Справа № 520/31201/24
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 р. Справа № 520/31201/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025, (головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В.) по справі № 520/31201/24

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1

про визнання протиправними та скасування постанови, наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати постанову у формі довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 856 від 03.09.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний придатним до військової служби на підставі ст.ст. 52-в, 64- в графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402;

- визнати протиправним та скасувати наказ Начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити дії щодо звільнення ОСОБА_1 з військової служби.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, що всупереч приписам Положення ВЛК, лікарі-члени ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_3 не врахували його стан здоров`я, не направили позивача на стаціонарне обстеження в спеціалізованому закладі охорони здоров`я, що призвело до протиправного визнання його придатним до військової служби та мобілізації.

До того ж, на підтвердження свого стану здоров`я позивач надав суду Виписний епікриз від 06.09.2024 року, виданий ФОП ОСОБА_2 (медична ліцензія: Наказ МОЗ №1551 від 30.08.2023 року), яким встановлено діагноз F20.00, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КП Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги №15843/2024; свідоцтво про хворобу №15843/2024.

Військова частина НОМЕР_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим.

До того ж, наголосила, що Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20.02.2025 року №52-РС ОСОБА_1 звільнений з військової служби, отже відсутній предмет спору.

Таким чином, всі покладені на Військову частину НОМЕР_1 чинним законодавством дії, щодо розгляду рапорту позивача та поданих до нього документів, виконані належним чином та в установлений строк.

Позивач надав відповідь на відзив, в якому наголосив, що факт того, що через кілька місяців після призову інша ВЛК підтвердила непридатність позивача, доводить, що первинне рішення ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_4 було незаконним, а так само був незаконним сам призов позивача на військову службу.

Військова частина НОМЕР_1 надала додаткові пояснення, в яких просила врахувати правові висновки Верховного Суду викладені викладені у постанові від 5 лютого 2025 року по справі 160/2592/23 , згідно яких визнання процедури призову протиправною не спричиняє звільнення незаконно мобілізованого з військової служби, тобто, не відновлює попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Таким чином, відмові підлягають позовні вимоги, які стосуються звільнення позивача з військової служби.

ІНФОРМАЦІЯ_5 , Військово-лікарської комісія ІНФОРМАЦІЯ_1 правом на подання відзиву не скористались.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Мельнікова Л.В.

У зв`язку зі смертю судді ОСОБА_3 , на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Бегунц А.О., Присяжнюк О.В.

У зв`язку із перебуванням у відрядженні судді Бегунца А.О., на підставі повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, визначений новий склад колегії: головуючий суддя Русанова В.Б., судді Калиновський В.А., Присяжнюк О.В.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнаний придатним до військової служби, що підтверджується Довідкою № 856 від 03.09.2024 року.

03.09.2024 позивач призваний на військову службу за призовом під час мобілізації наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №367 від 03.09.2024 року та направлений для проходження служби до військової частини № НОМЕР_2 .

Не погодившись із рішеннями відповідачів, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не оскаржено постанову регіонального ВЛК до центральної лікарської комісії, яка може прийняти остаточне рішення про придатність або непридатність до військової служби.

Також судом не встановлено, а позивачем не доведено протиправності дій ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо проведення мобілізації ОСОБА_1 .

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснює та визначає Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII Про військовий обов`язок і військову службу (далі - Закон № 2232-XII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із частинами 2-3 ст. 1 Закону № 2232-XII військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1 Закону № 2232-XII від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 7 ст. 1 Закону № 2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Отже, військова служба передбачає професійну діяльність саме придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно з ч. 9 ст. 2 Закону № 2232-XII та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення № 402).

У п. 1.1 глави 1 розділу І Положення № 402 зазначено, що військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.

Згідно з п. 1.2 розділу І Положення № 402 військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України, учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання, компонентами ракетного палива, джерелами електромагнітних полів, лазерного випромінювання, мікроорганізмами I - II груп патогенності; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України; визначення ступеня придатності до військової служби, навчання у ВВНЗ, роботи за фахом; установлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів.

Як передбачено пп. 2.1 глави 2 розділу І Положення № 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.

Згідно п. 2.2 розділу І Положення № 402 штатні ВЛК є військово-медичними установами. Вони мають гербову печатку, кутовий штамп та утримуються за окремим штатом. До штатних ВЛК належать: Центральна військово-лікарська комісія (далі - ЦВЛК); ВЛК регіону; ВЛК евакуаційного пункту; ВЛК пересувної госпітальної бази. Штатні ВЛК комплектуються лікарями із клінічною підготовкою за однією з лікарських спеціальностей (терапія, хірургія, неврологія, психіатрія, оториноларингологія, офтальмологія, організація охорони здоров`я тощо), з досвідом роботи у військових частинах та лікувальних закладах.

Залучати особовий склад штатних ВЛК для вирішення питань та завдань, не пов`язаних із військово-лікарською експертизою, забороняється.

Відповідно до п.2.5.2 Положення № 402, позаштатні (постійно та тимчасово діючі) ВЛК (ЛЛК) призначаються у складі голови, заступника голови (може призначатись один з членів комісії), членів комісії (у гарнізонних, госпітальних ВЛК, ВЛК ТЦК та СП не менше ніж три лікарі, в інших ВЛК і ЛЛК - терапевта, хірурга, невропатолога, офтальмолога, стоматолога, оториноларинголога, психіатра) і секретаря з числа фахівців з медичною освітою. До складу ВЛК (ЛЛК) можуть призначатися лікарі інших спеціальностей.

Згідно п.2.4.5 розділу І Положення № 402 ВЛК регіону має право, зокрема, оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення; приймати постанови згідно з Положенням, контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК. Постанову про придатність до військової служби колишніх військовослужбовців на період їх фактичного звільнення зі Збройних Сил України має право приймати або переглядати тільки ЦВЛК; направляти у військові лікувальні заклади на контрольне обстеження та медичний огляд військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової служби), військовозобов`язаних, резервістів, працівників.

Медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, до військової служби допризовників, призовників, військовозобов`язаних, резервістів (кандидатів у резервісти).

Відповідно до п. 2.4.4 п. 2.4 розділу ІІ Положення № 402 на ВЛК регіону покладаються, зокрема, обов`язки з організації військово-лікарської експертизи, керівництва підпорядкованими ВЛК, контролю за їхньою роботою та надання їм методичної і практичної допомоги в зоні відповідальності.

Відповідно до п. 21.1 Положення № 402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення. При медичному огляді військовослужбовців, призваних на збори військовозобов`язаних, резервістів під час навчальних зборів, кандидатів на навчання у ВВНЗ, направлених військовими комісаріатами, коли їм встановлено діагноз і постанова оформлюється свідоцтвом про хворобу або довідкою, ВЛК встановлюється причинний зв`язок захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми) (п. 21.4 Положення № 402).

21.5. Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях:

є) "Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, крім захворювань (поранень, контузій, каліцтв, травм), які виникли (одержані) в періоди служби, передбачені підпунктами а, ґ цього пункту, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.

ж) Захворювання (поранення, травма, контузія, каліцтво), НІ, не пов`язане з проходженням військової служби - якщо захворювання виникло в того, хто пройшов медичний огляд, до призову на військову службу, прийняття на військову службу за контрактом (у тому числі і захворювання, яке не діагностовано під час призову (під час прийому на військову службу), але патогенетично їх розвиток почався до призову (до прийому) на військову службу) і військова служба не вплинула на вже наявне захворювання і придатність до військової служби або коли захворювання виникло після звільнення з військової служби, коли початок захворювання не можна віднести на період проходження військової служби.

Відповідно до п. 21.7 розділу 21 Положення № 402 постанова ВЛК про причинний зв`язок травми (поранення, контузії, каліцтва) та її наслідків приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або висновку, зазначеного в Акті проведення розслідування (спеціального розслідування) нещасного випадку (зникнення, смерті, аварії), за формою, наведеною у додатку 4 до Інструкції 332, Акті про нещасний випадок (зникнення, смерть), за формою, наведеною у додатку 5 до Інструкції 332, у разі проведення розслідування обставин отримання військовослужбовцем травми (поранення, контузії, каліцтва). Також до ВЛК надається медична документація про первинне звернення за медичною допомогою військовослужбовця безпосередньо після одержання травми (поранення, контузії, каліцтва).

Форма довідки про обставини травми затверджена в Додатку № 5 Положення № 402.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів того, що на час прийняття наказу про направлення для проходження служби, позивач не підлягав призову на військову службу під час мобілізації за станом здоров`я, мав скарги на стан здоров`я.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув уваги, що медичні документи, такі як свідоцтво про хворобу №15843/2024, виписка з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №15843/2024 видані ОСОБА_1 містять інформацію щодо звернення позивача в 2021р. до лікаря-психіатра ОСОБА_2 та встановлення діагнозу :Депресивний епізод з психотичною симптоматикою, синдром Катара. На консультації психіатра 24.05.2024 р. був змінений діагноз на F-20.0. та у зв`язку з військовими діями в госпіталізації хворому було відмовлено, та рекомендовано приймати терапію призначеною психіатром ОСОБА_2 .

До того ж, у виписці з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №15843/2024 зазначено об`єктивні показники позивача, а саме: Орієнтований в місці та часі, власній особистості, мовному контакту доступний формально. Зоровий контакт підтримує нетривало, в бесіді напружений. На питання відповідає не по суті, на питання щодо скарг, каже Бог все дає....Бог саме життя, каже Бог мене веде, раніше як голос совісті чув, намагається дисимулювати свої переживання, каже ви самі все дізнаєтеся, говорить, що почав бути релігіозним. коли в 17-ть років почав читати про життя, про смерть, про ОСОБА_4 , говорить ухильно, каже гак...так. є ясновіденіє, каже буває в голові паузи, буває, що дуже багато думок в голові....та усіх же думки відвідують, про лікування в психіатрів каже неохоче, там була історія....з людьми посварився....через це мені погано стало....не хочу про це говорити, при детальному опитуванні зазначає, що на ньому була порча, дає лікареві цукерку, каже це вам цукерки від Бога. Настрій знижений. Емоційно сплощений. Мислення сповільнене, паралогічне, аморфне. Увага тугорухома. звужена за обсягом. Критика порушена.

Отже зазначені докази підтверджують, що позивач до вступу на військову службу, а саме до 03.09.2024 - вже мав діагноз: F-20.0. (параноїдна шизофренія).

Натомість при мобілізації - у вересні 2024 року позивач мав проходити медичний огляд в порядку Положення 402, яке встановлює, що медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Колегія суддів зазначає, що під час проходження позивачем медичного огляду при його мобілізації 03.09.2024 році, ВЛК, за участю в тому числі психіатра, не надала оцінку медичним документам щодо наявності у позивача діагнозу: F-20.0. (параноїдна шизофренія), а також стану хвороби позивача та не з`ясувала чи виключав його стан можливість проходження військової служби.

Також, судом першої інстанції не враховано, що згідно медичних документів діагноз позивача ОСОБА_5 був встановлений 24.05.2024, а не 06.09.2024, як зазначає суд першої інстанції, а отже до проходження ВЛК (03.09.2024).

Суд враховує висновки Верховного Суду (постанова від 13.06.2018 у справі №806/526/16, постанова від 12.06.2020 р. у справі №810/5009/18 ) про те, що в межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі.

Питання визначення наявності або відсутності певного діагнозу у позивача та його придатності (непридатності) до військової служби за результатами медичного обстеження є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.

Отже при розгляді позову щодо оскарження рішення лікарських комісій, суди вправі перевіряти законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку (самостійно не оцінюючи медичну частину висновків).

Висновки суду першої інстанції, щодо не звернення позивача до ЦВЛК, яка приймає остаточне рішення про придатність чи непридатність військовослужбовця до військової служби , колегія суддів вважає помилковими з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 2.4.10. Глави 2 Розділу І Положення №402 постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена у ЦВЛК або у судовому порядку.

Отже, законодавством встановлена альтернатива поведінки особи, у випадку незгоди з рішенням регіональної ВЛК, шляхом вибору органу оскарження або до ЦВЛК або до суду.

Таким чином, оскарження позивачем постанови ВЛК регіону до суду, свідчить про реалізацію ним встановленого законодавством права оскарження її до суду.

За вказаних обставин постанова у формі довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 856 від 03.09.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 визнаний придатним до військової служби на підставі ст.ст. 52-в, 64- в графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо наказу про призов на військову службу за мобілізацією ОСОБА_1 .

Колегія суддів зазначає, що на момент вирішення ІНФОРМАЦІЯ_6 питання про призов позивача відповідач не мав документів, що підтверджують як непридатність позивача до військової служби, так і інші обставини для звільнення від призову. Враховуючи, досягнення позивачем призовного віку, відсутність правових підстав звільнення від мобілізації та військової служби, спірний наказ прийнятий відповідачем правомірно.

Доводи апеляційної скарги в цій частині висновки суду не спростовують.

Щодо доводів апеляційної скарги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 здійснити дії щодо звільнення ОСОБА_1 , з військової служби, колегія суддів зазначає наступне.

Так, Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушених прав та бути адекватним наявним обставинам.

Колегія суддів зазначає, що підстави звільнення з військової служби визначені ст.26 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі по тексту - Закон №2232-XII).

Приписами ч.7 ст.26 Закону №2232-XII визначено, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Згідно п.233 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року №1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Відповідно до приписів Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 15.09.2022 №280, зарахування до списків особового складу військової частини прибулого особового складу здійснюється наказом по стройовій частині у день їх прибуття до військової частини. Підставою для видання наказу про зарахування особового складу до списків військової частини для військовослужбовців є іменні списки команд, приписи і документи, що посвідчують особу військовослужбовця.

Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення.

В даному випадку відновлення порушеного права повинно відбуватися в межах спірних відносин, відповідно, за участю їхніх учасників.

Водночас зобов`язання військову частину НОМЕР_1 звільнити від проходження військової служби ОСОБА_1 виходить за межі правовідносин між ІНФОРМАЦІЯ_7 та позивачем щодо його призову на військову службу під час мобілізації.

Колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 05 лютого 2025 року у справі №160/2592/23, про те, що процедура призову військовозобов`язаного на військову службу під час мобілізації є незворотною, тобто такою, що вже відбулася, а визнання процедури призову протиправною не спричинює відновлення попереднього становища особи, призваної на військову службу.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 20.05.2025 № 52-С ОСОБА_1 звільнений з військової служби.

Таким чином, позовна вимога про зобов`язання Військову частину НОМЕР_1 здійснити дії щодо звільнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з військової служби не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин , рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині позовних вимог про скасування постанови у формі довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 856 від 03.09.2024 року,з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи, вищенаведене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги спростовують позицію суду, викладену в оскаржуваному судовому рішенні в частині відмови від задоволення позову, а саме позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування постанови у формі довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 856 від 03.09.2024 року , підтверджують допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цій частині з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 по справі № 520/31201/24 - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про скасування постанови у формі довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 856 від 03.09.2024.

Ухвалити нову постанову, якою в цій частині позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати постанову у формі довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 № 856 від 03.09.2024 року, відповідно до якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний придатним до військової служби на підставі ст.ст. 52-в, 64- в графи ІІ Розкладу хвороб Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 по справі № 520/31201/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк В.А. Калиновський