Справа № 580/8017/24
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/8017/24 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Карпушової О.В., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України, Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ начальника Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України від 25.07.2024 № 40 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» старшого оперуповноваженого 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України у виді догани.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представником Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України було подано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з липня 2022 року працює старшим оперуповноваженим 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) Управління стратегічних розслідувань в Черкаській області Департаменту стратегічних розслідувань Національної поліції України.

Згідно з витягом з наказу від 25.10.2022 № 2056 «Про закріплення табельної та автоматичної вогнепальної зброї на постійне носіння і зберігання» за ОСОБА_1 закріплена табельна вогнепальна зброя НОМЕР_1, 1982 р. на постійне носіння і зберігання. Також відповідно до зазначеного наказу працівникам, за якими закріплена зброя, неухильно виконувати вимоги розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України затвердженою наказом МВС України від 11.10.2018 № 828.

Відповідно до змісту рапорту від 10.07.2024 т.в.о. заступника начальника 1-го відділу УСР в Черкаській області ДСР НП України ОСОБА_2 (№ ДСР НПУ № 6409-2024 від 12.07.2024) 10.07.2024 в ході перевірки виконання вказівки щодо здачі до кімнати зберігання зброї чергової частини УОАЗОР ГУНП в Черкаській області закріпленої на постійне зберігання та носіння табельної вогнепальної зброї працівниками 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) УСР в Черкаській області (лист ГУНП в Черкаській області від 09.07.2024 № 4416-2024 (18004)), виявлено факт порушення службової дисципліни ОСОБА_1 . Так, з 03.06.2024 ОСОБА_1 на службу не виходить, оскільки перебуває на лікарняному, проте закріплену за ним табельну вогнепальну зброю здав до кімнати зберігання зброї чергової частини УОАЗОР ГУНП в Черкаській області тільки 01.07.2024 (через 28 днів) (а. с. 25).

Наказом Управління від 12.07.2024 № 39 «Про призначення та проведення службового розслідування» призначено службове розслідування за рапортом т.в.о. заступника начальника 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) УСР в Черкаській області ДСР НП України ОСОБА_2 від 12.07.2024 № 6409-2024 щодо порушення вимог наказу МВС України від 11.10.2018 № 828 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України» ОСОБА_1 , у формі письмового провадження (а. с. 22, 23).

З рапорту заступника начальника 7-го відділу (моніторингу та координації) УСР в Черкаській області ДСР НП України ОСОБА_4 вбачається, що в ході розмови підполковник поліції ОСОБА_3 повідомив, що відповідно до записів в Книзі видачі та приймання озброєння чергової частини УОАЗОР ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_1 отримав табельну вогнепальну зброю НОМЕР_1 на постійне зберігання 13.03.2024 та здав до кімнати зберігання зброї 01.07.2024 (а. с. 26).

Наказом Управління від 25.07.2024 № 40 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп. 2 п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.38 та 2.18. посадових інструкцій, вимог п. 13 розділу VI наказу МВС України від 11.10.2018 № 828 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України», а саме в частині: «якщо тимчасово немає потреби в табельній вогнепальній зброї, боєприпасах і спеціальних засобах, виданих для постійного зберігання і носіння, зброя і патрони до неї підлягають обов`язковому здаванню на час відсутності для зберігання до кімнати зберігання зброї чергової частини» старшому оперуповноваженому 1-го відділу (боротьби з організованими злочинними групами та злочинними організаціями) УСР в Черкаській області ДСР НП України капітану поліції ОСОБА_1 оголошено догану.

Відповідно до змісту оскаржуваного наказу від 25.07.2024 № 40 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» встановлено, що з 03.06.2024 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, на службу не виходив, доручення керівництва 1-го відділу УСР в Черкаській області не виконував, проте закріплену за ним табельну вогнепальну зброю НОМЕР_1, 1982 р. (наказ ГУНП в Черкаській області «Про закріплення табельної та автоматичної вогнепальної зброї на постійне носіння і зберігання» № 2056 від 25.10.2022) здав до кімнати зберігання зброї чергової частини УОАЗОР ГУНП в Черкаській області тільки 01.07.2024 (через 28 днів).

Не погоджуючись із вищевказаним наказом, вважаючи його необґрунтованим та такими, що прийнятий із порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію від 02.07.2015 №580-VIII» (далі - Закон № 580-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону №580-VIII встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Припасами ч.1 ст.2 Закону №580-VIII визначено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Частиною 1 ст.6 Закону №580-VIII визначено, що поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону №580-VIII поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Частиною першою статті 18 Закону №580-VIII встановлено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною першою статті 19 Закону №580-VIII визначено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі №815/4478/16.

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Закон України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут).

Згідно із частинами першою, другою статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частиною першою статті 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Згідно із частиною першою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

При цьому, згідно з частиною другою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

У контексті положень частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Положеннями статті 14 Закону Дисциплінарного статуту встановлено наступне.

Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Відповідно до положень статті 16 Дисциплінарного статуту службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російською федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який триває на момент розгляду даної справи.

Розділом V Дисциплінарного статуту визначено особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану.

