Справа № 580/26/25
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/26/25 Суддя (судді) першої інстанції: Валентина ЯНКІВСЬКА
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Грибан І.О., Мєзєнцева Є.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування до страхового пенсійного стажу період здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 28.01.1999 року по 30.09.2000 року включно;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати період здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_1 з 28.01.1999 року по 30.09.2000 року включно, до страхового пенсійного стажу.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що відповідач неправомірно відмовив у призначені пенсії, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Вважає, що відділ призначення пенсій управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсідій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області протиправно не зарахував стаж 11 місяців 4 дні за 1999 рік (з 28 січня 1999 року по 31 грудня 1999 року), з 01.01.2000 по 30.09.2000, що складає 9 місяців.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подало апеляційну скаргу, в якій, зазначаючи про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що обов`язковою умовою для зарахування до страхового стажу періоду здійснення особою підприємницької діяльності є сплата страхових внесків (єдиного внеску).

Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.02.2025 та від 18.03.2025 відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася, що відповідно до частини четвертої статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, третьої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи, аргументи та доводи сторін, колегія суддів зазначає таке.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 21.06.2024 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Харківській області розглянуто зазначену заяву та прийнято рішення від 28.06.2024 №92, яким позивачці відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу, передбаченого частиною другою статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Необхідний страховий стаж для призначення пенсії становить від 21 до 31 року, страховий стаж ОСОБА_1 складає 19 років 08 місяців 06 днів.

Позивачка, вважаючи відмову відповідача протиправною та такою, що порушує її право на належне пенсійне забезпечення, звернулася до суду з метою захисту своїх прав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що період здійснення підприємницької діяльності зараховується до страхового стажу за умови сплати страхових внесків. Проте у разі перебування фізичної особи-підприємця на спрощеній системі оподаткування встановлені виключення. Так, до страхового стажу зараховуються періоди підприємницької діяльності: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску). Встановлено, що позивачем для призначення пенсії за віком надані свідоцтво про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, відповідно до якого позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець у спірний період, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 92 від 28.06.2024 про відмову у призначення пенсії за віком є протиправним.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи в апеляційному порядку, виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV).

Статтею 24 Закону № 1058-IV, встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Нормативно-правовим актом, який регулював надання трудових і соціальних пенсій всім непрацездатним громадянам України, до набрання чинності Законом № 1058-IV, є Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до статті 56 Закону № 1788-XII, до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Тож, з 01.01.2004 законодавцем запроваджено поняття «страховий стаж», для отримання якого обов`язковою умовою є сплата страхових внесків; трудовий стаж, набутий до 01.01.2004, прирівнюється до страхового.

Згідно норм статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції досліджено, що згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності НОМЕР_2 від 08.12.1995 та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 06.02.2013 позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець.

Водночас колегія суддів звертає увагу на тому, що реєстрація особи підприємцем та дані про перебування на обліку, не є тими документами та належними доказами, що підтверджують трудовий стаж та сплату страхових внесків.

Колегія суддів встановила, що позивачкою до суду першої інстанції подано лист Головного управління ДПС у Черкаській області від 10.07.2024 №14972/6/23-00-24-09-07, в якому зазначено, що відповідно до інформаційних систем органів ДПС України ОСОБА_1 перебувала на обліку в Уманській ДПІ з 28.01.1999 по 09.01.2008, дата державної реєстрації 28.01.1999.

За період з 28.01.1999 по 31.12.1999 в інформаційних системах органів ДПС України дані щодо системи оподаткування відсутні.

За період з 01.01.2000 по 31.12.2001 господарську діяльність здійснювала на загальній системі оподаткування відповідно до Декрету КМУ від 26.12.1992 «Про прибутковий податок з громадян».

За період з 01.01.2002 по 31.12.2003 застосувала спрощену систему оподаткування згідно Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва».

