Справа № 300/8184/24
Суддя: Бруновська Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий суддя у першій інстанції: Микитюк Р.В.

02 червня 2025 рокуЛьвівСправа № 300/8184/24 пров. № А/857/12108/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

головуючого судді: Бруновської Н.В.

суддів: Хобор Р.Б, Шавеля Р.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 300/8184/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.2024р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення №015873/2408, №015875/2408 та №015874/2408 від 03.07.2024р.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 року в позові відмовлено.

Не погодившись з цим судовим рішенням, апелянт ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт просить суд, Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.02.2025 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

20.06.2008р. Відкрите акціонерне товариство "Електронбанк" (Кредитор) та ОСОБА_1 (Позичальник) уклали кредитний договір №71/46, за умовами якого, Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі - 60 000,00 доларів США до 19.06.2020р. на умовах, наведених у цьому договорі, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

09.02.2022р. АТ "Таксомбанк" (Кредитор) та ОСОБА_2 (Сторона) уклали меморандум до договору №71/46 від 20.06.2008р., за умовами якого сторони домовились про співпрацю щодо погашення заборгованості за вищевказаним договором, який укладений між ОСОБА_1 , поручителем за яким на підставі договору поруки №71/46П2 від 20.06.2008р., є сторона 2.

Відповідно до п.1.3 даного меморандуму сторони дійшли згоди щодо погашення стороною 2 перед стороною 1 боргу за кредитним договором в розмірі 376 201,86 грн. із встановленим графіком погашення до 09.02.2022р. в сумі 224 000,00 грн. та 31.08.2022р. в сумі 152 501,86 грн., всього на вищевказану суму.

ОСОБА_1 на виконання додаткової угоди сплатив частину боргу в сумі 224 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції №14967802 від 09.02.2022р. (а.с. 39).

На лист Головного управління ДПС в Івано-Франківській області від 17.07.2023р. № 11289/6/09-19-24-11-06 АТ "Таскомбанк" листом від 09.08.2023р. № 19208/30 повідомив таке.

АТ "Таскомбанк" у "Податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма №1-ДФ)" відобразив: за 2022 рік по ОСОБА_1 розрахунок сум та ознак доходів у звіті за формою 1-ДФ.

У розрахунку зазначено: валюта - гривня, дата прощення - 28.10.2022р., вид прощення кредит, сума прощення (гривня) 758 080,61 грн., ознака доходу в звіті 1-ДФ "126" - 758 080,61 грн (а.с.42).

28.03.2024р. наказом №806-п "Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків громадянина ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ", повідомлення від 28.03.2024р. №69 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору з отриманих доходів за період: 01.01.2022р. -31.12.2022р.

27.05.2024р. податковий орган склав акт №1119/09-19-24-08/ НОМЕР_1 із змісту висновків якого контролюючий орган встановив порушення:

- пп.49.18.1, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України, а саме не подання податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік;

- п.п.163.1 ст. 163, п.164.1 ст. 164, пп.164.2.17 "д", п.164.2 ст.164, п.168.2.1 п. 168.2 ст.168 ПК України в результаті чого донараховано податку на доходи фізичних осіб в розмірі 136 162,01 грн.;

- п.1.2, п.п.1.6, п.161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України в результаті чого донараховано військовий збір в розмірі 11 346,83 грн. (а.с.9-16).

03.07.2024р. за результатами проведеної перевірки та виявлених порушень контролюючий орган прийняв оскаржувані податкові повідомлення-рішення:

- форми Р №015873/2408, яким ОСОБА_1 , збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в загальному розмірі 170 202,52 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 136 162,01 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 34 040,51 грн. (а.с. 36);

- форми "Р" №015875/2408, яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір в загальному розмірі 14 183,54 грн., в тому числі за податковими зобов`язаннями 11 346,83 грн., та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) в сумі 2 836,71 грн.;

- форми Р №015874/2408, яким ОСОБА_1 застосовано штрафну санкцію за неподання податкової декларації з податку на доходи фізичних осіб за 2022 рік у сумі 340,00 грн.

Підставою для винесення оскаржуваних рішень є встановлення податковим органом факту неподання ОСОБА_1 , податкової декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік, внаслідок чого позивачем не задекларовано та не сплачено податок та військовий збір з доходу, отриманого у 2022 року як додаткове благо у вигляді анульованої (прощеної) основної суми боргу (кредиту) в розмірі 756 455,61 грн.

ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В ст.67 Конституції України, видно, що кожен зобов`язаний сплачувати податки та збори в порядку та в розмірах встановлених законом.

п.6.1 ст.6 ПК України передбачено, що податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Згідно пп.14.1.47 п.14.1 ст.14 ПК України, додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

п.15.1., п.15.2, ст.15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Кожний з платників податків може бути платником податку за одним або кількома податками та зборами.

Відповідно до пп.16.1.3, 16.1.4 п.16.1 ст.16 ПК України платник податків зобов`язаний, у тому числі, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

пп.162.1.1 п. 162.1 ст.162 ПК України, встановлено, що платниками податку є, зокрема, фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

В пп.163.1.1 та 163.1.2 п. 163.1 ст.163 ПК України видно, що об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

п.164.1 ст.164 ПК України передбачено, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Із змісту пп.«д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) видно, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається, зокрема, дохід отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 28 липня 2021 року Верховний Суд у справі №826/12872/17 ухвалив постанову, в якій сформовано наступні висновки:

- додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі, коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг;

- під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором;

- якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідності до п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Тобто, під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

пп.165.1.59 п. 165.1 ст.165 ПК України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

В пп. 168.1.3 п. 168.1 статті 168 ПК України, видно, що якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

ст.179 ПК України, встановлено, платник податку що зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу та самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу апелянта на те, що ОСОБА_1 в період проведення перевірки 17.05.2024р. подав до Косівської ДПІ декларацію про доходи і майновий стан №3518 від 17.05.2024р. в якій позивач задекларувала отриманий дохід за ознакою "126" дохід отриманий у вигляді додаткового блага в розмірі 756 455,61 грн. в тому числі дохід в сумі 619 045,95 грн., який не підлягає оподаткуванню та дохід в сумі 42 501,86 грн., з якого нарахувала податку на доходи фізичних осіб в сумі 7 650,33 грн. та військового збору в сумі 637,53 грн.

Поряд з цим, позивач подала податковому органу копії підтверджуючих документів, які на думку платника податків спростовують отримання доходу у вигляді додаткового блага в розмірі 756 455,61 грн., а саме кредитний договір №71/46 від 20.06.2008р., рішення Косівського районного суду №347/2371/14-ц від 09.12.2014р., постанову Косівського відділу виконавчої служби, меморандум про співпрацю по погашенню боргу від 09.02.2022р. до кредитного договору та додаткову угоду до даного меморандуму від жовтня 2022.

Косівською ДПІ надані документи направлено до Головного управління ДПС в Івано- Франківській області, які в подальшому використані при проведенні невиїзної документальної перевірки даного платника.

Крім того, Коломийський відділ податків та зборів з фізичних осіб Головного управління ДПС в Івано- Франківській області подану Декларацію про майновий стан і доходи ОСОБА_1 від 17.05.2024р. №3518 за заявою платника визнано, як таку, що подана "до відома" і по обліку не проведено.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до наданого кредитного договору №71/46 від 20.06.2008р. ВАТ "Електрон банк" та ОСОБА_1 уклали договір згідно якого банк як позикодавець надав кредит позичальнику в сумі 60 000,00 доларів США за курсом 484,97 грн. за 100 доларів США станом на дату видачі кредиту 24.06.2008р., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,5% річних, терміном на 12 років, з кінцевим терміном повернення не пізніше 19.06.2020р. Поручителями перед банком за виконання позичальником зобов`язань являються ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які зобов`язалися відповідати перед банком за виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором.

Позичальник порушив строки виконання грошового зобов`язання по вищевказаному кредитному договору, в зв`язку з чим станом на 23.09.2014р. заборгованість визначена відповідно представленого розрахунку ПАТ "ВІЕс Банк" становить 36 190,27 доларів США, (що еквівалентно 488 196,21 грн), з якої 460 626,62 грн. - заборгованість по кредиту, 25 894,04 грн. - заборгованість по відсотках, 124,21 грн - заборгованість по пені. В добровільному порядку позичальник відмовився погасити вказану суму заборгованості і позикодавець ПАТ "ВІЕ с БАНК", як правонаступник банку ВАТ "Електрон банк" звернувся до Косівського районного суду про стягнення боргу, який рішенням у справі №347/2371/14-ц від 09.12.2014р. визнав в сумі 488 196,21 грн. і виконавчим листом №347/2371/14-ц від 07.09.2015р. зобов`язав Косівську ВДВС у Косівському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягнути в користь ПАТ "ВІЕсБАНК" в повній сумі.

Косівський ВДВС у Косівському районі на стягнення даного боргу виніс постанову ВП №49613994 від 11.04.2017р. "Про звернення стягнення на зарплату, пенсію, стипендію та інші доходи платника", якою звернув стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , яка отримує дохід у Косівській РДА та зобов`язав здійснювати відрахування із доходів в розмірі 20 відсотків до виплати загальної суми боргу в сумі 488 196,21 грн., яка вказана у виконавчому листі Косівського районного суду.

Косівський відділ державної виконавчої служби у Косівському районі, Івано- Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції листом від 20.01.2022р №2234/20.6-27/20.6-20 повідомляє ОСОБА_1 , що станом на 20.01.2022р. з її доходів в погашення боргу утримано 111 694,35 грн. та залишок боргу на дану дату складає 376 501,86 грн.

АТ "Таскомбанк" листом №5244/47.5-Д від 22.04.2024р. повідомляє про те, що він є правонаступником ПАТ "ВІЕсБАНК" та кредитний договір №71/46 укладений 20.06.2008р. між ОСОБА_1 та ВАТ "Електрон банк", правонаступником якого виступив ПАТ "ВІЕсБАНК" припинили свою дію 02.11.2022р.

Для подальшого погашення боргу в сумі 376 501,86 грн. АТ "Таксомбанк" (далі сторона 1) заключає меморандум від 09.02.2022р. за кредитним договором №71/46 від 20.06.2008р. з громадянином України ОСОБА_2 (р.н.о.к.п.п НОМЕР_2 ) (далі - сторона 2) предметом якого є те, що сторони домовились про співпрацю щодо погашення заборгованості за вищевказаним договором, який укладений між стороною -1 та ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ), поручителем за яким на підставі договору поруки №71/46П2 від 20.06.2008р., є сторона - 2.

Відповідно до п.1.3 даного меморандуму сторони дійшли згоди щодо погашення стороною - 2 перед стороною - 1 боргу за кредитним договором в розмірі 376 501,86 грн. із встановленим графіком погашення до 09.02.2022р. в сумі 224 000,00 грн. та 31.08.2022р. в сумі 152 501,86 грн., всього на вищевказану суму.

В п.1.5 меморандуму вказано, що за умови виконання п.1.3 цього меморандуму та після погашення заборгованості в сумі 376 501,86 грн. за кредитним договором Сторона -1 здійснить таке:

п.1.5.1 виведе з обтяження предмет іпотеки (домоволодіння загальною площею 30,3 кв. м. та земельну ділянку загальною площею 0,2500 га;

п.1.5.2 не застосовувати нараховану пеню в повному обсязі за кредитним договором;

п.1.5.3 припиняє ведення претензійно позивної роботи зі сторони банку за кредитним договором, не застосовуватиме пеню в повному обсязі;

п. 1.5.4 здійснить прощення залишку заборгованості по основному боргу та нарахованим процентам по кредитному договору шляхом укладення договору прощення або здійснить відступлення залишку заборгованості за кредитним договором позичальника на фінансову компанію/установу;

п.1.5.5 сторони домовились, що всі витрати, пов`язані з припиненням обтяжень, іпотек та вилученням записів з відповідних державних реєстрів та будь-які інші витрати, несе сторона - 2.

Для виконання п.1.3 вищевказаного меморандуму ОСОБА_1 (сторона - 2) погасила частину боргу в сумі 224 000,20 грн., що підтверджується квитанцією про оплату №14967802 від 09.02.2022р. в сумі 224 000,20 грн, а іншу частину боргу в сумі 152 501,66 грн. не погасила, чим порушила умови виконання даного меморандуму і сторони домовилися внести зміни до вищевказаного пункту меморандуму і заключили в жовтні 2022 року додаткову угоду до нього в якій погодили погасити залишок боргу в сумі 100 000,00 грн. до 31.10.2022р.

На виконання додаткової угоди меморандуму сторона - 2 погасила даний борг 26.10.2022р., квитанція від 26.10.2022р. №16241759 (а.с.40).

АТ "Таскомбанк" сторона - 1 згідно з умовами меморандуму прийняла договір прощення боргу від 28.10.2022р. за умовами якого простила борг позичальнику в розмірі заборгованості за кредитом (основна сума боргу), що становить 756 455,61 грн., і відобразила її в податковому розрахунку за 4-й квартал 2022 року за ознакою доходу "126", як додаткове благо без утримання податку на доходи фізичних осіб, та за ознакою доходу "189" "Дохід у вигляді основної суми боргу прощеного кредитором за його самостійним рішенням" відображено дохід отриманий платником податку від прощення (анулювання) заборгованості за відсотками банку нарахованими за несвоєчасне погашення боргу в сумі 619 045,95 грн.

Крім того, АТ "Таскомбанк" про прощення боргу ОСОБА_1 рекомендованим листом про вручення від 31.10.2022р. №13210/70.1.2, повідомив про прощення боргу (а.с.42). В даному повідомленні зазначено, що 28.10.2022р. АТ "Таскомбанк" прощено (анульовано) борг за кредитним договором №71/46 від 20.06.2008р. в сумі 37 614,28 доларів США, що згідно курсу НБУ на 28.10.2022р. становить 1 375 501,56 грн., у тому числі 20 730,37 доларів США, що згідно курсу НБУ на 28.10.2022р. становить в сумі 756 455,61 грн, тіло кредиту та 16 883,91 доларів США, що за курсом НБУ на 28.10.2022р. становить 619 045,95 грн. проценти за несвоєчасне погашення боргу.

Поряд з цим, в даному повідомленні вказано, що сума прощеного (анульованого) боргу включена до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на її користь, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг анульовано, а також вказується, що ОСОБА_1 на підставі п.п. "д" п.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України необхідно даний дохід відобразити в річній податковій декларації, яка подається за звітний рік до 01 травня року наступного за звітним та самостійно сплатити податок з даних доходів.

Документальною позаплановою невиїзною перевіркою ФОП ОСОБА_1 , встановлено, що позивач одержав дохід від прощення основного боргу (126 ознака доходу) в розмірі 756 455,61 грн. не задекларовано і податок на доходи фізичних осіб в сумі 136 162,01 грн. (756 455,61 x 18%) та військовий збір в сумі 11 346,83 грн (756 455,61) х 1,5%), з нього не нараховано.

Податковим правопорушенням, у відповідності п.109.1 ст.109 ПК України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Таким чином, умовами які визначають вину особи, у розумінні ст.112 ПК України є встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте цією особою не вжито достатніх заходів щодо їх дотримання.

Вимогами ПК встановлено:

- п.112.1. ст.112 особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

- п.112.2. ст.112 особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

Поряд з цим, вимогами ПК України, зокрема нормами ст.16, ст.36 встановлений обов`язок для платника податків щодо дотримання норм чинного податкового законодавства, в тому числі обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

В даному випадку платник податків допустив умисне порушення норм чинного податкового законодавства, оскільки мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України від 02.12.2010р. №2755-VI (із змінами та доповненнями) передбачена відповідальність, однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку, незважаючи на те, що Косівський відділ ГУ ДПС в Івано-Франківській області повідомив рекомендованим листом про вручення за №1309/6/09-19-24-11-06 від 08.02.2023р. про декларування доходів та подання декларації про майновий стан і доходи за 2022 рік до 01.05.2023р.

У постанові від 16.03.2023р. у справі № 600/747/22-а Верховний Суд зазначив, що "умисел у діях платника податків відсутній якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Затримка сплати узгоджених податкових зобов`язань при обізнаності про їх обов`язкову сплату та за наявності обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання визначається як протиправна дія платника податків. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених для платника податків".

Одночасно, суд апеляційної інстанції наголошує, що 5 жовтня 2023 року у справі №520/14773/21, Верховний Суд дійшов висновку, що "у випадку встановлення контролюючим органом на підставі сукупності відповідних даних податкових декларацій та електронних систем і реєстрів обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, контролюючий орган не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків винного діяння в умисній формі".

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що ОСОБА_1 , одержаний дохід від прощення основного боргу (126 ознака доходу) в розмірі 756 455,61 грн. не задекларувала і податок на доходи фізичних осіб в сумі 136 162,01 грн. (756 455,61 х 18%) та військовий збір в сумі 11 346,83 грн. (756 455,61) х 1,5%), з нього не нарахувала, чим порушила вимоги пп. 49.18.4 п.49.18 ст. 49, п.179.1 ст.179, пп.164.2.17 "д" п. 164.2, ст. 164 та п. 1.2, п.п. 1.6, п. 161 підрозділу 10 Розділу XX ПК України.

Крім того, колегія суддів зазначає, що винність дій позивача., тобто вина, доводиться тим, що вона мала можливість подати своєчасно декларацію про майновий стан, правильно та своєчасно нарахувати і сплатити податок з доходів фізичних осіб та військовий збір від отриманого додаткового блага від прощення боргу, але не вжила достатніх заходів, щодо дотримання законодавства через те, що вона діяла без належної обачності, незважаючи на те, що АТ "Таксомбанк" про прощення боргу повідомив рекомендованим листом про вручення від 31.10.2022р. №13210/70.1.2 повідомлення про анулювання (прощення) боргу в розмірі 756 455,61 грн. в якому вказав, що позичальник зобов`язаний у передбаченому законом порядку задекларувати отриманий дохід в даній сумі та сплатити з цього податки та збори в розмірах, передбачених діючими нормативними актами України.

Отже, свідоме не нарахування податку на доходи фізичних осіб та військового збору від прощення основної суми боргу вказує на умисність своїх дій та порушення обов`язку платника податків з урахуванням норм ст.ст.16, 36 ПК України, що призвело до донарахування податку з доходів в сумі 136 162,01 грн., та військового збору в сумі 11 346,83 грн.

п.179.1 ст.179 ПК України визначено, що платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до Податкового Кодексу або інших законів України.

В пп.49.18.4, п.49.18 ст.49 ПК України видно, що податкові декларації, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним.

Якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний або святковий день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем (п.49.20 ст.49 ПК України).

п.179.7 ст.179 ПК України визначено, шо фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Згідно ст.16, ст. 36 ПК України встановлений обов`язок для платника податків щодо дотримання норм чинного податкового законодавства, в тому числі обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що в ході проведення перевірки податковий орган встановив, що ОСОБА_1 в порушення пп.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.179.1 ст.179 ПК України декларацію про майновий стан і доходи за 2022 рік не подала, дохід у вигляді додаткового блага в сумі 756 455,61 грн. не задекларувала, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір не нарахований та не сплачений.

Крім того, п.123.1 ст.123 ПК України встановлено, що у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання передбачено накладення на платника податків штрафних санкцій.

п.120.1. ст.120 ПК України встановлено, що неподання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори, податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафних санкцій за кожне таке неподання.

Колегія суддів дійшла висновку, що Головне управління ДПС в Івано-Франківській області приймаючи оскаржені податкові повідомлення-рішення від 03.07.2024р. №015873/2408, №015875/2408, №015874/2408 діяв правомірно, оскільки боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу за кредитом та був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу.

Отже, позивач зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку відповідно до п.п. «д» п.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України. Тому, контролюючий орган правомірно донарахував позивачу по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 170 202,52 грн. штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 340,00 грн. та військовий збір у розмірі 14 183,54 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірних висновків про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки Головне управління ДПС в Івано-Франківській області діяв в межах повноважень та у спосіб визначений законами та Конституцією України.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою апелянта з висновками суду першої інстанцій по їх оцінці, тому не можуть бути прийняті апеляційною інстанцією.

В ст.242 КАС України видно, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

ст.316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують і при ухваленні оскарженого судового рішення порушень норм матеріального та процесуального права ним допущено не було, тому, відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.229,308,310,315,316,321,322,325,329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 300/8184/24- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, виключно у випадках передбачених ч.4 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. В. Бруновська
судді Р. Б. Хобор
Р. М. Шавель