Справа № 420/3542/25
Суддя: Ступакова І.Г.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2025 р.м. ОдесаСправа № 420/3542/25

Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М. Дата і місце ухвалення: 04.04.2025р., м. Одеса
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду

у складі:

головуючого Ступакової І.Г.

суддів Бітова А.І.

Лук`янчук О.В.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 31.12.2024р. №49 про відмову у переведенні та здійсненні нарахування і виплати ОСОБА_1 з 25.12.2024р. пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ;

- зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області перевести та здійснити нарахування і виплату ОСОБА_1 з 25.12.2024р. пенсію державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби період служби в органах державної служби з 11.07.1994р. по 04.11.1995р., з 04.11.1995р. по 14.03.2005р., з 23.05.2005р. по 17.12.2014р. із урахуванням довідок про складові заробітної плати №313/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р. та №314/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області, де отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Однак, рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 31.12.2024р. №49 позивачу відмовлено в задоволенні його заяви з посиланням на те, що його стаж державної служби становить тільки 8 років 9 місяців 3 дні. При цьому, територіальним органом ПФУ протиправно не враховано до стажу роботи, який дає право на пенсію державного службовця, періодів роботи ОСОБА_1 в державних органах з 11.07.1994р. по 17.12.2014р., що в сукупності становить більше 20 років та про що містяться відповідні записи у трудовій книжці. Позивач стверджував, що у нього наявні всі необхідні умови, визначені частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІ, пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII для призначення йому пенсії за віком.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04.04.2025р. позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 31.12.2024р. №49 про відмову у переведенні та здійсненні нарахування і виплати ОСОБА_1 з 25.12.2024р. пенсії державного службовця за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періоди служби в органах державної служби з 11.07.1994р. по 04.11.1995р., з 04.11.1995р. по 14.03.2005р., з 23.05.2005р. по 17.12.2014р. із урахуванням довідок про складові заробітної плати №313/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р. та №314/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.12.2024р. про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наведеної судом в рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ГУ ПФУ в Тернопільській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 484,48 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення від 04.04.2025р. з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В своїй скарзі апелянт зазначає, що при вирішенні спору судом першої інстанції не надано належної правової оцінки посиланням відповідача на те, що розділом ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування того чи іншого періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Під час розгляду наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 працював в органах державної податкової служби, де йому присвоювалися спеціальні звання. Однак, періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєні спеціальні чи персональні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. №1058-IV.

25.12.2024р. позивач звернувся до ГУ ПФУ в Одеській області із заявою про перехід з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII.

До заяви позивачем, серед іншого, додано довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії №313/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р. та №314/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р., видані Головним управлінням ДПС в Одеській області.

Відповідно до п.п.4.1 та 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за №1566/11846, заяву позивача за принципом екстериторіальності передано для розгляду до ГУ ПФУ в Тернопільській області.

Рішенням ГУ ПФУ в Тернопільській області від 31.12.2024р. №49 позивачу відмовлено у переведені з пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV на пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу» у зв`язку з відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців.

Так, у рішенні вказано, що Законом визначене право на пенсійне забезпечення державних службовців відповідно до статті 37 Закону України №3723-ХІІ «Про державну службу». Право особи на призначення пенсії відповідно до Закону №889-VIII визначається відповідністю займаної посади до посад, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ, де визначено сім категорій посад державних службовців, в залежності від яких встановлюються ранги державних службовців. Основним критерієм, який визначає підстави для зарахування періоду роботи особи на посаді державного службовця до стажу, який дає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ, є встановлення за займаною посадою відповідного рангу. Відповідно до статті 3 Закону №889-VIII його дія не поширюється, зокрема, на працівників інших органів, яким присвоюються спеціальні звання, якщо інше не передбачено законом.

Згідно поданих документів ОСОБА_1 за зверненням від 25.12.2024р., зокрема довідок №313/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р. та №314/15-32-10-02-12 від 20.12.2024р., дійсно працював у державній податковій інспекції Одеської області на посадах, які не відносяться до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ, тобто дія Закону України «Про державну службу» №889-VIII не поширюється на працівників податкової служби.

Згідно трудової книжки від 10 жовтня 1983 року НОМЕР_1 заявник працював на посадах, що дає право на пенсію державного службовця, тільки 8 років 9 місяців 3 дні.

Не погоджуючись з правомірністю вказаного рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , дійшов висновку, що на момент звернення позивача до відповідача із заявою про переведення на пенсію державного службовця, позивачем було дотримано всіх необхідних вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону №3723-ХІІI і пунктами 10, 12 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення Закону №889-VІІІ для призначення пенсії у відповідності до вимог статті 37 Закону №3723-ХІІ, а саме: він досяг необхідного віку, його страховий стаж складає не менше 20 років, що підтверджується записами в його трудовій книжці. При цьому, суд зазначив про неправомірність неврахування спірних періодів роботи ОСОБА_1 до стажу, який дає право на призначення пенсії державного службовця, оскільки посадові особи державної податкової служби, яким присвоєні спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону №3723-XII. А відтак, за висновками суду, рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 31.12.2024р. №49 є протиправним та підлягає скасуванню із зобов`язанням ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.12.2024р. про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наведеної судом в рішенні.

Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.

До 01 травня 2016 року умови пенсійного забезпечення державних службовців визначалися Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993р. №3723-ХІІ (далі -Закон №3723-ХІІ).

01.05.2016р. набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015р. №889-VIII (далі - Закон №889-VIII), що регулює, зокрема, порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців.

Пункт 8 розділу ХІ «Прикінцеві та Перехідні положення» Закону №889-VІІІ передбачає, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Згідно з п.10 і 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ мають право особи, які на день набрання чинності Законом №889-VIII:

1) мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України;

2) займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст.25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право, зокрема, жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ст.1 ст.28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Верховний Суд, у постанові від 22.05.2024р. у справі №500/1404/23 зазначив, що для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ після 01.05.2016р. є дотримання сукупності вимог, визначених ч.1 ст.37 Закону №3723-ХІІ і Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII, а саме: щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Тобто, за наявності у особи станом на 01.05.2016р. певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016р. на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Спірні правовідносини у цій справі стосуються переведення позивача на пенсію державного службовця згідно із пунктами 10, 12 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII та відповідно до статті 37 Закону №3723-ХІІ. На час звернення із відповідною заявою позивач отримував пенсію за віком, призначену за нормами Закону №1058-IV.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 від 10.10.1983р. у період з 11.07.1994р. по 04.11.1995р. позивач працював на посаді виконуючого обов`язки завідувача відділу економічного та соціального розвитку виконавчого комітету районної ради народних депутатів. На відповідній посаді позивачу встановлено 13 ранг державного службовця.

08.09.1994р. ОСОБА_1 прийняв посаду державного службовця.

У період з 04.11.1995р. по 12.04.2001р. ОСОБА_1 працював на різних посадах в Кілійській районній державній адміністрації.

01.07.1997р. позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця.

У період з 12.04.2001р. по 15.06.2004р. позивач працював в органах державної податкової служби, де йому присвоєно спеціальні звання радник податкової служби ІІІ рангу (12.04.2001р.), радник податкової служби І рангу (10.09.2002р.).

У період з 15.06.2004р. по 14.03.2005р. ОСОБА_1 працював на посаді голови районної державної адміністрації, де йому присвоєно 17.06.2004р. 5 ранг державного службовця.

У період з 23.05.2005р. по 26.05.2010р. позивач працював в органах державної податкової служби.

Зі змісту рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 31.12.2024р. №49 слідує, що органом ПФУ враховано роботу позивача на посадах, що дає право на пенсію державного службовця, тільки 8 років 9 місяців 3 дні.

При цьому, органом ПФУ не конкретизовано, які саме періоди враховано до відповідного стажу, проте вбачається, що відповідачем заперечується можливість зарахування до стажу держслужби періодів роботи ОСОБА_1 в органах державної податкової служби.

У спірний період трудової діяльності позивача чинним був Порядок обчислення стажу державної служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994р. №283 (далі - Порядок №283), який втратив чинність 01.05.2016р.

Пунктом 1 Порядку №283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), серед іншого, на посадах державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Таким чином, Порядок №283 передбачав, що до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах державної податкової служби.

Документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи (п.4 Порядку №283).

Трудова книжка ОСОБА_1 підтверджує безперервність його роботи на різних посадах в органах державної податкової служби в період з 12.04.2001р. по 15.06.2004р. та з 23.05.2005р. по 26.05.2010р.

Водночас, присвоєння спеціального звання не може слугувати підставою для відмови у зарахуванні періодів роботи в органах державної податкової служби, враховуючи наступне.

Частиною 17 статті 37 Закону №3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, законодавством, яке діяло в період роботи (служби) позивача та яке діє на теперішній час, визначено, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону №3723-ХІІ.

Вказане підтверджується також положенням п.7 ч.2 ст.46 Закону №889-VIII, згідно з яким до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

Окрім того, ч.2 ст.46 Закону №889-VIII та Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №229 від 25.03.2016р. (далі Порядок №229), які діють з 01.05.2016р., закріплено, що до стажу державної служби зараховується, зокрема, час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання.

При цьому, спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990р. №509-XII «Про державну податкову службу в Україні», який був чинний до 19.11.2012р. (далі - Закон №509-XII).

Згідно ст.6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються КМУ і фінансуються з державного бюджету.

Частиною 5 статті 15 Закону №509-XII установлено, що правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом №3723-ХІІ.

Відповідно до ч.4 ст.15 Закону №509-XII службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).

Тобто, цією нормою було встановлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами ст.12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Частинами 7, 8 статті 15 Закону №509-XII передбачено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.

Законом України від 05.07.2012р. №5083-VI «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо державної податкової служби та у зв`язку з проведенням адміністративної реформи в Україні», який набрав чинності 12.08.2012р., доповнено Податковий кодекс України розділами XVIII-1 та XVIII-2, у тому числі статтею 344.

Так, згідно п.344.1 ст.344 ПК України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу» При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Верховний Суд України у постанові від 22.10.2013р. у справі №21-340а13 зазначив, що аналіз положень ст.37 Закону України «Про державну службу», Закону України «Про державну податкову службу в Україні» дає підстави вважати, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII.

Вказаний правовий висновок підтримано Верховним Судом в подальшому, зокрема, у постановах від 03.07.2018р. у справі №586/965/16-а, від 18.03.2021р. у справі №500/5183/17, від 19.12.2023р. у справі №600/947/23-а.

Згідно ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців з певними особливостями, а саме: присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців, тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

На підставі викладеного у сукупності колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби періодів його роботи:

з 11.07.1994р. по 04.11.1995р. у виконавчому комітеті районної ради народних депутатів, де позивач прийняв посаду державного службовця та йому призначено 13 ранг державного службовця;

з 04.11.1995р. по 12.04.2001р. на різних посадах в Кілійській районній державній адміністрації, де позивачу присвоєно 12 ранг державного службовця;

з 12.04.2001р. по 15.06.2004р. в органах державної податкової служби, де йому присвоєно спеціальні звання радник податкової служби ІІІ рангу (12.04.2001р.), радник податкової служби І рангу (10.09.2002р.);

з 15.06.2004р. по 14.03.2005р. на посаді голови районної державної адміністрації, де йому присвоєно 5 ранг державного службовця;

з 23.05.2005р. по 26.05.2010р. в органах державної податкової служби.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області зарахувати до стажу державної служби ОСОБА_1 періоду його роботи з 27.05.2010р. по 17.12.2014р., оскільки після звільнення 26.05.2010р. з органів ДПС (запис 39 в трудовій книжці) до 06.07.2011р. позивач не був працевлаштований, а з 06.07.2011р. по 17.12.2014р. перебував на посаді в корпорації виробничих та комерційних підприємств «Союз».

Підсумовуючи викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність рішення ГУ ПФУ в Тернопільській області від 31.12.2024р. №49 та його скасування, а також щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Тернопільській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 25.12.2024р. про призначення/перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наведеної судом в рішенні.

Натомість, висновок суду першої інстанції в частині зазначення періодів, які ГУ ПФУ в Тернопільській області зобов`язане зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби, колегія суддів вважає таким, що зроблено з не повним з`ясуванням обставин справи.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, не повне з`ясування судом обставин справи.

Частиною четвертою статті 317 КАС України передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів, на підставі п.1 ч.1 ст.317 КАС України, вважає за необхідне змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції від 04.04.2025р., шляхом викладення абзацу третього його резолютивної частини в наступній редакції: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу», періодів роботи позивача з 11.07.1994р. по 04.11.1995р., з 04.11.1995р. по 12.04.2001р., з 12.04.2001р. по 15.06.2004р., з 15.06.2004р. по 14.03.2005р. та з 23.05.2005р. по 26.05.2010р.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. «а»-«г» п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 311, п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року змінити шляхом викладення абзацу третього його резолютивної частини в наступній редакції:

«Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу державної служби, який дає право на призначення пенсії на підставі Закону України «Про державну службу», періодів роботи позивача з 11.07.1994р. по 04.11.1995р., з 04.11.1995р. по 12.04.2001р., з 12.04.2001р. по 15.06.2004р., з 15.06.2004р. по 14.03.2005р. та з 23.05.2005р. по 26.05.2010р.».

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Повний текст судового рішення виготовлений 02 червня 2025 року.

Головуючий: І.Г. Ступакова

Судді: А.І. Бітов

О.В. Лук`янчук