Згідно з частинами другою, четвертою статті Закону № 1058-ІV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Отже, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.07.2000 по 31.12.2017 включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Тож, з урахуванням того, що пенсійний орган стверджує, що підтверджується і наданими до справи матеріалами, про те, що у системі персоніфікованого обліку відсутні дані щодо позивачки по спірному періоду, позивачка мала надати відповідні підтверджуючі документи по спірним періодам для призначення пенсії, адже умови призначення пенсії за віком встановлено статтею 26 Закону № 1058- ІV, відповідно до якої, у 2024 році особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки за наявності страхового стажу від 21 до 31 року.

Відповідно до ч. 3-1 розділу XV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Розділ XV доповнено пунктом 3-1 згідно із Законом №2148-УІІІ від 03.10.2017) до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку: з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності; з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 доповнено пункт 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, новим абзацом, зокрема: періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по 31 грудня 2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з січня 2004 року по 31 грудня 2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Згідно абз. З п.п. 2 п. 2.1 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Колегія суддів зазначає, що надання доказів реєстрації та перебування на обліку, як ФОП, не є підтвердженням сплати внесків для цілей визначення трудового/страхового стажу для призначення пенсії, до того ж, за обставин, що у відповідача такі дані відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано документів, які б підтверджували сплату позивачем страхових внесків за періоди, що не зараховані відповідачем.

Судом апеляційної інстанції з метою повного та всебічного розгляду справи, ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2025 року витребуваного у Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 та інформацію про сплату страхових внесків за спірні періоди; копію заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та документів, доданих до неї; інформацію про здійснені заходи задля перевірки наявності/відсутності сплати страхових внесків ОСОБА_1 .

У ОСОБА_1 витребувано документи, що підтверджують сплату нею страхових внесків за період ведення підприємницької діяльності: з 28.01.1999 по 30.09.2000, а також у разі наявності, інші документи з яких можливо встановити сплату/перерахування таких внесків.

На виконання вимог ухвали, ОСОБА_1 21.05.2025 подала до суду заяву, в якій повідомила суд, що документи, які підтверджують сплату нею страхових внесків за період ведення підприємницької діяльності: з 28.01.1999 по 30.09.2000, а також інші документи з яких можливо встановити сплату/перерахування страхових внесків не збереглися.

Водночас позивачка вважає, що відсутність вказаних документів не є достатніми доказами, щоб дійти до висновку, що такі страхові внески не були нею сплачені.

На її думку, відповідачі не надали до суду будь-яких доказів (відомостей), що підтверджували б факт наявності у позивачки заборгованості зі сплати необхідних платежів під час провадження нею підприємницької діяльності, не надали до суду будь-яких доказів (відомостей), що підтверджували б факт про застосування фінансових санкцій до неї за несплату страхових внесків, а також мали можливість здійснити у належний та ефективний спосіб заходи задля перевірки наявності/відсутності сплати страхових внесків, але не зробили цього.

Головне управління ПФУ в Харківській області на виконання вимог ухвали суду від 16.05.2025 подало до суду заяву, в якій повідомляє суд, що за даними інформаційної підсистеми Пенсійного фонду України «Відомості з реєстру страхувальників» фізична особа - підприємець ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Уманському районі Черкаської області. Станом на 23.05.2025 в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про заробітну плату (дохід) застрахованої особи ОСОБА_1 , за 1999-2000 роки відсутні».

Також колегією суддів ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26 травня 2025 року витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області докази до матеріалів справи, а саме: індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 та інформацію про сплату страхових внесків за спірні періоди; копію заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії та документів, доданих до неї; інформацію про здійснені заходи задля перевірки наявності/відсутності сплати страхових внесків ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надав заяву із документами та повідомив суд, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в органах ПФУ як фізична особа-підприємець з 29.01.1999 по 01.11.2007. За даними особового рахунку ОСОБА_1 у базі даних обліку сплати страхових внесків Пенсійного фонду наявна інформація про зарахування частини єдиного податку (спрощена система оподаткування) за періоди з 01.10.2000 до 30.09.2001, з 01.01.2002 до 30.06.2002, з 01.02.2003 до 31.12.2003. Згідно з Указом Президента України від 03.07.1998 №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» органи Державного казначейства України перераховували до Пенсійного фонду 42 відсотки від суми єдиного податку. Суми, які надходили до бюджету Фонду внаслідок зазначеного розподілу, зараховувались в рахунок сплати страхових внесків фізичною особою - підприємцем на підставі наданих платником копій платіжних доручень про сплату зазначеного податку.

До вказаної заяви надано довідку Головного управління ПФУ в Черкаській області від 24.06.2021 №2300-0503-8/36598, у якій зазначено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку як фізична-особа-підприємець з 29.01.1999 до 01.11.2007. Частка від суми єдиного податку (спрощена система оподаткування) в рахунок сплати страхових внесків перерахована за періоди: з 01.10.2000 по 30.09.2001; з 01.01.2002 по 30.06.2002; з 01.02.2003 по 31.12.2003.

Виходячи із зазначеного, вказана довідка підтверджує сплату позивачкою страхових внесків за вказаний у ній період шляхом перерахування частки від суми фіксованого податку (спрощена система оподаткування) в рахунок сплати страхових внесків, який відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку стажу (а.с.17) зарахований до страхового стажу позивачки.

Будь-яких інших документів, які б підтверджували факт сплати позивачкою страхових внесків не надано. Судом, в свою чергу, вжито всіх визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Таким чином, проаналізувавши надані документи, колегія суддів дійшла висновку, що спірний період підприємницької діяльності позивачки підлягає для зарахування до загального страхового стажу за умови щомісячної сплати страхових внесків у відповідному розмірі.

Колегія суддів не заперечуючи права позивачки на зарахування таких періодів у випадку їх документального підтвердження, наголошує на тому, що доказів на підтвердження сплати таких страхових внесків за спірний період позивачка ні до своєї заяви, ні до позовної заяви не долучила, на виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції не надала, тому вважати оскаржуване рішення відповідача протиправним, підстав немає.

Щодо доводів ОСОБА_1 про те, що відповідачі мали можливість здійснити у належний та ефективний спосіб заходи задля перевірки наявності/відсутності сплати страхових внесків позивачко, колегія суддів зазначає таке.

Дійсно, відповідач наділений повноваженнями щодо перевірки наданих позивачем документів, зробити відповідні запити, витребувати необхідні підтверджуючі документи, однак, цьому кореспондує і обов`язок позивача підтвердити доводи, на які він посилається в обґрунтування позовної заяви та власної позиції.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодеску адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем до матеріалів справи надано довідку Головного управління ДПС у Черкаській області №14972/6/23-00-24-09-07 від 10.07.2024 згідно з якою зазначено, що ОСОБА_1 перебувала на обліку в Уманській ДПІ з 28.01.1999 по 09.01.2008, дата державної реєстрації 28.01.1999, номер державної реєстрації 424.

Надаючи оцінку вказаній довідці колегія суддів зауважує, що в ній відсутня інформація про сплату ОСОБА_1 податків і зборів, а також страхових внесків у період реєстрації її підприємницької діяльності з 28.01.1999 року по 31.12.2003 року.

Пунктом 3 Порядку підтвердження страхового стажу, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - Реєстр), довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З наданих суду документів вбачається, що рішення Головного управління ПФУ в Харківській області від 28.06.2024 №92 є обґрунтованим. Позивачкою не надано доказів, які б спростовували висновок пенсійного органу, який покладено в основу оскаржуваного рішення, а також документів, які б підтверджували наявність сплати внесків за спірний період.

Згідно із статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідачем доведено законність та обґрунтованість свого рішення про відмову в призначенні пенсії, натомість, позивачем не було доведено обставини, на які посилався у позовній заяві.

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

У силу вимог частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача спростовують висновки суду першої інстанції та є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 05 лютого 2025 року у справі №580/26/25 - скасувати, та прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Суддя-доповідач О.М. Кузьмишина

Судді І.О.Грибан

Є.І.Мєзєнцев