Справа № 520/3574/25
Суддя: Спірідонов М.О.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2025 р. № 520/3574/25

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Спірідонова М.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з зазначеним позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України, в якому просить суд:

1. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.09.2024 за № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2021 рік у сумі 172 262,89 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2023 рік у сумі 217 912,55 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2024 рік у сумі 57 099,66 грн.

2 Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати в справі, зокрема витрати на правничу (правову) допомогу адвоката у сумі 30 000 гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору - 3 578 гривень 20 копійок.

В обґрунтування позову зазначено, що податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.09.2024 за № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2021 рік у сумі 172 262,89 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2023 рік у сумі 217 912,55 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2024 рік у сумі 57 099,66 грн. є протиправними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 19.02.2025 року відкрито спрощене провадження по справі та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.

Представником відповідача 27.02.2025 року надано відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог та зазначає, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.09.2024 за № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2021 рік у сумі 172 262,89 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2023 рік у сумі 217 912,55 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2024 рік у сумі 57 099,66 грн. є такими, що винесені в межах чинного законодавства України, а тому не підлягають скасуванню.

10.03.2025 року та 26.03.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив та додаткові пояснення відповідно, в яких позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України зазначено, що письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України зазначено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вищезазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін в порядку письмового провадження за наявними в матеріалах справи доказами.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вивчивши норми матеріального та процесуального права, якими врегульовані спірні правовідносини вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_1 , зареєстрована у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців як фізична особа-підприємець з 11 травня 2010 року, номер запису: 0121236, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Позивач є платником єдиного податку, відповідно до свідоцтва серії НОМЕР_3 та зареєстрованих кодів видів економічної діяльності має право та здійснює господарську діяльність у наступних напрямках: 52.10 Складське господарство, 77.33 Надання в оренду офісних машин і устатковання, у тому числі комп`ютерів, 77.39 Надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.

На підставі рішення Господарського суду Харківської області по справі № 5023/2008/11 від 12 квітня 2011 року за позивачем було визнано право власності на нежитлову будівлю літ. «Д-1», що розташована по АДРЕСА_3 .

29 жовтня 2012 року між позивачем та Харківською міською радою Харківської області в особі Харківського міського голови Кернеса Г.А. був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки № 72/12.

Земельна ділянка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:016:003, загальна площа якої становить 0,1145 га. Призначення - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Належну земельну ділянку та нежитлову будівлю позивач в період 2019 та 2020 років використовувала у своїй господарській діяльності, а саме: надання в оренду частини складських приміщень (до внесення змін до законодавства та до моменту втрати економічної доцільності), надання в оренду офісних меблів, верстаків, транспортних засобів та іншого устаткування.

Також судом встановлено, що у 2021 2024 роках частина складського приміщення за вищенаведеною адресою також здавалась в оренду, а інша частина, яка не передавалась позивачем третім особам в оренду, використовувалась для розміщення електроштабелера SWE140, лазерної установки, офісних меблів, верстату, офісної техніки, вантажопасажирського автомобіля марки Volkswagen Transporter, що використовуються в господарської діяльності.

09.10.2024 позивач засобами поштового зв`язку отримала податкові повідомлення-рішення від 18.09.2024 за № 2-2030-UA0028556, № 2408125- 2405-2030-UA0028556, № 2-2030-UA0028556, за якими їй було визначено суму податкового зобов`язання із сплати земельного податку з фізичних осіб: - за 2021 рік 172 262,89 грн; - за 2023 рік 217 912,55 грн; - за 2024 рік 57 099,66 грн.

Представником позивача був направлений адвокатський запит до ГУ ДПС у Харківській області стосовно підстав виникнення податкових зобов`язань та надання детального розрахунку до ППР по земельному податку, винесеного позивачу.

22.10.2024 засобами електронної пошти представником позивача було отримано відповідь на адвокатський запит, де наведено розрахунок податкового зобов`язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб та зазначено наступне зокрема, що: «Відповідно до інформаційних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС Нікітіна О.Г. перебуває на обліку в контролюючому органі, як платник земельного податку з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою: пров. Сімферопольський, б, м. Харків, кадастровий номер :02:016:0039, загальною площею 0,1145 гектар. Також ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем, перебуває на спрощеній системі оподаткування (3 група), одним з видів діяльності якої є 66.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Не погодившись з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернулася зі скаргою № б/н від 24.10.2024 до Державної податкової служби України.

30.12.2024 ДПС України надіслала Рішення про результати розгляду скарги № 39421/6/99-00-06-01-02-06, де відмовила у задоволенні такої з наступних підстав: «В ході розгляду скарги встановлено, що Скаржник зареєстрований як фізична особа підприємець платник єдиного податку (3 група) з видами діяльності, зокрема, (52.10)- складське господарство; (68.20) - надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, дохід від якого декларує у податкових деклараціях платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця. Проте, відсутнє підтвердження, що земельна ділянка площею 0,1145 га, кадастровим номером :02:016:0039, використовувалась Скаржником протягом 2021-2024 років у господарській діяльності, оскільки, відповідно повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-0ПП, зазначено лише автомобіль Volkswagen Transporter, який здається в оренду».

Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.

Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України земельний податок - обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів (далі - податок для цілей розділу XII цього Кодексу).

У розумінні підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХIII Податкового кодексу України.

Відповідно до підпунктів 269.1.1 та 269.1.2 пункту 269.1 статті 269 Податкового кодексу України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

У силу вимог підпункту 270.1.1 та 270.1.2 пункту 270.1 статті 270 Податкового кодексу України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні; земельні частки (паї), які перебувають у власності.

За приписами пункту 286.1 статті 286 Податкового кодексу України підставою для нарахування земельного податку, є дані державного земельного кадастру.

Відповідно до пункту 291.3 статті 291 Податкового кодексу України юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.

Згідно з пунктом 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Пунктом 269.2 статті 269 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що особливості справляння податку суб`єктами господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, встановлюються главою 1 розділу XIV цього Кодексу.

Підпунктом 4 пункту 297.1 статті 297 ПК України установлено, що платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Суд зазначає, що Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦКУ однією із засад цивільного законодавства є свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Аналогічну норму містить і ч. 1 ст. 6 ГКУ (загальні принципи господарювання).

Основними принципами підприємницької діяльності, зокрема, є: вільний вибір видів підприємницької діяльності; самостійне формування програми діяльності, вибір постачальників і споживачів продукції, що виробляється, залучення матеріально технічних, фінансових та інших видів ресурсів, використання яких не обмежене законом, встановлення цін на продукцію та послуги відповідно до закону; вільне розпорядження прибутком, що залишається після сплати податків, зборів та інших платежів, передбачених законом, комерційний розрахунок та власний комерційний ризик (ст. 44 ГКУ).

Одним із видів діяльності ОСОБА_1 є 66.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Відповідно до абз. п. 1 КВЕД-2010 код виду діяльності не створює прав чи обов`язків для підприємств і організацій, не спричинює жодних правових наслідків. Код виду діяльності не обов`язково достатній критерій для виконання умов, передбачених законодавством. У застосуванні нормативних актів чи контрактів такий код це припущення, а не доказ.

Таким чином суд зазначає, що наявність у ОСОБА_1 коду КВЕД 66.20 - Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна - не свідчить про те, що вона здійснює виключно діяльність, що охоплює даний код КВЕД 66.20, та не здійснює іншу діяльність, за іншими видами зареєстрованими за нею КВЕД.

В позовній заяві позивачем зазначено, що земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер :02:016:0039, загальною площею 0,1145 га з цільовим призначенням: для обслуговування нежитлової будівлі літ. «Д-1» позивач використовує у господарській діяльності, а саме: використовує у якості складських приміщень та місць зберігання верстаків та транспортних засобів, що передаються в оренду за договорами, які містяться в матеріалах справи.

Також позивачем зазначено, що до внесення змін до п.п. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України позивач надавала частину складських приміщень в оренду, однак після внесення змін до податкового законодавства економічна доцільність надання в оренду таких приміщень була втрачена, тож позивач здавав лише незначну частину приміщень загальною площею 25 м.кв., що математично підтверджується сумою площ усіх приміщень, що здаються в оренду згідно з договорами оренди, наданих позивачем в додатках до позову та відношенням цієї площі до усієї площі нерухомого майна (548 м2). Тобто, відсоток приміщеньпПозивача, які ним здаються в оренду становить - 4,56%. Інша частина складського приміщення за вищенаведеною адресою, яка не передається позивачем третім особам в оренду, використовуються для розміщення електроштабелера SWE140, лазерної установки, офісних меблів, верстату, офісної техніки, вантажопасажирського автомобіля марки Volkswagen Transporter, які також використовуються в господарської діяльності позивача. Більш того, автомобіль марки VolkswagenTransporter відображено Позивачем у звіті за формою 20-ОПП, що не заперечується відповідачем.

