Справа № 200/91/25
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року справа №200/91/25

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Компанієць І.Д., суддів: Гаврищук Т.Г., Казначеєва Е.Г.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 200/91/25 (головуючий І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.12.2024 № 16;

- зобов`язати відповідача зарахувати при обрахунку пенсії стаж за списком № 1 періоди з 11.05.1987 по 22.06.1987, з 01.10.1987 по 30.11.1987, з 22.08.1988 по 04.11.1988, з 23.11.1988 по 15.11.1990, з 28.01.1991 по 08.09.1994 та до загального стажу періоди роботи з 28.01.1991 по 01.08.1993, з 01.08.1993 по 089.09.1997, з 03.06.1998 по 10.06.1998, з 13.01.2003 по 31.03.2003 та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за списком № 1 від 31.12.2024 з урахуванням висновків суду викладених у рішенні суду.

В обґрунтування позову зазначив, що 26.12.2024 звернувся із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 1 статті 114 Закону № 1058.

Рішенням відповідача від 31.12.2024 № 16, відмовлено у задоволенні такої заяви у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішення є протиправним.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду 19 березня 2025 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 07 квітня 2025 року, позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 31.12.2024 № 16 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 31.12.2024 з зарахуванням до пільгового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 11.05.1987 по 22.06.1987, з 01.10.1987 по 30.11.1987, з 22.08.1988 по 04.11.1988, з 23.11.1988 по 15.11.1990, з 28.01.1991 по 08.09.1994; до загального стажу періоди роботи з 28.01.1991 по 01.08.1993, з 01.08.1993 по 08.09.1997, з 03.06.1998 по 10.06.1998, з 31.01.2003 по 31.03.2003.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Не погодившись з судовим рішенням відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

До страхового стажу позивача не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 07.09.1987 періоди роботи: з 28.01.1991 по 01.08.1993 - оскільки дата наказу (29.10.1993) на звільнення суттєво відрізняється від дати звільнення; з 01.08.1993 по 08.09.1997 - оскільки дата наказу на прийом (29.10.1993) суттєво відрізняється від дати прийняття на роботу; з 03.06.1998 по 10.06.1998 - оскільки в даті наказу на звільнення мається необумовлене виправлення; з 31.01.2003 по 31.03.2003 - оскільки відсутня інформація в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу роботи позивача за Списком №1 не зараховано періоди роботи на «Запорізькому залізорудному комбінаті» з 11.05.1987 по 22.06.1987, з 01.10.1987 по 30.11.1987, з 22.08.1988 по 04.11.1988, з 28.01.1991 по 08.09.1994 згідно довідки № 14/414 від 24.12.2020, оскільки документ видано з порушенням вимог Додатку 5 до Постанови № 637, а саме відсутній підпис керівника підприємства та довідка не містить повну підставу видачі (відсутні накази на прийом (переведення) та звільнення).

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області 31.12.2024 правомірно прийнято рішення № 16 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058 у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Враховуючи режим роботи суддів та працівників апарату Першого апеляційного адміністративного суду з часу введення на території України правового режиму воєнного стану, з метою збереження життя та здоров`я, а також забезпечення безпеки суддів та працівників апарату суду, дана постанова прийнята колегією суддів за умови наявної можливості доступу колегії суддів до матеріалів адміністративної справи.

Апеляційним судом витребувано у Донецького окружного адміністративного суду справу, суд першої інстанції листом повідомив, що всі документи у цій справі сформовано в електронному вигляді та експортовано в КП Діловодство спеціалізованого суду.

Верховний Суд листом від 19.08.2022 № 2097/0/2-22 на лист вх. № 1730/0/1-22 щодо надання Науково-консультативною радою при Верховному Суді висновку з питань, пов`язаних з електронним адміністративним судочинством повідомив, що підстав для звернення до НКР щодо надання вченими-членами НКР наукових висновків немає. Суд проводить розгляд справи за матеріалами судової справи у паперовій або електронній формі в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 9 ст. 18 КАС України).

Відповідно до листів Державної судової адміністрації України від 01.08.2018 № 15-14040/18, від 13.09.2018 № 15-17388/18 судами забезпечено сканування та експортування в підсистему Електронний суд матеріалів всіх судових справ, як перебували в провадженні суддів станом на 01.08.2018. Тобто вказана підсистема містить усі матеріали судової справи.

Отже, враховуючи зазначені листи, апеляційний суд вважає за можливе здійснити апеляційний перегляд за документами, наявними в підсистемі Електронний суд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 26.12.2024 звернувся до Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.

31.12.2024 відповідачем прийнято рішення № 16 про відмову в призначенні пенсії позивачу відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

В рішенні вказано, що за наданими документами та даними, що містяться в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, загальний страховий стаж позивача складає 26 роки 10 місяців 11 дні, стаж роботи за списком № 1 не підтверджено в установленому порядку.

До страхового стажу не зараховано згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 07.09.1987 періоди роботи: з 28.01.1991 по 01.08.1993, оскільки дата наказу (29.10.1993) на звільнення суттєво відрізняється від дати звільнення; з 01.08.1993 по 08.09.1997, оскільки дата наказу на прийом (29.10.1993) суттєво відрізняється від дати прийому на роботу; з 03.06.1998 по 10.06.1998, оскільки в даті наказу на звільнення мається необумовлене виправлення; з 13.01.2003 по 31.03.2003, оскільки відсутня інформація в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

До пільгового стажу роботи за Списком № 1 не зараховано періоди роботи на «Запорізькому залізорудному комбінаті» з 11.05.1987 по 22.06.1987, з 01.10.1987 по 30.11.1987, з 22.08.1988 по 04.11.1988, з 28.01.1991 по 08.09.1994 згідно довідки № 14/414 від 24.12.2020, оскільки документ видано з порушенням вимог Додатку 5 до «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» № 637 від 12.08.1993, а саме відсутній підпис керівника підприємства та підстави на прийом та звільнення.

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 07.09.1987 ОСОБА_1 :

- 11.05.1987 прийнятий гірничим робітником підземним на шахту «Експлуатаційна» (наказ № 1068 від 22.02.1987);

- 22.06.1987 звільнений в зв`язку з закінченням виробничої практики (наказ № 734 від 22.06.1987);

- 01.10.1987 прийнятий підземним кріпильником на шахту «Експлуатаційна» (наказ № 44 від 01.10.1987);

- 30.11.1987 звільнений за закінченням виробничої практики (наказ № 779 від 30.11.1987);

- 28.08.1988 прийнятий гірничим робітником підземним на шахту «Експлуатаційна» (наказ № 1412 від 23.08.1988);

- 04.11.1988 звільнений в зв`язку з призовом до армії (наказ № 1179 від 11.11.1988);

- 23.11.1988 по 09.11.1988 служба в армії (в/к НОМЕР_2 );

- 28.01.1991 прийнятий підземним кріпильником на шахту «Прохідницька» (наказ № 4020 від 28.01.1991);

- 01.08.1993 звільнений в зв`язку з реорганізацією Запорізького державного залізорудного комбінату (наказ № 562 від 29.10.1993);

- 01.08.1993 призначений гірничим майстром на шахту «Експлуатаційна» (наказ № 562 від 29.10.1993);

- 08.09.1994 звільнений за власним бажанням (наказ № 2711 від 08.09.1994);

- 24.07.1995 прийнятий техніком у ВАТ «Енергодарбуд» (наказ № 22-к від 27.07.1995);

- 05.02.1997 звільнений за власним бажанням (наказ № 4-к від 18.02.1997);

- 10.09.1997 прийнятий на посаду контролера (наказ № 48 від 10.09.1997);

- 01.06.1998 звільнений за власним бажанням (наказ № 27 від 29.05.1998);

- 03.09.1998 прийнятий на посаду інженера МТС (наказ № 18 від 03.06.1998);

- 10.06.1998 звільнений за власним бажанням (наказ № 20 від 10.06.1998);

- 31.01.2003 прийнятий інженером «Промтехресурс» (наказ № 2/06-к від 31.01.2003);

- 31.03.2003 звільнений за власним бажанням (наказ № 3/08-к від 31.03.2003).

Згідно військового квитка НОМЕР_2 позивач проходив дійсну військову службу з 23 листопада 1988 по 15 листопада 1990 року.

Згідно довідки уточнюючої особливий характер роботи і умов праці, необхідних для визначення пільгової пенсії № 14/414 від 24.12.2020 позивач працював на «Запорізькому залізорудному комбінаті»:

- з 11 травня 1987 по 22 червня 1987 підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею;

- з 01 жовтня 1987 по 30 листопада 1987 підземним кріпильником з повним робочим днем під землею;

- з 22 серпня 1988 по 04 листопада 1988 1987 підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею;

- з 28 січня 1991 по 10 грудня 1991 підземним кріпильником з повним робочим днем під землею;

- з 11 грудня 1991 по 10 грудня 1991 підземним кріпильником з повним робочим днем під землею.

Пільговий стаж за списком № 1 складає 04 роки 01 місяць 02 дні.

Згідно форми РС-право від 31.12.2024, позивачу не зараховано до стажу періоди роботи: з 22.08.1988 по 04.11.1988, з 19.09.1994 по 11.07.1995, з 24.07.1995 по 05.02.1997, з 29.11.2000 по 13.01.2003, з 10.04.2003 по 31.12.2003.

В матеріалах справи наявні:

- диплом НОМЕР_3 , відповідно до якого позивач в 1984 році вступив до Дніпрорудненського індустріального технікуму і 1988 закінчив названий технікум за спеціалізацією розробка родовищ, присвоєно кваліфікацію гірничого техніка;

- свідоцтво про зміну прізвища НОМЕР_4 , відповідно до якого позивач змінив прізвище з « ОСОБА_2 » на « ОСОБА_1 »;

- накази про атестацію робочих місць Запорізького залізорудного комбінату від 20 грудня 1996 № 559.

Позивач додав додаткові пояснення, в яких просив долучити читабельну копія трудової книжки позивача, а саме сторінки з 14 по 17 де позивач працював з 03.06.1998 року приказ №18 від 03.06.1998 по 10.06.1998 приказ № 20 від 10.06.1998 (запис трудової книжки НОМЕР_5 ) на посаді інженера МТС, та з 29.11.2000 протокол № 2 від 29.11.2000 по 13.01.2003 року Приказ № 1/к від 13.01.2003 (запис трудової книжки № НОМЕР_6 ) на посаді директора в ТОВ "Пріма-Універсал", з 31.01.2003 приказ "2/06-к від 31.01.2003 по 31.03.2003 приказ № 3/08-к від 31.03.2003 (запис в трудовій книжці 24-25) на посаді інженера в ПП "Промтехресурс", з 10.04.2003 приказ № 3 від 10.04.2003 по 31.12.2003 приказ № 9 від 31.12.2003 (запис в трудовій книжці 26-27) на посаді ТОВ "Енергоспецтехнології".

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що формальні неточності в документах не можуть бути підставою для обмеження права особи на соціальний захист.

Також суд першої інстанції зазначив, що не нарахування та несплата страхувальником страхових внесків за позивача у спірні періоди, не може бути підставою для неврахування при призначенні застрахованій особі пенсії, заробітної плати з якої не нараховані страхові внески.

Оцінка суду.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, а також регулювання порядку формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначені Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV (далі- Закон № 1058).

На підставі частини другої статті 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

На підставі частини п`ятої статті 114 Закону № 1058 у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.

Статтею 62 Закону № 1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок № 637).

На підставі пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку № 637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації, з метою визначення права на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, необхідне лише у двох випадках:

-відсутність трудової книжки;

-відсутність необхідних записів в трудовій книжці.

На час первинного заповнення трудової книжки позивача діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СССР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 162 прийом на роботу без трудової книжки не допускається.

Згідно пунктів 2.2, 2.3 Інструкції № 162 заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийому на роботу. Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, перевід на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а при звільненні у день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу.

На підставі пункту 1.4 Інструкції № 162 питання, пов`язані з порядком ведення трудових книжок, їх зберігання, виготовлення, постачання за обліку, врегульовано постановою Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 Про трудові книжки робітників та службовців та даною Інструкцією.

Відповідно до пункту 18 постанови Ради Міністрів СССР та ВЦСПС від 06.09.1973 № 656 "Про трудові книжки робітників та службовців" відповідальність за своєчасне та правильне заповнення трудових книжок, за їх облік, зберігання та видачу несуть спеціально уповноважені особи, що призначені наказом керівника підприємства, установи, організації.

У період внесення записів про роботу позивача у спірні періоди після 1993, порядок ведення трудових книжок визначався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58 (далі - Інструкція № 58).

На підставі пункту 2.6. Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

Відповідно до абзацу 2 пунтку 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань призначення пенсії.

При цьому, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для обмеження права особи на соціальний захист.

Недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки для особи, яка допустила такі порушення.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 у справі № 677/277/17.

З огляду на вищевикладене пенсійним органом протиправно не зараховано до страхового стажу позивача згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 07.09.1987 періоди роботи: з 28.01.1991 по 01.08.1993 - оскільки дата наказу на звільнення суттєво відрізняється від дати звільнення; з 01.08.1993 по 08.09.1997 - оскільки дата наказу на прийом суттєво відрізняється від дати прийняття на роботу; з 03.06.1998 по 10.06.1998 - оскільки в даті наказу на звільнення мається необумовлене виправлення та до пільгового стажу за списком № 1 періоди роботи з 11.05.1987 по 22.06.1987 та з 01.10.1987 по 30.11.1987 та з 22.08.1988 по 04.11.1988 та з 23.11.1988 по 15.11.1990 з 28.01.1991 по 08.09.1994.

Відповідно до частини 6 статті 20 Закону № 1058-IV страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду.

Згідно з частиною 12 статті 20 Закону № 1058-IV страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.

Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (частина 3 статті 24 Закону № 1058).

Статтею 106 Закону України № 1058-IV передбачено, що відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

У відповідності до статті 4 Закону України від 08 липня 2010 року № 2464-VI Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - Закон № 2464-VI) платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством.

Згідно із частинами 11 та 12 статті 9 Закону № 2464-VI у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

З огляду на положення частин 1 та 2 статті 24 Закону № 1058-IV, законодавцем визначено дві обов`язкові умови для включення стажу роботи особи до страхового стажу, а саме:

1) особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню;

2) сплата страхових внесків у сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Як вказано у частині 2 статті 24 Закону № 1058-IV, даними, за якими територіальними органами Пенсійного фонду України обчислюється страховий внесок, зокрема й щодо сплати страхових внесків, є дані, що містяться в системі персоніфікованого обліку в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Таким чином, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, та вказані внески підлягають сплаті незалежно від його фінансового стану.

За загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, а також не внесення відомостей по спеціальному стажу не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27.03.2018 у справі № 208/6680/16-а (2а/208/245/16), від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та від 20.03.2019 у справі № 688/947/17.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам, відсутність відомостей про сплату ним страхових внесків, не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи та не може бути підставою для відмови у врахуванні заробітної плати за вказані спірні періоди.

З огляду на викладене, відповідачем протиправно не зараховано до страхового стажу позивача період з 31.01.2003 по 31.03.2003.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення адміністративного позову.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судове рішення в межах доводів апеляційної скарги є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Як визначено пунктами 3 та 8 частини шостої статі 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, а також типові справи.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Таким чином зазначена справа відноситься до справ незначної складності, тому судове рішення за наслідками апеляційного розгляду в цій справі касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 200/91/25 залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2025 року у справі № 200/91/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її ухвалення 02 червня 2025 року є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено 02 червня 2025 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Т.Г. Гаврищук

Е.Г. Казначеєв