Справа № 420/14687/25
Суддя: Бабeнко Д.А.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 червня 2025 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Бабенко Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

12 травня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, в якій позивач, з урахуванням нової редакції позовної заяви, просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області щодо врахування страхового стажу за період роботи з 03.02.1983 року по 29.07.1985 року та з 14.11.1996 по 28.11.1999 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області врахувати наявний страховий стаж за періоди роботи з 03.02.1983 року по 29.07.1985 року та з 14.11.1996 по 28.11.1999 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд ухвалою від 19.05.2025 залишив позовну заяву без руху та повідомив позивача про необхідність у десятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду:

- обґрунтованої заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду з наведеними підставами для поновлення такого строку;

- уточненої позовної заяви з урахуванням вищевикладеного суддею (з копією для відповідачів).

29 травня 2025 року до суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків, додатком до якої є уточнена позовна заява, а також заява про поновлення строку звернення до суду.

У заяві про поновлення строку звернення до суду представник вказує, що позивач після отримання відмови відповідача, а саме 19.09.2024, з поважних причин не звернувся в шестимісячний термін до суду, оскільки за цей час вивчав проблематику обставин, яка склалась та використовував всі можливі доступні заходи і методи щодо поновлення порушеного права без судового втручання. Також представник вказує, що непереборною причиною невчасного звернення до суду стали такі обставини, як дорожньо-транспортна пригода, в ході якої отримала травмування дружина позивача ОСОБА_2 , яку позивач тривалий час супроводжував по лікарняних закладах, а також стан здоров`я позивача, який перебував певний період часу на лікарняному. Окрім того, позивач звернувся до адвоката для консультацій та отримання правничої допомоги, що підтверджується договором про надання правничої допомоги №48/АС від 16.03.2025 р.

З урахуванням наведеного у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду, представник просить суд визнати поважною причину пропуску позивачем строку звернення до суду та поновити цей строк.

Інших обґрунтувань щодо поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду, позивачем у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 29.05.2025 не зазначено, та відповідних доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Вирішуючи питання щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду, суддя вказує про таке.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

При цьому, перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Водночас, для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.

В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Надаючи правову оцінку вказаним доводам представника позивача, суд вказує, що за приписами абзацу 1 частини 2 статті 122 КАС України перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

В постанові від 04 липня 2023 року по справі № 320/2938/21 Верховний Суд вказав, що позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом певного строку від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Верховний Суд в постанові від 31 жовтня 2023 року по справі № 400/5692/22 зазначив, що причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з позовною заявою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином. Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Однак, позивачем не наведено об`єктивних обставин, які перешкоджали позивачу звернутися до суду з позовом у встановлений процесуальним законом строк та які були пов`язані з дійсно об`єктивними перешкодами протягом шести місяців реалізувати своє право на звернення до суду, передбачене ст.5 КАС України.

Разом з тим, щодо зазначення представником позивача в якості непереборної причини невчасного звернення до суду такої обставини, як дорожньо-транспортна пригода, в якій постраждала дружина позивача, то суд не розцінює вказаний довід в якості поважної припини пропуску строку, оскільки датою ДТП є 06.07.2024, а до територіальних органів Пенсійного фонду України позивач звернувся 02.08.2024 року, як вказано у рішенні про відмову у призначенні пенсії від 09.08.2024 №29.

Отже, спірні правовідносини виникли вже після дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому, суддя зазначає, що рішенням ГУ ПФУ в Миколаївській області про відмову у призначенні пенсії від 09.08.2024 №29 підтверджений той факт, що позивач мав змогу звернутись до органу ПФУ із заявою щодо зарахування до стажу спірних періодів роботи.

Суд зауважує, що позивачу не завадила дорожньо-транспортна пригода звернутися до територіальних органів ПФУ за призначенням пенсії, проте, завадила дотриматись строків звернення до адміністративного суду

Водночас, позивач не надає доказів здійснення постійного догляду за дружиною після ДТП, а надані позивачем копії медичних документів не підтверджують факт того, що дружина позивача перебувала на лікуванні, а позивач здійснював постійний догляд. Надані медичні документи лише підтверджують відвідання лікарні 08.10.2024, а також відразу після ДТП з 06.07.2024 до 09.07.2024.

З огляду на вказане, суддя доходить висновку, що позивач мав змогу звернутись до суду із позовною заявою після отримання листа-відмови ГУ ПФУ в Миколаївській області 19.09.2024 р.

При цьому, стосовно доводу, що позивач звернувся до адвоката для консультацій та отримання правничої допомоги лише 16.03.2025, то суд зазначає, що позивачем не додано доказів на підтвердження відсутності можливості звернутись до адвоката у період з 19.09.2024 до 16.03.2025, тобто в межах шестимісячного строку, у зв`язку із непереборними обставинами.

Стосовно доводу представника позивача про те, що позивач перебував на лікарняному, а тому не мав змоги звернутись до суду протягом шестимісячного строку, то суд вказує, що вказане не може розцінюватись в якості поважної причини пропуску строку звернення до суду, оскільки надані представником копії довідок Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-соціальної допомоги» Петровірівської сільської ради підтверджують факт перебування позивача на амбулаторному лікуванні у періоди з 25.11.2024 по 06.12.2024 та з 27.01.2025 по 07.02.2025.

Водночас, позивачем не надано жодних доказів на вжиття заходів захисту свого порушеного права протягом періодів з 19.09.2024 по 24.11.2024, з 07.12.2024 по 26.01.2025 та з 08.02.2025 по 19.03.2025.

Натомість, позивачу, знаючи про обставини справи, які він вважає протиправними, нічого не перешкоджало звернутись до суду з позовною заявою у встановлений Законом строк.

Проте, з позовом позивач звернувся до суду 12.05.2025, тобто з пропуском встановленого КАС України шестимісячного строку.

Отже, доводи заяви про поновлення процесуального строку не пояснюють та не підтверджують факту неможливості з об`єктивних причин звернутися до суду у встановлений строк, як і не доводять поважність причин істотного пропуску позивачем строку звернення до суду.

Суд також критично оцінює доводи позивача про те, що позивач шість місяців вивчав проблематику обставин, яка склалась, та використовував всі можливі доступні заходи і методи щодо поновлення порушеного права без судового втручання, адже реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача.

З урахуванням наведеного, суд визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, які наведені позивачем в уточненій позовній заяві.

Суд враховує, що рішенням Конституційного Суду України № 17-рп/2011 від 13.12.2011 визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Аналіз практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних причин, внаслідок непереборних, незалежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість

Отже, залишення судом позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду передбачає оцінку наведених позивачем підстав пропуску строку звернення до суду на предмет їх поважності. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 листопада 2022 року у справі № 380/9929/21.

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку, що ані зі змісту позовної заяви, ані зі змісту заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду не встановлено, що позивач не мав реальної, об`єктивної можливості виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії щодо звернення до суду за захистом своїх прав у встановлений законом строк.

Представником позивача у заяві від 29.05.2025 не наведено достатніх та переконливих аргументів на підтвердження наявності об`єктивних, непереборних та істотних перешкод на звернення до адміністративного суду протягом встановленого законом строку, а наведені позивачем обставини не є достатніми для висновку про наявність підстав для поновлення строку звернення до суду з позовом.

З урахуванням наведеного, суд визнає неповажними причини пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду, які наведені представником у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 29.05.2025.

Інших обґрунтувань щодо поважності причин пропуску строку для звернення до адміністративного суду, представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 29.05.2025 не зазначено, та відповідних доказів на обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду не надано.

Згідно з ч.5 ст.169 КАС України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу (якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними).

Враховуючи, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви у спосіб подання заяви про поновлення процесуального строку звернення до суду із наведенням підстав для поновлення процесуального строку, а наведені підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, що зазначені в заяві представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 29.05.2025, суд визнає неповажними, позовна заява підлягає поверненню на підставі п.9 ч.4 ст.169 КАС України.

Керуючись ст.120, 121, 122, 123, 169, 248, 256, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які зазначені представником позивача у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 29.05.2025 (вх.№53422/25).

У задоволенні заяви представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду від 29.05.2025 відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправною відмову та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу без розгляду.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачеві.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Ухвала набирає законної сили у строки, визначені ст.256 КАС України.

Суддя Дмитро БАБЕНКО