Справа № 140/9264/24
Суддя: Ільчишин Надія Василівна
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 рокуЛьвівСправа № 140/9264/24 пров. № А/857/33137/24

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ільчишин Н.В.,

суддів Шевчук С.М., Гуляка В.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року (судді Дмитрука В.В., ухвалене у письмовому провадженні в м. Луцьк) у справі № 140/9264/24 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (далі - ДПОП ОШБ НП України ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ від 02.08.2024 №189 Про застосування дисциплінарних стягнень в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати протиправним та скасувати наказ від 21.08.2024 №1194 о/с По особовому складу в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 , старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , поновити на посаді інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 з 21.08.2024, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись з прийнятим рішенням ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позов, також стягнути з Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги: у суді першої інстанції - у розмірі 10000 грн, та у суді апеляційної інстанції - відповідно до поданих після прийняття рішення судом апеляційної інстанції доказів, а також судові збори: у розмірі 1937,92 грн за подання позовної заяви, та у розмірі 2906,88 грн за подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу мотивовано тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення допущено порушення норм процесуального та матеріального права. Вказує серед іншого, що у клопотанні представника позивача від 18.10.2024 було висловлено прохання: «Продовжити строк для подання відповіді на відзив у справі № 140/9264/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, про що постановити відповідну ухвалу». До клопотання було додано копію конверта та витягу з АТ «Укрпошта» для підтвердження дати отримання відзиву. Відповідно до ч. 6 ст. 121 КАС України про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її настановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Однак, попри те, що заява про продовження процесуального строку була доставлена суду і зареєстрована у підсистемі «Електронний суд» 21.10.2024 (що вбачається з реєстраційної карти документа, яка завантажена із підсистеми і додається до апеляційної скарги), судом першої інстанції не було винесено жодного процесуального рішення за заявою про продовження процесуального строку аж до дати прийняття рішення 06.11.2024. Крім того, оскільки заява від 18.10.2024 з проханням надати для ознайомлення в електронному вигляді шляхом внесення до підсистеми «Електронний суд» копій документів не була виконана та представник позивача ознайомилася з матеріалами справи у приміщенні суду 23.10.2024, то сторона позивача не могла у строки, визначені в ухвалі суду подати відповідь на відзив. Так, як зазначалося у позовній заяві, на переконання позивача, звільнення ОСОБА_1 у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є наслідком не самого вчинення дисциплінарного правопорушення, а наслідок бажання звільнитися із служби у Департаменті у зв`язку із тим, що підрозділ, в тому числі ОСОБА_1 , висловили недовіру до керівництва, внаслідок чого висловили бажання звільнитися із служби за власним бажанням. Так, ОСОБА_1 повідомив своє безпосереднє керівництво в управлінні поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » про те, що планує звільнення за власним бажанням. Однак, в подальшому безпосереднє керівництво повідомило про заборону здійснювати звільнення ОСОБА_1 та інших осіб (особи, які зазначені в наказі від 02.08.2024 № 189 «Про застосування дисциплінарних стягнень»), які хочуть звільнятися за власним бажанням, за цією обставиною, та наказало організувати обставини, за яких такі особи будуть звільненні у якості дисциплінарного стягнення. Щодо тих осіб, які висловлювали бажання звільнитися зі служби, залишаться на службі, - застосувати дисциплінарне стягнення у виді догани. Тобто Апелянт наполягає, що підставу його звільнення у виді дисциплінарного стягнення було штучно організовано. До дати накладення спірного дисциплінарного стягнення до ОСОБА_1 не застосовувалося жодного дисциплінарного стягнення. Натомість за сумлінне виконання військових обов`язків, мужність і самовідданість у справі служіння Україні ОСОБА_1 було вручено подяку Житомирської ОВА. Однак, напружена бойова обстановка в районі проведення бойових дій, значні втрати особового складу, внаслідок неафективних дій керівництва, спричинити несприятливий морально-психологічний стан у колективі підрозділу ОСОБА_1 , та безпосередньо у самого ОСОБА_1 , що спричинило бажання звільнення за власним бажанням із служби в поліції. Так, згідно із знімком екрана із месенджера «Телеграм», що додавався до позову, у спілкуванні із контактом «Настя Кадри Роти» ще 04.07.2024 ОСОБА_1 повідомив, що хоче звільнятися із служби та, що знайшов місце, куди планує влаштовуватися на роботу. Із знімку екрана із месенджера «Телеграм», що додається, у спілкуванні із контактом «Роман Чуб» вбачається, що ОСОБА_1 повідомляє, що він хотів звільнитися за власним бажанням але «...не дали. Звільнили по негативу». Тож, передумовою звільнення було саме висловлення недовіри керівництву, яке у зв`язку із цим видало наказ, який підрозділ не здатний був ефективно та у повній мірі виконати у зв`язку із тим, що їм було відомо, що такий наказ був покаранням за висловлену недовіру, а також такий наказ ставив поліцейських, до яких був доведений, у невиправдано загрозливе становище для життя та здоров`я. Наведені обставини свідчать про формальність проведення службового розслідування, дискримінацію щодо окремих поліцейських, в тому числі щодо Позивача, щодо яких було зібрані однакові докази у ході службового розслідування. Згідно з Наказом МВС України «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» від 07.11.2018 № 893 затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України. Абзац перший пункту 4 розділу II вказаного Порядку визначає, що у наказі про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначаються підстава та форма проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування це відомо). Попри те, що до рапорту командира батальйону № 2 Андрія Матвієнка від 12.07.2024 було додано відомість про ознайомлення із наказом №215 дск ВС «Про виконання бойових розпоряджень» із поіменним списком осіб - поліцейських, які відмовилися виконати наказ, у наказі про призначення службового розслідування в порушення процедури не вказані прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейських, стосовно який воно призначалось, в тому числі ОСОБА_1 . Таким чином, підсумовуючи все вище наведене, службове розслідування стосовно ОСОБА_1 проведено з порушенням встановленої процедури, проведено формально, комісією не встановлено обов`язкові обставини справи та не проведено додаткові дослідження обставин за фактами, викладеними у поясненнях поліцейських, зокрема, ОСОБА_1 , що в сукупності свідчить про незаконність видання спірних наказів. Судом першої інстанції, в свою чергу, не було оцінено наведені обставини у рішенні суду, а тому прийняте рішення, яке ґрунтується на оцінці висновків службового розслідування, яке проведене з порушенням процедури та без виконання обов`язку комісії щодо встановлення всіх обставин щодо особи порушника, доведеності його вини, обставин, що пом`якшують відповідальність або виключають її.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим. Також подано клопотання про врахування актуальної судової практики.