Відповідно до п.п. 297.1.4 п. 297.1 ст. 297 Податкового кодексу України платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Таким чином суд зазначає, що основну частину земельну ділянку ОСОБА_1 використовує безпосередньо у своїй господарській діяльності, що підтверджується

Крім того суд зазначає, що позивач надає частину нежитлової будівлі в оренду за наступними договорами:

- № 0101001 від 01.01.2017 між ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_1 у розмірі 5 м2;

- № 0101005 від 01.01.2017 між ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_1 у розмірі 5 м2;

- № 0101003 від 01.01.2017 між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 у розмірі 5 м2;

- № 0103001 від 01.03.2017 між ФОП ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 у розмірі 5 м2;

- № 0112001 від 01.12.2017 між ФОП ОСОБА_6 та ФОП ОСОБА_1 у розмірі 5 м2.

Таким чином, загальна площа приміщень, переданих в оренду за даними договорами становить 25 м2, що становить 4,56% від загальної площі нежитлової будівлі:

Загальна площа нежитлової будівлі 548 м2, що є 100%;

Площа приміщень, переданих в оренду за даними договорами 25 м2;

Отже, 548 м2 * 25 м2 / 100% = 4,56% - відсоток площі приміщень, переданих в оренду за даними договорами.

Відповідно до п. 1.6. вказаних Договорів оренди складських приміщень сторонами визначено, що разом з приміщенням ФОП ОСОБА_1 передає у оренду частину нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_4 та частину земельної ділянки відповідно та пропорційно орендованої площі приміщення з урахуванням прибудинкової території та території, необхідної для проведення навантажувально-розвантажувальних робот у своїй господарській діяльності.

Отже, з урахуванням передбаченої Договорами та законодавством необхідності надання в оренду земельної ділянки пропорційно площі наданих в оренду нежитлових приміщень позивач надав в оренду контрагентам так само 4,56% від усієї площі земельної ділянки (1145 м2), що становить 52,24 м2:

Загальна площа земельної ділянки 1145 м2, що є 100%;

Відсоток площі земельної ділянки, переданих в оренду за договорами 4,56%;

Отже, 1145 м2 * 4,56% / 100% = 52,24 м2 площа земельної ділянки, переданої в оренду за договорами.

Таким чином, за договорами оренди передавалося 25 м2 земельної ділянки та 52,24 м2 земельної ділянки.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові від 26.12.2023 № 826/10917/16, Верховний Суд зазначив, що у разі надання в оренду будівель, споруд або їх частин за договором оренди, одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також яка прилягає до будівлі або споруди, тобто підприємницька діяльність наймодавців провадиться обов`язково за рахунок надання в оренду майна і земельної ділянки.

Дана правова позиція підтверджує принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди. Враховуючи цей принцип, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке орендує особа.

У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами, податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин) (п. 287.7 ст. 287 ПКУ).

Таким чином суд зазначає, що платники, які користуються пільгами з земельного податку, та надають в оренду земельні ділянки, окремі будівлі, споруди або їх частини, земельний податок за площі, надані в оренду, сплачують на загальних підставах з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель, споруд (їх частин).

Платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності, зокрема, згідно із пп. 4 п. 297.1 ПКУ, з податку на майно в частині земельного податку за земельні ділянки, що використовуються платниками єдиного податку першої - третьої груп для провадження господарської діяльності (крім діяльності з надання земельних ділянок та/або нерухомого майна, що знаходиться на таких земельних ділянках, в оренду (найм), позичку, на іншому праві користування) та платниками єдиного податку четвертої групи для ведення сільськогосподарського товаровиробництва.

Суд наголошує, що у договорі оренди (найму), позички визначений розмір земельної ділянки, з урахуванням ст. 286 ПКУ, то платники сплачують земельний податок лише за земельну ділянку, яку передали в оренду (найм).

Оскільки вищевказаними договорами вказана площа приміщень, що надаються в оренду, а законом закріплено принцип невіддільності нежитлової будівлі від земельної ділянки, на якій вона розташована, та принцип пропорційного надання такої земельної ділянки в оренду, то суд зазначає, що ОСОБА_1 має сплатити земельний податок виключно за 4,56% від загальної площі земельної ділянки, що становить 52,24 м2.

З огляду на вищевикладене суд дійшов висновку, що оскаржувані позивачем податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.09.2024 за № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2021 рік у сумі 172 262,89 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2023 рік у сумі 217 912,55 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2024 рік у сумі 57 099,66 грн. є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Отже, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області, утвореного на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Григорія Сковороди, буд. 46,м. Харків,Харківська обл., Харківський р-н,61057) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити в повному обсязі.

Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.09.2024 за № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2021 рік у сумі 172 262,89 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2023 рік у сумі 217 912,55 грн, № 2-2030- НОМЕР_1 про нарахування земельного податку за 2024 рік у сумі 57 099,66 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 3578 (три тисячі п`ятсот сімдесят вісім) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Спірідонов М.О.