Так, згідно ст. 26 Дисциплінарного статуту у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.

Службове розслідування за фактом порушення поліцейським службової дисципліни може проводитися як дисциплінарною комісією, так і однією особою, у тому числі безпосередньо уповноваженим керівником, який одноособово здійснює передбачені Статутом повноваження дисциплінарної комісії (далі - уповноважена особа).

Службове розслідування має бути завершене протягом 15 календарних днів з дня його призначення уповноваженим керівником. У разі потреби цей строк може бути продовжений керівником, який призначив службове розслідування, але не більш як на 15 календарних днів.

Частиною 5 ст. 26 Дисциплінарного статуту передбачено, що за результатами службового розслідування уповноважена особа складає висновок. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, висновок не складається, а обставини вчинення дисциплінарного проступку відображаються в наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності або в довідці про відсутність в діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку.

Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. У разі проведення службового розслідування безпосередньо керівником, який його призначив, днем завершення службового розслідування є день підписання наказу про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності або довідки про відсутність в діях поліцейського дисциплінарного проступку, яка підлягає реєстрації в органі поліції (ч. 6 ст. 26 Дисциплінарного статуту).

Частинами 1, 2 ст. 27 Дисциплінарного статуту визначено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.

Якщо поліцейський, викликаний уповноваженою особою у визначеному цією статтею порядку, не з`явився та не повідомив про наявність поважних причин свого неприбуття, він вважається таким, що відмовився від надання пояснень, про що уповноваженою особою складається акт (ч. 3 ст. 27 Дисциплінарного статуту).

Частиною 1 ст. 29 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893 (далі Порядок № 893), визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Згідно з пунктами 4, 7, 13, 14 розділу V Порядку № 893 службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.

Розгляд справи дисциплінарною комісією проводиться зазвичай у формі письмового провадження.

Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, та інші особи можуть надавати усні або письмові пояснення (у тому числі з накладанням електронного цифрового підпису) щодо відомих їм відомостей про діяння, яке стало підставою для призначення службового розслідування.

Під час розгляду справи у формі письмового провадження поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, надає пояснення в письмовій формі.

Отже, в ході службового розслідування з`ясовуються обставини, з приводу яких воно було призначене, встановлюється наявність чи відсутність вини порушника у вчиненні дисциплінарного проступку, обставини, що пом`якшують чи обтяжують ступінь його відповідальності, а також ставлення до скоєного, та в разі підтвердження факту вчинення дисциплінарного проступку виконавцем службового розслідування вноситься пропозиція про застосування до винної особи конкретного дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктами 1, 2 розділу VI Порядку № 893 зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу. Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

Пунктом 7 розділу V Порядку № 893 передбачено, що збирання та перевірка матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського у разі розгляду справи у формі письмового провадження здійснюються зазвичай шляхом: одержання пояснень щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб; одержання в органах, закладах, установах поліції та їх підрозділах чи за запитом в інших органах державної влади та органах місцевого самоврядування необхідних документів або їх копій та долучення до матеріалів справи; отримання консультацій спеціалістів з питань, що стосуються службового розслідування. У разі розгляду справи у формі письмового провадження рішення дисциплінарною комісією приймається без повідомлення та (або) виклику інших учасників службового розслідування на підставі наявних у справі матеріалів.

Пунктами 1 та 4 розділу VII Порядку № 893 встановлено, що у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.

Поліцейський має право оскаржити застосоване до нього дисциплінарне стягнення в порядку та строки, визначені статтею 24 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Як встановив суд відповідно до записів в Книзі видачі та приймання озброєння чергової частини УОАЗОР ГУНП в Черкаській області капітан поліції ОСОБА_1 13.03.2024 отримав табельну вогнепальну зброю НОМЕР_1 на постійне зберігання та здав її до кімнати зберігання зброї 01.07.2024.

Підставою для проведення службового розслідування слугувало звернення 10.07.2024 т.в.о. заступника начальника 1-го відділу УСР в Черкаській області ДСР НП України ОСОБА_2 з рапортом щодо можливого вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 .

На підставі наказу Управління від 12.07.2024 № 39 призначено службове розслідування у формі письмового провадження та наказом Управління від 25.07.2024 № 40 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» за вчинення дисциплінарного проступку, що виразилось у порушенні вимог пп. 2 п. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», п. 2 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, пунктів 2.38 та 2.18. посадових інструкцій, вимог п. 13 розділу VI наказу МВС України від 11.10.2018 № 828 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України», а саме в частині: «якщо тимчасово немає потреби в табельній вогнепальній зброї, боєприпасах і спеціальних засобах, виданих для постійного зберігання і носіння, зброя і патрони до неї підлягають обов`язковому здаванню на час відсутності для зберігання до кімнати зберігання зброї чергової частини» ОСОБА_1 оголошено догану.

Відповідно до змісту наказу від 25.07.2024 № 40 з 03.06.2024 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, на службу не виходив, доручення керівництва 1-го відділу УСР в Черкаській області не виконував, проте закріплену за ним табельну вогнепальну зброю НОМЕР_1, 1982 р. (наказ ГУНП в Черкаській області «Про закріплення табельної та автоматичної вогнепальної зброї на постійне носіння і зберігання» № 2056 від 25.10.2022) здав до кімнати зберігання зброї чергової частини УОАЗОР ГУНП в Черкаській області тільки 01.07.2024 (через 28 днів).

