Справа № 520/26971/24
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 р. Справа № 520/26971/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської обласної військової адміністрації на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 року (ухвалене суддею Мар`єнко Л.М.) по справі № 520/26971/24

за позовом ОСОБА_1

до Харківської обласної військової адміністрації , Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації

про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Харківської обласної військової адміністрації, Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної військової адміністрації, у якому просив: визнати протиправним та скасувати п. 2 рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Харківській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом №5 від 16.08.2024 р.; зобов`язати Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Харківській обласній державній адміністрації прийняти рішення щодо видачі/зміни ОСОБА_1 посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 серії А відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 р. задоволено адміністративний позов.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Харківська обласна військова адміністрація подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Кодексу адміністративного судочинства України. Апелянт зазначає, що у відповідача відсутні підстави для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, так як в особовій справі позивача відсутні документи, які відповідно до Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. №551 підтверджують факт виконання робіт у зоні відчуження, тому вважає, що Харківська обласна військова адміністрація діяла виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в справі матеріалами.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг.

Судовим розглядом встановлено, що позивач в період з 08.07.1986 р. по 28.08.1986 р. в складі військової частини НОМЕР_1 приймав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 30-кілометровій зоні.

Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 08.07.1986 р. №178 (по особовому складу) мічмана ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , який прибув у військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 , з 08.07.1986 р. залучено для виконання спеціальних робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній станції (а.с.11).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28.08.1986 р. №258 (по особовому складу) вважати з 28.08.1986 р. мічмана ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 , таким, що вибув з військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_1 .

За період з 08.07.1986 р. по 28.08.1986 р. мічман ОСОБА_1 приймав участь, включаючи вихідні та святкові дні, в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в НОМЕР_3 кілометровій зоні (м. Чорнобиль) на посаді командира групи хіміків дозиметристів особливого призначення при військовій частині НОМЕР_1 . Загальна кількість днів знаходження у військовій частині НОМЕР_1 - 52 дні. При виконанні робіт отримав дозу опромінення 25 рентген.

Виконував спеціальні перевірки і роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС: спецперевірка дезактивації головного корпуса станції липень - 10, 11, 12, 15, 18, 21,25, 29; серпень - 5, 9, 14, 19, 21, 25, 28. Виконував спецперевірку і обробку в с. Терехи у військовій частині НОМЕР_4 в липні - 19, 22, 27, 30, 31 та в серпня - 2, 10, 16, 18. Виконував спецперевірку в м. Чорнобиль у військовій частині НОМЕР_5 в липня - 24, 26, 28 та в серпні - 1, 3, 24, а також у військовій частині НОМЕР_6 в серпні - 6, 8, 12, 15, 20, 23. Виконував спецперевірку і надавав допомогу в обробці на виділених об`єктах в H-Гребля у військовій частині НОМЕР_7 в липні - 8, 9, 16, 17, 20, 23 та в серпні - 4, 11, 17, 22, 26, 27. Час відрядження у військову частину НОМЕР_1 з 08.07.1986 р. по 28.08.1986 р. зарахувати в троєкратному розмірі. Робочі дні не нормувались і складали від 8 годин до 12 годин на добу (а.с.12).

Згідно довідки командира військової частини від 28.08.1986 р. №367, №365, довідки командира військової частини НОМЕР_7 від 27.08.1986 р. №305 позивач виконував роботи: з дезактивації головного корпусу, зона №3 на Чорнобильській АЕС в липні 1986 - 10, 11, 12, 15, 18, 21, 24, 26, 29; в серпні 1986 - 1, 3, 5, 6, 8, 9, 12, 14, 15, 19, 20, 21, 23, 24, 25 - трьохзмінна робота (не нормований робочий день); виїзд в село Терехи з групою хіміків-дозиметристів для уточнення ступеню зараженості території і її дезактивації, робота в дів зміни: липень 1986 - 19, 22, 27, 30, 31, серпень 1986 - 2, 10, 16, 18 (не нормований робочий день); виїзд в село Н-Греблю на виділені об`єкти з хіміками-дозиметристами для уточнення ступеню забруднення об`єктів, їх дезактивацію. Робочий день у дві зміни: липень 1986 р. - 8, 9, 16, 20, 23; серпень 1986 р. - 4, 11, 17, 22, 26, 27 (а.с. 13, 14, 15).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 21.08.1992 р. №4/386 та виписки з послужного листа особової пенсійної справи, наданої начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 14.08.1997 р. №ФХ-87197, в період з 08.07.1986 р. по 28.08.1986 р. мічман запасу ОСОБА_1 виконував службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії в 30-кілометровій зоні Чорнобильської АЕС (а.с. 16, 17).

10.10.2014 р. позивачу видано посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, категорія 1 серія НОМЕР_8 , що сторонами не заперечувалося.

23.12.2021 р. за поданням Управління соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради (далі - районне управління), на засіданні Комісії (протокол засідання № 13) розглядалась особова справа ОСОБА_1 , у зв`язку із заміною посвідчення відповідно до вимог Постанови.

За результатами розгляду Комісією прийнято рішення, яким, враховуючи вимоги ст.ст. 10 та 14 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" та документи особової справи, визнано необґрунтовано виданим та таким, що підлягає вилученню посвідчення "Особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи" категорії 1 серії НОМЕР_9 , видане Харківською обласною державною адміністрацією 10.10.2014 р. на ім`я ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю підтвердження виконання ним робіт у зоні відчуження у 1986 році.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 р. в справі №520/13405/24, яке набрало законної сили 08.08.2024 р., частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Харківської обласної державної адміністрації, Харківської обласної державної (військової) адміністрації. Визнано протиправним та скасовано п. 4.7 та п. 4.8 рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Харківській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом №13 від 23.12.2021 р. Зобов`язано Харківську обласну державну (військової) адміністрації в особі Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян повторно розглянути питання щодо видачі ОСОБА_1 посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 серії А відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" з урахуванням висновків суду у цій справі. Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

На виконання рішення суду від 08.07.2024 р. у справі №520/13405/24, Комісія з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян повторно розглянуті документи особової справи позивача, з урахуванням правової оцінки, наданої судом та прийнято рішення у формі протоколу від 16.08.2024 р. №5 про відмову ОСОБА_1 у видачі посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 серії А, з посиланням на не підтвердження факту виконання робіт у зоні відчуження у 1986 році.