Відповідно до статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Справа розглядається в порядку письмового провадження відповідно до пункту 3 частини першої статті 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 проходив службу на посаді інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення № 1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п. 2 наказу від 02.08.2024 №189 Про застосування дисциплінарних стягнень, виданого відповідачем, на підставі висновку службового розслідування, керуючись нормами статей 4, 11-14, 19, 20, 22, 26 та 29 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, Переліком посад керівників Національної поліції України та їх повноважень щодо застосування заохочень і дисциплінарних стягнень, затвердженим наказом Національної поліції України від 04.10.2018 № 929 (у редакції наказу Національної поліції України від 29.12.2022 №938), наказано за вчинення дисциплінарного проступку, порушення вимог пунктів 1 та 2 частини першої статті 18, частини четвертої статті 24 Закону України Про Національну поліцію, пункту 4 частини третьої статті 1, частини першої статті 5 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 №2337-VIII, підпункту 4 пункту 3 розділу II Посадової інструкції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 , затвердженої т. в. о. начальника управління - командира полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 01.04.2024, що виразилося в невиконанні наказу управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.07.2024 №215ДСК/ВС Про виконання бойових розпоряджень, застосувати до інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Наказом Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 №1194 о/с від 21.08.2024 відповідно до пункту 6 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) частини першої статті 77 Закону України Про Національну поліцію звільнено зі служби в поліції старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 (0192149) інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 , із 22.08.2024.

Вважаючи спірні накази протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, в межах доводів та вимог апеляційної скарги колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховний Суд у постанові від 10.09.2024 по справі №420/35756/23 вказав, що загальновідомим є факт введення Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 5 години 30 хвилин 24.02.2022 на території України воєнного стану. Відповідно до статті 1 Закону України від 12.05.2015 № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Отже, воєнний стан як особливий правовий режим вимагає вчинення уповноваженими суб`єктами стратегічних та оперативних заходів, спрямованих на захист держави, здійснення яких водночас пов`язане з небезпекою для життя і здоров`я.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. Бойові дії - форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння). Воєнні дії - організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VІІІ «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІІІ).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №580-VIII Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно статті 2 Закону №580-VIII, завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Статтею 6 Закону №580-VIII встановлено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно до частини 1 статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу в поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

За приписами ч.1 ст.18 Закону №580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 19 Закону №580-VIII, у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Отже, службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Статтею 23 Закону №580-VIII визначено основні повноваження поліції, серед яких, є зокрема участь відповідно до повноважень у забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного або надзвичайного стану, зони надзвичайної екологічної ситуації у разі їх введення на всій території України або в окремій місцевості.

