Справа № 340/1098/24
Суддя: О.В. КРАВЧУК
Дата ухвалення: 2025-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2025 року м. Кропивницький Справа № 340/1098/24

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до

відповідача 1: Військової частини НОМЕР_2 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 )

відповідача 2: Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; адреса : АДРЕСА_3 )

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_2 протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_6 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 в розрахунку до 100 000 грн па місяць пропорційно часу перебування за період з січня 2023 року по дату звернення до суду і цим позовом;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 за період з січня 2023 року по дату звернення до суду з цим позовом нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22, в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу перебування за період з січня 2023 року по дату звернення до суду з цим позовом, з урахуванням раніше проведених виплат;

- визнати бездіяльність військової частини НОМЕР_4 протиправною щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу перебування за період з січня 2023 року по дату звернення до суду з цим позовом;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_4 за період з січня 2023 року по дату звернення до суду з цим позовом нарахувати та виплати ОСОБА_1 додаткову винагороду передбачену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.22 в розрахунку до 100 000 грн на місяць пропорційно часу перебування за період з січня 2023 року по дату звернення до суду з цим позовом, з урахуванням раніше проведених виплат.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач з 22.04.2022 по 20.04.2024 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та набув право на виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 100000 грн. Однак, відповідачем таку виплату йому не проведено та не виплачено.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 07 березня 2024 року відкрито провадження у справі; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачі подали відзив на позовну заяву, в якому заперечили проти заявлених позовних вимог в повному обсязі.

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

У С Т А Н О В И В:

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 22.04.2022 №2 солдат ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , на всі види забезпечення, вважається призначеним на посаду і таким, що відповідну посаду прийняв.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) №13 від 13.01.2024, позивач вибув у основну щорічну відпустку, строком на 15 діб (одна доба на проїзд) з 14.01.2024 до 29.01.2024 та зобов`язаний повернутися до військової частини НОМЕР_2 30.01.2024 о 08:00.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 30.01.2024 №30 солдат ОСОБА_1 , перебуваючи у щорічній відпустці був направлений на лікування до військової частини НОМЕР_7 АДРЕСА_2 на діагностику та лікування.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 01.04.2024 №92 солдата ОСОБА_1 було зараховано у розпорядження за підпунктом 15 пунктом 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Згідно з рапортом командира кулеметного взводу військової частини НОМЕР_2 зв вх. №2761/459 від 20.04.2024 солдат ОСОБА_1 після довготривалого лікування не надав відповідні документи і не повернувся до підрозділу, на телефонні дзвінки не відповідав, місце його перебування не відоме.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20.04.2024 №113 ОСОБА_1 визнано таким, що самовільно залишив військову частину, та йому призупинено усі види грошового забезпечення, починаючи з 20.04.2024.

Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.06.2024 №181 солдата ОСОБА_1 , який самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 20 квітня 2024 року, увільненого від займаної посади та якому призупинено військову службу наказом командира військової частини НОМЕР_4 (по особовому складу) від 26 червня 2024 року №220-РС, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 з 19 червня 2024 року.

Викладені обставини передували зверненню позивача до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Відтоді воєнний стан в Україні неодноразово продовжений та безперервно триває на час ухвалення судом цього рішення.

Відповідно до частин 1-3 статті 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-ХІІ) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

За приписами частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704 (далі - Постанова № 704) установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно із пунктом 8 Постанови № 704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Постанови № 168 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які:

у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;

захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);

загинули (померли внаслідок отриманих після введення воєнного стану поранень, травм), - виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла).

Отже, зі змісту Постанови № 168 вбачається, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач цитує пункт 1 Постанови №168 у редакції від 18.10.2022, який не діє на момент виникнення спірних правовідносин.

У вищевказаній редакції пункт 1 Постанови №168 передбачав, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Однак, суд звертає увагу, що Постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 , зокрема, у пункті 1: після слів «перебуваючи безпосередньо в районах» доповнити словами «їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора».

Тобто, зі змісту Постанови № 168 (після змін внесених постановою КМУ від 20.01.2023 № 43) вбачається, що у разі безпосередньої участі військовослужбовців Збройних Сил України у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора, вони набувають права на отримання збільшеної до 100 000,00 грн додаткової винагороди, пропорційно часу участі у таких діях та заходах. За інші періоди несення служби військовослужбовці Збройних Сил отримують додаткову винагороду в розмірі 30 000,00 гривень.

З урахуванням наведеного, на думку суду, відсутні правові та фактичні підстави для виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за безпосередню участь у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсіч і стримування збройної агресії за період із січня 2023 року в розрахунку до 100000,00 грн на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що позивач у вказаний період перебувала безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій російською федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави - агресора.

Окрім того, згідно з абзацом І пункту 3 рішення Міністра Оборони України №248/1298 від 25.03.2022 визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснювати на підставі таких документів: бойовий наказ (бойове розпорядження), журнал бойових дій (вахтовий журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад), рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань.

Воднораз, матеріали справи не містять документального підтвердження безпосередньої участі позивача у бойових діях або забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України або на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора.

Отже, з вказаних мотивів у задоволенні позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу в повному обсязі додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168 та зобов`язання здійснити нарахування та виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 Постанови №168 за зазначений період включно в розрахунку до 100000,00 грн на місяць необхідно відмовити.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідно до наданого розрахунку позивачу у спірний період було визначено період, а також нарахована та виплачена додаткова винагорода у розмірі до 30000 грн за період 01.01.2023 по 01.12.2023.

Позивачем не оспорюється та не є спірними винесені накази про виплату позивачу додаткової винагороди, не є предметом розгляду даної справи.

Звертаючись із позовом до суду, позивач просить про захист свого права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди, виплата якої передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022.

Суд акцентує увагу на тому, що незважаючи на встановлений частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності, позивач не звільняється від свого обов`язку, визначеного частиною 1 згаданої статті щодо доведення тих обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Будь-яких фактичних доказів участі у бойових (спеціальних) завданнях, у спірному періоді позивач суду не надав. Судом за клопотаннями позивача вживалися процесуальні заходи, що витребування у відповідача відповідних доказів.

При цьому факт проходження позивачем служби у військовій частині НОМЕР_2 не може безспірно свідчити про виконання військовослужбовцем бойових завдань.

З урахуванням вищевикладеного та наданих доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судові витрати, які у зв?язку із відмовою у задоволенні позову підлягали б розподілу на підставі статті 139 КАС України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до відповідача 1: Військової частини НОМЕР_2 ( код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ; АДРЕСА_2 ), відповідача 2: Військової частини НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ; адреса : АДРЕСА_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. КРАВЧУК