Позивач, вважає рішення відповідача таким, що порушує його право, звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірне рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян є необґрунтованим та підлягає скасуванню.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-ХІІ (в подальшому - Закон №796-ХІІ).

Згідно із ст. 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 Закону №796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до примітки до зазначеної статті, до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами (ст. 15 Закону №796-ХІІ).

Статтею 65 Закону №796-ХІІ передбачено, що учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілим від Чорнобильської катастрофи видаються посвідчення, виготовлені за зразками, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Порядок видачі посвідчень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (в подальшому - Постанова №551).

Відповідно до п. 2 Постанови №551, затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

Пунктом 3 Постанови №551 передбачено дозвіл до 01.01.2019 р. використовувати для видачі громадянам усіх категорій, визначених Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", раніше виготовлені бланки посвідчень за зразками, затвердженими постановами Кабінету Міністрів України від 25.08.1992 р. №501 "Про Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 20.01.1997 р. №51 "Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", від 21.08.2001 р. №1105 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 р. №51".

Згідно із п. 7 Постанови №551, що Раді міністрів Автономної Республіки Крим, обласним, Київській та Севастопольській міським державним адміністраціям необхідно: забезпечити своєчасну видачу посвідчень і вкладок до них; утворити у місячний строк після набрання чинності цією постановою комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, та затвердити відповідне положення; провести до 1 січня 2020 року заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень: особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1); учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (категорії 2 і 3) з числа громадян, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт; особи, яка потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2), з числа постраждалих від радіаційного опромінення за інших обставин не з власної вини.

Відповідно до п. 11 Постанови №551, посвідчення видаються уповноваженими органами за поданням райдержадміністрацій за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, утворених уповноваженими органами (далі - регіональні комісії).

Посвідчення видаються, зокрема: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку; особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

У разі встановлення регіональними комісіями факту необґрунтованої видачі посвідчення відповідної категорії, таке посвідчення на підставі рішення цієї комісії підлягає вилученню уповноваженими органами.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний строк з дня надходження необхідних документів до уповноважених органів. Під час заміни посвідчення з однієї категорії на іншу попереднє посвідчення підлягає вилученню уповноваженим органом для подальшого зберігання в особовій справі постраждалої особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 08.07.2024 в адміністративній справі №520/13405/24 встановлено, що період роботи ОСОБА_1 з 08.07.1986 р. по 28.08.1986 р. у зоні відчуження підтверджується довідкою командира військової частини про участь в ліквідації наслідків аварії в зоні відчуження, яка наявна в матеріалах справи.

У справі №520/13405/24 суд дійшов висновку, що надання позивачу статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видача посвідчення були проведені відповідно до чинного на той час законодавства. Факт перебування позивача в зоні відчуження з 08.07.1986 р. по 28.08.1986 р. не спростовано відповідачем, при цьому невизнання статусу позивача - учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є порушенням його прав.

Між тим, згідно витягу з протоколу Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 16.08.2024 р. №5, який оскаржується позивачем у даній справі, ОСОБА_1 відмовлено у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та видачі відповідного посвідчення, у зв`язку з не підтвердженням факту виконання робіт у зоні відчуження у 1986 р. Тобто, Комісією фактично здійснено перевірку правильності видачі такого посвідчення позивачу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, стосовного того, що дії Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи не відповідають "принципу належного урядування", сформованого в рішеннях Європейського суду з прав людини, оскільки перевірка правильності видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не може здійснюватися в межах процедури заміни такого посвідчення відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. за № 551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян".

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав доказів, які б підтверджували необґрунтованість видачі посвідчення, зокрема щодо того, що посвідчення було видане на підставі завідомо недостовірних або сфальсифікованих відомостей.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що посилання відповідача на лист Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 27.11.2020 р., у якому зазначено про відсутність інформації щодо існування, дислокації та участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС військової частини НОМЕР_1 , лише свідчить про відсутність відповідних документів у даному архіві та не може розглядатися як належна підстава для позбавлення особи статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Разом з тим, позивачем надано документи, які в сукупності підтверджують факт виконання ним робіт у зоні відчуження у 1986 році (м. Чорнобиль), а також вид та характер робіт, виконаних у період з 08.07.1986 по 28.08.1986 року.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки відповідачем при повторному розгляді питання щодо заміни ОСОБА_1 посвідчення "учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" (категорія 1), всупереч положенням ст. 370 КАС України, не взято до уваги висновки, викладені у рішенні Харківського окружного адміністративного суду в справі №520/13405/24 про підтвердження наявними у справі доказами заявленого статусу позивача, тому у даному випадку у відповідача відсутня дискреція як можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень.

Із урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що п. 2 рішення Комісії з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Харківській обласній державній адміністрації, оформлене протоколом №5 від 16.08.2024 р. про відмову ОСОБА_1 у заміні посвідчення відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 р. №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян" є протиправним та підлягає скасуванню, та належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Комісію з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян при Харківській обласній державній адміністрації прийняти рішення про видачу/заміну позивачу посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" категорії 1 серії А відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян".

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної інстанції вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.

Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.

Таким чином, суд переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення із дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської обласної військової адміністрації залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.03.2025 по справі № 520/26971/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич