закріплені статтею 78 ПК України.

Відповідно до підпункту 78.1.7. п. 78.1 ст. 78 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

За змістом пункту 78.4. статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до статті 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, посадові особи контролюючого органу вправі приступити до проведення документальної позапланової перевірки за наявності підстав для її проведення та за умови вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення перевірки.

Суд встановив, що наказ про проведення позапланової невиїзної перевірки направлений позивачу рекомендованим листом та вручений йому 11 жовтня 2022 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправляння (том 1 а. с. 139).

Стосовно доводів позивача, що ним змінено адресу проживання, і відповідно, не отримував спірний наказ, суд зазначає таке.

Згідно підп. 70.2.4. п.70.2. ст.70 ПК України до облікової картки фізичної особи - платника податків вноситься інформація про місце проживання.

Відповідно до п. 70.7. ст.70 ПК України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, позивач мав повідомити податковий орган про зміну його податкової адреси протягом місяця з дня такої зміни.

Однак, доказів такого повідомлення суду не надано.

Згідно з п. 42.2. ст. 40 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Суд встановив, що спірний наказ направлений позивачу за його податковою адресою рекомендованим листом з повідомленням про вручення: Черкаська обл., Уманський р-н, с. Родниківка, вул. Київська, 20, а тому вважається врученим належним чином.

Крім того, що у заяві про доповнення підстав позову від 06.06.2023 представник позивача покликається на встановлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України мораторій на проведення податкових перевірок.

Щодо вказаного покликання суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (із змінами), установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин з подальшим його продовженням.

Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30 березня 2020 року № 540-IX внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема підрозділ 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-2, яким установлено мораторій на проведення документальних та фактичних перевірок на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), крім, зокрема, документальних позапланових перевірок з підстав, визначених підпунктами 78.1.7 та 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу.

Суд встановив, що спірний наказ відповідача від 06.10.2022 № 1536-п Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків фізичної особи ОСОБА_1 прийнятий на підставі, зокрема підп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 ПК України, а тому на цей вид перевірок не розповсюджується встановлений пунктом 52-2 підрозділу 10 розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України мораторій, а протилежні доводи позивача є необґрунтованими.

Отже, перевірка позивача, за наслідками якої прийняті спірні рішення проведена відповідачем з дотриманням вказаних вище норм ПК України, а спірний наказ від 06.10.2022 № 1536-п є правомірним та не підлягає скасуванню.

Щодо правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, суд зазначає таке.

Суд встановив, що спірними ППР відповідач збільшив позивачу суму грошового зобов`язання за платежем єдиний податок, визначив грошові зобов`язання із податку на доходи фізичних осіб, військового збору, та податку на додану вартість. Вказані донарахування спричинені висновками відповідача про заниження позивачем обсягу доходу за період, що перевірявся, в сумі 973299,70 грн, в тому числі: за 2017 рік занижено на суму 348893,00 грн (1841069,50 грн (дані перевірки) - 1492176,50грн (дані декларації). За 2018 рік занижено на суму 624406,70 грн (2022857,50 грн (дані перевірки) -1398450,80 грн. (дані декларації). Контролюючий орган вважає, що у зв`язку із перевищенням у 2017 році позивачем нормативно встановленого пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України обсягу доходу у 1500000,00 грн, дохід отриманий від здійснення підприємницької діяльності у період з 2018 підлягає оподаткуванню на загальних умовах.

Під час надання оцінки висновкам контролюючого органу суд врахував, що згідно з пунктом 291.3 статті 291 ПК України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Підпунктом 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються, зокрема, на такі групи платників єдиного податку: 2) друга група фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до пункту 293.4. статті 293.4 ПК України ставка єдиного податку встановлюється для платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці) у розмірі 15 відсотків: 1) до суми перевищення обсягу доходу, визначеного у підпунктах 1, 2 і 3 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу.

Підпунктом 2 пункту 293.8. статті 298 ПК України встановлено, що ставки, встановлені пунктами 293.3-293.5 цієї статті, застосовуються з урахуванням таких особливостей: платники єдиного податку другої групи, які перевищили у податковому (звітному) періоді обсяг доходу, визначений для таких платників у пункті 291.4 статті 291 цього Кодексу, в наступному податковому (звітному) кварталі за заявою переходять на застосування ставки єдиного податку, визначеної для платників єдиного податку третьої групи, або відмовляються від застосування спрощеної системи оподаткування.

Такі платники до суми перевищення зобов`язані застосувати ставку єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

Суд врахував, що позивач стверджує про неправильність визначення податковим органом об`єкту оподаткування, зокрема, про отриманий ним дохід у 2017-2018 роках. Про необхідність надання оцінки доводам позивача у цій частині наголосив Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2024 року цій справі.

Під час дослідження обґрунтованості висновків контролюючого органу щодо заниження позивачем обсягу доходу за IV квартал 2017 року суд врахував, що відомості про перевищення позивачем нормативно встановленого пп. 2 п. 291.4 ст. 291 ПК України обсягу доходу відповідач отримав із ЦБД Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДПС України про суми виплачених доходів, сформованих згідно даних Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, який подаються особами, які відповідно до ПК України мають статус податкових агентів (пп. 176.2.б). п. 176.2 ст.176 ПК України).

Суд встановив, що у ході перевірки позивача, результати якої оформлено Актом від 21 листопада 2022 року, відповідач не здійснював перевірку первинних документів щодо господарської діяльності позивача із контрагентами у 2017-2018 роках.

Наказом Міністерства фінансів України від 20 серпня 2015 року № 727 затверджено Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, відповідно до розділу ІІ якого (основні вимоги до оформлення документальних перевірок) встановлено, що факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків (п.п. 5,6 розділу ІІ Наказу № 727).

Відповідно до підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, для здійснення функцій, визначених законом, отримувати безоплатно від платників податків, у тому числі благодійних та інших неприбуткових організацій, усіх форм власності у порядку, визначеному законодавством, довідки, копії документів, засвідчені підписом платника або його посадовою особою та скріплені печаткою (за наявності), про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків та іншу інформацію, пов`язану з обчисленням та сплатою податків, зборів, платежів, про дотримання вимог законодавства, здійснення контролю за яким покладено на контролюючі органи, а також фінансову і статистичну звітність у порядку та на підставах, визначених законом.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що саме на контролюючий орган у спірних правовідносинах покладений обов`язок підтверджувати факти виявлених порушень податкового законодавства, зокрема з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання. У свою чергу, для реалізації такого обов`язку у контролюючого органу наявне право отримувати від платників податків копії документів про фінансово-господарську діяльність, отримані доходи, видатки платників податків.

Натомість, за змістом Акту перевірки, відповідач не здійснював запити до контрагентів позивача з метою отримання первинних документів, що підтверджують їх видатки на користь позивача у 2017-2018 роках.

Суд зазначає, що дані розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, що подавались контрагентами позивача мають використовуватися контролюючим органом із належною обачністю та у випадку виявлення невідповідностей мають пройти перевірку первинними, бухгалтерськими документами. В іншому випадку можлива ситуація коли зазначення податковим агентом помилкових відомостей у поданих до контролюючого органу розрахунках може понести для фізичної особи невиправданий тягар у вигляді додаткових зобов`язань.

Суд зазначає, що надані представницею відповідача під час первинного розгляду справи первинні, бухгалтерські документи не можуть бути враховані судом, оскільки вони надані на запити, які ініційовані контролюючим органом вже під час судового розгляду справи, відтак надані документи не досліджувались/їм не надавалась оцінка у ході перевірки, за наслідками якої відповідач прийняв спірні ППР.

З урахуванням зазначених обставин суд зазначає про необґрунтованість висновків відповідача про перевищення позивачем, як платником єдиного податку, доходу у перевіреному періоді.

Також в межах нового розгляду цієї справи належить перевірити питання дотримання відповідачем порядку анулювання свідоцтва платника єдиного податку/чи приймалось відповідне рішення контролюючим органом про анулювання свідоцтва платника єдиного податку.

Як вище зазначав суд, згідно підпункту 2 пункту 291.4 статті 291 ПК України (у редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв:

- не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб;

- обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до підпункту 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі: у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу (у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платниками єдиного податку першої і другої груп та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення).

Згідно з пунктом 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Аналіз вказаних положень вказує на те, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу, зокрема у разі перевищення протягом календарного року встановленого обсягу доходу платником єдиного податку другої групи та нездійснення такими платниками переходу на застосування іншої ставки - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому відбулося таке перевищення. У такому випадку, виявивши під час проведення перевірки перевищення платником єдиного податку другої групи вимог щодо встановленого обсягу доходу, контролюючий орган анульовує реєстрацію платника єдиного податку другої групи за відповідним рішенням. Суд врахував, що ПК України не містить виключень, за яких вищевказане рішення контролюючим органом не приймається.

Суд встановив, що у матеріалах справи відсутні докази прийняття за наслідками проведення перевірки, оформленої Актом від 21.11.2022, рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з 01.01.2018.

Таким чином, реєстрація позивача платником єдиного податку у період з 01.01.2018 до завершення періоду, що перевірявся, залишалась чинною, рішення про її анулювання не приймалось.

З урахуванням зазначеного та беручи до уваги вищевказані висновки суду про не підтвердженість належними та достатніми доказами висновків відповідача про перевищення позивачем, як платником єдиного податку, доходу у перевіреному періоді, суд вважає, що відповідач безпідставно здійснив обрахунок грошових зобов`язань позивача за загальною системою оподаткування.

Суд також враховує інші аргументи сторін, зазначені у заявах по суті справи, однак зауважує, що встановлені судом обставини є самостійними та достатніми підставами для прийняття рішення по суті спору.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то частина понесених позивачем судових витрат, пропорційно частині задоволених позовних вимог, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Черкаській області від 29.12.2022 № 7715/23-00-24-04-01, № 7716/23-00-24-04-01, № 7722/23-00-24-04-01, № 7717/23-00-24-04-01, № 7719/23-00-24-04-01 та вимогу про сплату боргу від 29.12.2022 № 7718/23-00-24-04-01.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 13690 (тринадцять тисяч шістсот дев`яносто) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

1) позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач Головне управління ДПС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 02.06.2025.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК