Справа № 333/2288/25
Суддя: Холод Р. С.
Дата ухвалення: 2025-06-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 333/2288/25
Провадження № 2-а/333/72/25
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

17.03.2025 року через систему «Електронний суд» Хмарський Р.Б., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Позовна заява обґрунтована тим, що 07.03.2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку отримав від ІНФОРМАЦІЯ_3 постанову №3717, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, та накладено на останнього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000,00 грн.

В мотивувальній частині постанови зазначено, що ОСОБА_1 , будучи військовозобов`язаним та підлягаючим мобілізації під час дії воєнного стану, не з`явився 09.07.2024 року за попередньо врученою та особисто отриманою повісткою №01 від 08.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про поважність причин неявки у визначений законодавцем спосіб не повідомив. Своїми діями порушив ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка має бланкетний характер та відсилає до порушення абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію із змінами та доповненнями, відповідно до яких військовозобов`язані громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування у строк та місце визначені в повістці.

Позивач не погоджується із вказаною постановою, вважає, що вона винесена посадовою особою незаконно, з грубим порушенням законодавства, так як містить частково неправдиву інформацію, а також ухвалена без його участі та без належних доказів того, що позивача належним чином повідомлено про місце розгляду справи.

Так, 08.07.2024 року на блок-посту, розташованому на межі Чернівецької та Івано-Франківської областей позивача було зупинено працівниками патрульної поліції. Пізніше до автомобіля ОСОБА_1 підійшли два працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 та запропонували проїхати з ними до ІНФОРМАЦІЯ_3 щоб оновити військово-облікові дані. Позивач через застосунок «Резерв +» показав, що його дані оновлені вчасно та повідомив, що перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , куди і готовий з`явитися. Після цього йому вручили повістку до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зі слів позивача, в повістці він побачив грубі помилки в його анкетних даних та адресі проживання, тому вирішив, що цей документ не створює для нього будь-яких юридичних наслідків. Крім того, позивач стверджує, що він не розписувався про отримання вищевказаної повістки.

У подальшому, 01.09.2024 року на блок-посту, при в`їзді у Хортицький район м. Запоріжжя зі сторони с. Біленьке, позивача було зупинено працівниками патрульної поліції для перевірки документів, в результаті якої йому повідомили, що він «рахується у розшуку по лінії ТЦК», та запропонували йому проїхати до місця проведення військово-лікарської комісії по АДРЕСА_3 .

По прибуттю до вказаного місця, командиром 3 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 стосовно нього було складено протокол №4065 про адміністративне правопорушення за ст. 210-3 КУпАП, в якому не враховано, що статті 210-3 КУпАП в цьому Кодексі не існує. А протокол про адміністративне правопорушення, що згадується у постанові, не містить ідентифікуючих ознак, крім зазначення статті 210-1 ч. 3 КУпАП, і позивач не ознайомлений зі змістом такого протоколу та стверджує, що не приймав участі при його складенні.

Також представник позивача зазначив, що позивачу начебто необхідно було з`явитися до відповідача 09.07.2024 року, а постанова винесена більше як через три місяці, тобто спливли ці строки притягнення до адміністративної відповідальності встановленні ст. 38 КУпАП.

Ухвалою суду від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

10.04.2025 року на адресу суду від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк. Водночас, ОСОБА_4 не з`явився 09.07.2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_6 , чим порушив вимоги ст.. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

01.09.2024 року посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_5 було складено адміністративний протокол №4065. В подальшому, постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №3717 від 10.11.2024 року ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу.

01.05.2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача Хмарський Р.Б. подав відповідь на відзив, в якій він зазначив, що у відзиві представник відповідача ставить під сумнів фактичні обставини, викладені у позові, стверджуючи, що 08.07.2024 року позивач особисто отримав повістку №3/101 про необхідність з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 -09.07.2024 року. У додатка до відзиву представник відповідача вказує пунктом 1 «копія повістки №3/101 на 1 арк.», в той час як зазначена копія у додатках відсутня. Замість цього, в додатку наявна копія розписка про вручення повістки №3/101 на ім`я ОСОБА_1 , яка містить підпис виконаний від імені останнього. Ознайомившись зі змістом цього документу, позивач заявляє, що підпис, який виконаний у розписці про отримання повістки, йому не належить, він виконаний сторонньою особою і не містить нічого спільного зі справжнім підписом позивача.

Того ж дня, представник позивача подав клопотання про поновлення процесуального строку для подання відповіді на відзив, так як в період з 17.04.2025 року по 28.04.2025 року він був відсутній на робочому місці, у зв`язку з виїздом за кордон, що підтверджується відповідними залізничними та автобусними квитками, а також відмітками про перетин кордону у паспорті ОСОБА_5 для виїзду за кордон.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник Хмарський Р.Б. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Останній надав клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутністю сторони позивача.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав відзив на позовну заяву.

Суд, розглянувши адміністративний позов ОСОБА_1 , оцінивши безпосередньо, всебічно, повно та об`єктивно досліджені під час судового розгляду письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 08.07.2024 року ОСОБА_1 було вручено повістку №3/101 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_6 на 09.07.2024 року, що підтверджується розпискою.

У вказану дату ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_3 не з`явився.

11.07.2024 року старший офіцер командування ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 доповів начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки та не прибув за врученою повісткою до територіального центру комплектування для уточнення облікових даних, що підтверджується рапортом (вх. №4485 від 11.07.2024 року).

01.09.2024 року ОСОБА_1 зупинили на блок-посту при в`їзді у Хортицький район м. Запоріжжя поблизу с. Біленьке та повідомили, що він перебуває у розшуку, так як не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_3 , тому позивача доставили до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

01.09.2024 року командиром третього відділення охорони першого взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення (через погану якість копії протоколу не видно статтю КУпАП, яка передбачає відповідальність за дане правопорушення) стосовно ОСОБА_1 . Відповідно до протоколу, суть адміністративного правопорушення: 11.07.2024 року військовозобов`язаний ОСОБА_1 не з`явився за повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , про причини неявки не повідомив. ОСОБА_1 повідомлено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 06.09.2024 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 .

06.09.2024 року позивачем направлено заяву на адресу ІНФОРМАЦІЯ_3 , в в якій він повідомив, що перебуває на лікарняному та зазначив про недоліки, наявних у протоколі про адміністративне правопорушення, з проханням справу щодо нього закрити або відкласти розгляд справи на іншу дату.

10.11.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 винесено постанову №3717 по справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 .

Згідно з вказаною постановою суть інкримінованого позивачу адміністративного правопорушення полягає в тому, що 09.07.2024 року ОСОБА_1 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Про дату, час та місце прибуття був повідомлений особисто, що підтверджується підписом розпискою від 08.07.2024 року. У постанові зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Дії ОСОБА_1 у мотивувальній частині постанови кваліфіковані за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, яка має банкетний характер та відсилає до порушення абз. 1 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», із змінами та доповненнями, відповідно до яких військовозобов`язані громадяни зобов`язані з`являтись за викликом до територіального центру комплектування у строк та місце визначені в повістці.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації, а отже з цього періоду в Україні діє особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній день.

Тобто, порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію є підставою для притягнення до відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП.

Відповідно до положень абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-XII (далі - Закон №3543-ХІІ) громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом Служби зовнішньої розвідки України) для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Згідно з частиною третьою статті 22 Закону №3543-військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження. У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

З аналізу вищезазначених норм вбачається обов`язок громадян з`явитися, зокрема до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках.

Відповідно до абз. 12, 13 ч. 3 ст. 22 Закону №3543-ХІІ поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Стаття 280 КУпАП встановлює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до статті 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).

Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Частинами 1, 3 ст. 210-1 КУпАП України передбачено, що порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Виходячи з наведених правових норм, в контексті спірних правовідносин, визначальним для кваліфікації дій позивача як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинене під час дії особливого періоду, є факт неявки позивача до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою у встановлений строк.

Судом враховано, що постанова ІНФОРМАЦІЯ_3 № №3717 від 10.11.2024 року оскаржується позивачем з підстави відсутності у відповідача підстав для його виклику щодо уточнення даних, оскільки такі ним було оновлено у мобільному додатку Резерв +.

Таке посилання представника позивача є безпідставним, оскільки оновлення даних у додатку «Резерв+», відповідно до ч. 3 ст. 22 Закон №3543-ХІІ не є поважною причиною неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Також суд відхиляє доводи позивача про те, що через помилки в його анкетних даних та адресі проживання, повістка про виклик не створює для нього будь-яких юридичних наслідків.

Позивач не надав суду повістку, яку було йому вручено, тому суд не може надати їй оцінку. Водночас, в матеріалах справи наявна копія розписка про отримання позивачем повістки про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , в якій вірно зазначені анкетні дані та місце проживання позивача.

Представник позивача у судовому засіданні просив залишити без розгляду своє клопотання про витребування з ІНФОРМАЦІЯ_3 оригіналу розписки про вручення повістки, з метою проведення судово-почеркознавчої експертизи, а тому цей документ є належним та допустимим доказом.

Таким чином, суд вважає, що в силу вищевказаних норм позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_3 за повісткою №3/101 від 08.07.2024 року (оскільки він вважається належним чином повідомленим про його виклик, а також відсутні поважні причин його неприбуття), чого ним зроблено не було, та у зв`язку з чим, він допустив порушення ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Суд не може перевірити доводи представника позивача про те, що протокол №4065 про адміністративне правопорушення складено за вчинення неіснуючого правопорушення, а саме за ст. 210-3 КУпАП, через неналежну якість копії документу. У вказаному протоколі зазначено суть адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ст. 210-1 КУпАП.

Відповідно до частини 7 статті 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення правопорушення.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.

Адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП, тобто порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, яке полягає, зокрема, у неявці за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, не носить характеру триваючого, а є одноактним, вичерпується фактом неприбуття до певного місця у визначені дату та час.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за неявку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_3 09.07.2024 року.

11.07.2024 року старший офіцер командування ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 доповів начальнику ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_1 відмовився від отримання повістки та не прибув за врученою повісткою до територіального центру комплектування для уточнення облікових даних, що підтверджується рапортом (вх. №4485 від 11.07.2024 року).

Таким чином, датою вчинення правопорушення є 09.07.2024 року, коли позивач не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 , а датою виявлення правопорушення є 11.07.2024 року, про що зафіксовано в рапорті старшого офіцеру Збродського В.

Проте, постанову №3717 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП було винесено лише 10.11.2024 року, тобто після закінчення визначених статтею 38 КУпАП строків накладення адміністративного стягнення.

Згідно з пунктом 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.

Відповідно до частини 3 статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, враховуючи, що на час винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені у частині 1 статті 38 КУпАП, суд дійшов до висновку, що така постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення - закриттю.

Щодо судового збору

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17, провадження № 11-1287апп18, у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України "Про судовий збір", які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають. Розмір судового збору за подання позовної заяви складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

З урахуванням викладеного, відповідно до ст. 139 КАС України, суд вважає за можливе стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь позивача судові витрати в розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 210, 247, 268, 283, 288, 289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 77, 241-246, 255, 286 КАС України суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) про визнання протиправною та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Постанову №3717 від 10.11.2024 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. скасувати.

Справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн. закрити на підставі вимог ст. 38 КУпАП..

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до Третього апеляційного адміністративного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Копію рішення направити учасникам справи.

Повний текст рішення складено 03.06.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С.Холод