Частиною 2 статті 24 Закону №580-VIII передбачено, крім інших додаткових повноважень, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Водночас, положеннями частини 2 статті 12 Закону України «Про Національну безпеку України» від 21.06.2018 №2469-VIII визначено, що до складу сектору безпеки і оборони, крім інших органів державної влади, входить Національна поліція України.

Відповідно до частин 1, 3-5 статті 59 Закону № 580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 1 статті 64 Закону 580-VIII особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові та усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Відповідно до статті 91 Закону 580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: службу у святкові та вихідні дні; службу позмінно; службу з нерівномірним графіком; службу в нічний час.

Згідно зі статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що затверджений Законом України Про Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Відповідно до частини 1 статті 5 Дисциплінарного статуту, поліцейський отримує наказ від керівника в порядку підпорядкованості та зобов`язаний неухильно та у визначений строк точно його виконувати. Забороняється обговорення наказу чи його критика.

Судом встановлено, що відповідно до посадової інструкції інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту поліції особливого призначення ІНФОРМАЦІЯ_1 , основними завданнями інспектора взводу є:

1) вжиття заходів, що спрямовані на забезпечення ефективної організації роботи, якісного та оперативного виконання покладених на підрозділ завдань і функцій;

2) участь у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України, в обороні України, у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості, зокрема шляхом виконання бойових розпоряджень, які надані уповноваженими посадовими особами та бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння), спеціальних та технічних засобів відповідно до законодавства України;

3) участь у заходах із забезпечення публічного (громадського) порядку та безпеки громадян, зокрема під час здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану. Ужиття заходів для забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях;

4) попередження, виявлення та припинення кримінальних правопорушень, у тому числі вчинених учасниками організованих груп і злочинних організацій як у мирний час, так і під час дії правового режиму воєнного стану;

5) виконання бойових завдань з відсічі збройної агресії, проведення штурмових, контрдиверсійних та пошуково-фільтраційних заходів.

Інспектор взводу зобов`язаний:

1) запобігати вчиненню правопорушень;

2) знати та неухильно дотримуватися положень Конституції та законів Україн інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, бути вірним Присязі працівника поліції, мужньо і вправно служити нараду України;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази прямих керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та невідкладно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні і обов`язки, а також таких, що підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї, боєприпасів та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі;

15) поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

16) контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям виливати на прийняття рішень та службову поведінку;

17) мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

18) дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики,

19) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

20) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді;

21) неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України: обмежень, та заборон, вимог, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України Про Національну поліцію, Про запобігання корупції та іншими актами законодавства України; організаційно-розпорядчих документів (наказів, доручень) керівництва поліції, виданих на виконання Закону України Про запобігання корупції;

22) постійно працювати над підвищенням свого освітнього та професійного рівня, бути дисциплінованим, чітко виконувати доручення, проявляти ініціативу та мотивувати себе на виконання поставлених завдань.

Відповідно до пункту 1 розділу II Положення про Департамент поліції особливого призначення Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України ІНФОРМАЦІЯ_1 затвердженого наказом Національної поліції України від 31.01.2023 №66 (в редакції наказу НПУ від 16.04.2024 № 403) основним завданням Департаменту є участь у реалізації державної політики у сфері охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, забезпечення публічної (громадської) безпеки і порядку, оборони України, виконання завдань територіальної оборони, забезпечення та здійснення заходів правового режиму надзвичайного або воєнного стану, у тому числі шляхом взаємодії з іншими складовими сектору безпеки і оборони України.

Згідно приписів абзаців 1, 2, 20 пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У свою чергу службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина 1 статті 1 Дисциплінарного статуту).

При цьому, кореспондуючись з частиною 2 статті 18 Закону №580 інститут Присяги поліцейського забезпечує необхідність виконання завдань поліції безперервно та незалежно від дії будь-яких факторів, адже жодних виключень із загального правила законом не передбачено.

Відповідно до частини 1 статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною 1 статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Відповідно до статті 13 вищевказаного Статуту передбачено, що дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони. До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;6) звільнення з посади;7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до частини першої - четвертої статті 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Статтею 22 Дисциплінарного статуту визначено, що дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його застосування, не враховуючи часу перебування поліцейського у відпустці, відрядженні або на лікарняному (у період тимчасової непрацездатності). Після закінчення зазначеного строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Наказ про застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення виконується шляхом його оголошення в органі (підрозділі) поліції та особистого ознайомлення поліцейського з ним. У разі відмови особи від ознайомлення з наказом про це складається акт.

Законом України Про внесення змін до законів України Про Національну поліцію та Про Дисциплінарний статут Національної поліції України з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану від 15.03.2022 №2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022, Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V такого змісту: Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).

Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого звільнення зі служби в поліції.

При цьому із змісту статті 29 Дисциплінарного статуту слідує, що її положення застосовуються у сукупності з іншими нормами, які визначають загальні критерії та підходи до застосування дисциплінарної відповідальності, а саме з урахуванням положень статі 19 цього статуту, яка регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень.

Оскільки за Дисциплінарним статутом підставою притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є саме вчинення ним дисциплінарного проступку, частина восьма статті 19 Статуту визначає, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого керівник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.

Тут, насамперед, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного зауваження до найсуворішого звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплірнарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.

Водночас застосування частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту виключно у поєднанні зі статтею 13, якою визначено перелік видів дисциплінарних стягнень та послідовність їх застосування, виключало б з процедури визначення виду стягнення такого визначального елементу як оцінка характеру самого проступку внаслідок однакового підходу до оцінки різних за ступенем тяжкості проступків та, відповідно, результату обрання виду відповідальності виключно в порядку послідовності.

Як вбачається з матеріалів справи оцінючи доводи сторін колегія суддів враховує наступне, що на виконання наказу УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють від 11.07.2024 №215 дск ВС Про виконання бойових розпоряджень командир батальйону № НОМЕР_1 полку УПОП №1 ДПОП ОШБ ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник поліції ОСОБА_3 залучив до виконання бойового (спеціального) завдання, серед інших осіб, також ОСОБА_1 .

Згідно з відомістю ознайомлення із наказом УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють від 11.07.2024 №215 дск ВС Про виконання бойових розпоряджень, ОСОБА_1 був ознайомлений з вказаним наказом, про що свідчить його підпис у відомості.

12.07.2024 до відділу моніторингу УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють надійшов рапорт командира батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють полковника поліції ОСОБА_3 про те, що 11.07.2024 окремі поліцейські батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють, у кількості 14 (чотирнадцять) осіб, відмовились виконувати бойове завдання, серед яких ОСОБА_1 .

Наказом УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють від 15.07.2024 №331 призначено службове розслідування за фактом: 11.07.2024 окремі поліцейські батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють відмовились виконувати вимоги наказу цього ж управління від 11.07.2024 №215 дск ВС Про виконання бойових розпоряджень.

Опитаний в ході проведення службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 11.07.2024 повідомив про неготовність до виконання бойового (спеціального) завдання у зв`язку із погіршенням стану здоров`я і морально-психологічного стану.

Також з матеріалів службового розслідування вбачається, що психолог відділу кадрового забезпечення УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють майор поліції ОСОБА_4 та керівник госпітальної групи зведеного загону Національної гвардії України капітан медичної служби ОСОБА_5 почергово підходили до кожного поліцейського залученого до виконання бойового (спеціального) завдання та стверджували, що у них відсутні медичні та психологічні протипоказання щодо виконання бойового (спеціального) завдання.

Крім того, станом на 11.07.2024 ОСОБА_1 на лікарняному не перебував, звільнення від фізичних навантажень не мав. Про погіршення стану здоров`я та морально-психологічного стану керівництво у встановленому порядку не інформував.

Опитана у ході проведення службового розслідування психолог відділу кадрового забезпечення УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють майор поліції ОСОБА_4 пояснила, що ОСОБА_1 відмовився від виконання бойового (спеціального) завдання зокрема і у зв`язку із незадовільним морально-психологічним станом. На момент доведення наказу, за результатами спостереження, ознак гострих стресових реакцій, які б завадили виконанню бойового завдання у поліцейських батальйону №2 полку не виявлено. ОСОБА_1 особисто до неї за психологічною допомогою не звертався, протипоказань щодо виконання бойових завдань за результатом його психологічних вивчень не виявлено. Перед відрядженням на територію Донецької області кожен з поліцейських, які 11.07.2024 залучались до виконання бойового завдання, у тому числі ОСОБА_1 , проходили вивчення на психологічну готовність щодо виконання бойових завдань. За результатом вивчення, за психологічними показниками, вказані поліцейські були допущені до виконання бойових завдань.

Особовий склад, а також керівники взводів, рот та батальйону №2 полку УПОП №1 ДПОП ОШБ Лють мають номер її мобільного телефону і можливість у робочий час звернутись до неї за психологічною допомогою.

Опитаний у ході проведення службового розслідування керівник госпітальної групи зведеного загону Національної гвардії України капітан медичної служби ОСОБА_5 повідомив, що за результатом проведеного візуального огляду та вивчення медичної документації ним з`ясовано, що ОСОБА_1 будь-яких протипоказань до виконання бойових (спеціальних) завдань за станом здоров`я не мав.

Суд зазначає, що вказані вище обставини, які встановлені комісією під час службового розслідування, знайшли своє підтвердження у висновку від 24.07.2024 та слугували підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Також Дисциплінарною комісією при накладені дисциплінарного стягнення на позивача у вигляді звільнення зі служби в поліції враховано, що відповідно до службової характеристики на ОСОБА_1 , що підготовлена командиром батальйону № НОМЕР_1 полку УПОП №1 (штурмовий полк ІНФОРМАЦІЯ_2 ) Департаменту полковником поліції ОСОБА_6 , при дослідженні всіх обставин справи в рамках даного службового розслідування: Старший лейтенант поліції ОСОБА_1 за час служби в Національній поліції України зарекомендував себе посередньо. Недостатньо докладає зусиль для загального результату роботи. Зі співробітниками та громадянами конфліктний. За характером імпульсивний. Матеріальну частину табельної вогнепальної зброї та правові підстави її застосування знає та володіє. Державною мовою володіє на середньому рівні.

Комісією взято до уваги також те, що дисциплінарний поступок скоєний ним в умовах воєнного стану.

Обставин щодо вчинення дисциплінарного поступку у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, що пом`якшують відповідальність позивача, в ході службового розслідування не встановлено.

Верховний Суд вказує у постанові від 07.12.2021 у справі №120/278/20-а, що повноваження стосовно оцінки обставин, встановлених службовим розслідуванням, надання оцінки критеріям, які враховуються при обранні виду стягнення, тяжкості проступку та заподіяній шкоді, ставленню порушника до службових обов`язків, визнанню особою своєї вини в ході службового розслідування, рівень її кваліфікації тощо, є виключними дискреційними повноваженнями відповідної посадової особи, у даному випадку у цій справі начальника ДПОП ОШБ Лють, оскільки результатом реалізації таких повноважень є обрання одного з восьми можливих видів дисциплінарних стягнень, тому рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, прийнято із використанням, зокрема, відомостей, наявних в матеріалах службового розслідування та ґрунтується на самостійних правових підставах.

Аналогічного змісту підхід викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) та від 02.10.2018 у справі №9901/454/18.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази медичного обстеження та висновки ВЛК, рапорти, адресовані керівництву щодо неможливості виконати наказ, також належних доказів, які б спростовували окреслені висновки службового розслідування і не подано до апеляційного суду.

Згідно усталеної практики Верховного Суду у справах №420/14443/22 та №260/5566/22, аналізуючи положення частин першої, другої статті 29 Дисциплінарного статуту, Верховний Суд дійшов висновку, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.

Верховний Суд зауважив на тому, що повноваження керівника стосовно обрання одного з видів дисциплінарного стягнення у період дії воєнного стану залишаються дискреційними, але з урахуванням особливості його застосування, визначеного у статті 29 Дисциплінарного статуту, зокрема, з дотриманням порядку зростання.

З урахуванням вказаного доводи позивача щодо безпідставності застосування до нього дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції є необґрунтованими, оскільки вибір одного із видів дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень органу, що має право приймати рішення за результатами розгляду дисциплінарного провадження.

Застосування дисциплінарного стягнення здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень, а позивач прийняв присягу працівника поліції та добровільно взяв на себе підвищені вимоги, які пред`являються до працівників поліції при проходженні служби і які він повинен дотримуватися.

Верховним Судом у постанові від 05.03.2020 у справі №815/4478/16 визначено, що порушення присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.

Отже, звільнення за порушення службової дисципліни, що виразилося в порушенні присяги має застосовуватися за конкретні надзвичайно тяжкі проступки, як за фактом їх вчинення, так і за наслідками, до яких вони призводять.

Передумовою звільнення поліцейського за вчинення дисциплінарного правопорушення, пов`язаного зі здійсненням службової діяльності, за порушення Присяги мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування.

Згідно правових висновків відображених в постановах Верховного Суду від 05.05.2019 у справі №825/1902/16, від 17.07.2019 у справі №806/2555/17, від 07.03.2019 у справі №819/736/18 в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки. Дискредитація звання рядового і начальницького складу Національної поліції за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби. Вчинки, що дискредитують працівників національної поліції та власне національна поліція, пов`язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред`являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.

Підставою для застосування стягнень є вчинення дисциплінарних проступків, а саме протиправної винної дії чи бездіяльності поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходу за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Правова оцінка правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинна перевірятися судами насамперед в тому, чи таке рішення прийнято в межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях особи є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення, чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) з учиненим особою діянням.

При цьому, вирішення питання про правомірність притягнення працівника органів поліції до дисциплінарної відповідальності, передбачає необхідність з`ясовувати саме склад дисциплінарного проступку в його діях, незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію, ці ж самі дії особи, отримали в рамках кримінального провадження та які наслідки, у підсумку, настали для такої особи.

Суб`єкт владних повноважень, у свою чергу, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому, саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

У даному випадку, під час службового розслідування відповідачем надавалась оцінка діям позивача в контексті дотримання ним присяги поліцейського, виходячи з порушення службової дисципліни та належної організації роботи поліцейського, а також вчиненні дій не сумісних з вимогами, які пред`являються до поліцейського та призвели до приниження авторитету Національної поліції України, тобто скоєнні проступку проти інтересів служби, який суперечить покладеним на працівників поліції основним обов`язкам.

Суд звертає увагу, що в силу покладених на поліцейського службових обов`язків, він не повинен був допускати вчинків, що ганьблять звання працівника поліції або підривають авторитет поліції, інших відносин, які носять протиправний характер.

Суд вважає аргументованою правову позицію відповідача щодо того, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством, має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту. Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби.

Таким чином, вчинені позивачем дії свідчать про відсутність високої свідомості, недотримання законодавства та призводить до приниження авторитету поліції. Такі дії не можна вважати гідними посади поліцейського та особисті дані не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись.

Вказана правова позиція апеляційного суду узгоджується із постановами Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №120/8381/20-а, від 25.06.2020 у справі №2240/2329/18, від 29.10.2018 у справі №826/17433/16, від 03.04.2019 у справі №816/1218/16, від 20.03.2019 у справі №804/676/18, від 07.08.2019 у справі №540/2057/18, від 16.08.2019 у справі №804/2146/18, від 22.11.2019 у справі №826/6107/18, від 22.01.2020 у справі №160/1750/19, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 23.11.2023 у справі №420/14443/22, від 29.02.2024 у справі №260/5566/22, від 14.03.2024 у справі №120/210/23, які в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України враховуються апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

Відносно доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції процесуального права в частині розгляду клопотання представника позивача від 18.10.2024, то колегія суддів погоджується, що судом першої інстанції у вказаному допущено порушення процесуальних норм, однак таке порушення не вплинули на правильність прийнятого рішення у даній справі, що у відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 317 КАС України не є підставою для скасування або зміни оскарженого рішення суду.

Доводи апелянта стосовно безпідставності призначення та проведення відносно нього службового розслідування, а також посилання на притягнення інших поліцейських до відповідальності, а також його незгода з висновками службового розслідування, колегією суддів розцінюється критично.

Підсумовуючи все вищенаведене, виходячи з системного аналізу норм законодавства та обставин справи, висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що дії позивача, які стали предметом дослідження під час проведення службового розслідування, свідчать про порушення ним присяги поліцейського, а відтак грубого порушенням службової дисципліни, а тому наказ від 02.08.2024 № 189 Про застосування дисциплінарних стягнень та наказ від 21.08.2024 № 1194 о/с По особовому складу про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 , прийняті обґрунтовано, з урахуванням усіх обставин та матеріалів справи, що мають значення для їх прийняття, є вмотивованими, законними і підставними, позовні вимоги не підлягають до задоволення, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, апелянтом не подано обґрунтованих доводів на спростування зазначеного судом, а доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається. Інші доводи та аргументи скаржника зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій і свідчать про його незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.

У відповідності до частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У контексті оцінки доводів апеляційної скарги апеляційний суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції на підставі статті 139 КАС України у апеляційного суду немає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2024 року у справі № 140/9264/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н.В. Ільчишин

Судді С.М. Шевчук

В.В. Гуляк

Повний текст постанови складено 30.05.2025