При цьому, факт не здачі позивачем табельної вогнепальної зброї до кімнати зберігання зброї чергової частини УОАЗОР ГУНП в Черкаській області на час відсутності не є спірним у цій справі. Позивач не заперечує, що не здав табельну вогнепальну зброю до кімнати зберігання зброї чергової частини під час перебування на лікуванні. Однак, позивач вважає, що дисциплінарне стягнення застосоване до нього з порушенням вимог Дисциплінарного статуту.

Суд, надаючи оцінку правомірності прийнятого Управлінням наказу від 25.07.2024 № 40 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», яким застосуванню до позивача дисциплінарного стягнення у виді догани, виходить з такого.

Організацію забезпечення зброєю, боєприпасами, спеціальними засобами, засобами індивідуального захисту, приладами та іншим захисним спорядженням (далі - озброєння) у Національній поліції України, їх зберігання та експлуатацію визначено Інструкцією з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України затвердженою наказом МВС України від 11.10.2018 № 828 (далі Інструкція № 828).

Відповідно до п. 8 розділу IV Інструкції №828 заборонено видавати озброєння поліцейським, які перебувають у відпустці, відсторонені від посади, учинили діяння, що містить ознаки злочину, або щодо яких проводиться службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни, чи за наявності інших обмежувальних умов, визначених законодавством України.

Згідно з п. 13 розділу VI Інструкції № 828 у разі направлення поліцейського на стаціонарне лікування, навчання, виїзду його за межі України, а також якщо тимчасово немає потреби в табельній вогнепальній зброї, боєприпасах і спеціальних засобах, виданих для постійного зберігання і носіння, зброя і патрони до неї підлягають обов`язковому здаванню на час відсутності для зберігання до КЗЗ чергової частини, а спеціальні засоби - відповідальному за озброєння.

Згідно з витягом з наказу від 25.10.2022 № 2056 «Про закріплення табельної та автоматичної вогнепальної зброї на постійне носіння і зберігання» працівникам, за якими закріплена зброя, неухильно виконувати вимоги розділу VI Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України затвердженою наказом МВС України від 11.10.2018 № 828.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.02.2016 № 70 затверджено Інструкцію із заходів безпеки при поводженні зі зброєю (далі Інструкція № 70).

Згідно з п. 2 розділу ІІІ зазначеної Інструкції вогнепальна зброя і боєприпаси після виконання службових обов`язків або в разі відсутності потреби негайно здаються на зберігання до чергової частини органу (закладу, установи) поліції.

У той же час, відповідно витягу з наказу від 25.10.2022 № 2056 «Про закріплення табельної та автоматичної вогнепальної зброї на постійне носіння і зберігання» за ОСОБА_1 закріплена табельна вогнепальна зброя НОМЕР_1, 1982 р. на постійне носіння і зберігання.

Як було зазначено вище, згідно з п. 13 розділу VI Інструкції № 828 якщо тимчасово немає потреби в табельній вогнепальній зброї, виданих для постійного зберігання і носіння, зброя підлягає обов`язковому здаванню на час відсутності для зберігання до КЗЗ чергової частини.

Отже, позивач, перебуваючи на амбулаторному лікуванні, не виконував службові обов`язки, а тому тимчасово не мав потреби в табельній вогнепальній зброї, отже мав обов`язок здати її.

Водночас позивачем не заперечується факт здачі зброї 01.07.2024 (через 28 днів) після початку лікарняного (03.06.2024).

Таким чином, суд зазначає, що на весь час існування обставин, які зобов`язують здати закріплену вогнепальну зброю, а саме якщо тимчасово немає потреби в табельній вогнепальній зброї, позивач повинен був здати закріплену вогнепальну зброю до чергової частини УАЗОР ГУНП в Черкаській області.

Тобто, протягом всього періоду лікування (зокрема, з 03.06.2024 по 31.07.2024) закріплена за позивачем вогнепальна зброя повинна перебувати в черговій частині УАЗОР ГУНП в Черкаській області, а не у сейфі (металевому ящику) за місцем проживання позивача.

Позивач посилається на те, що він не був обізнаний про проведення службового розслідування щодо нього, тому не мав можливості надати пояснення щодо обставин справи. Стверджує, що наведене в акті від 25.07.2024 про відмову від надання пояснень не відповідає дійсності, оскільки він не відмовлявся від надання пояснень, адже його не викликали для їх надання. Також посилається на те, що табельна вогнепальна зброя зберігалася у металевому ящику за місцем проживання, що унеможливлювало доступ до неї сторонніх осіб. Крім того посилається на те, що заступник начальника ОСОБА_4 не мав права відбирати пояснення ОСОБА_2 від 24.07.2024 щодо вчинення позивачем дисциплінарного проступку, адже розслідування проводилося начальником УСР в Черкаській області ДСР НП України одноособово, і тому саме останній мав би опитувати ОСОБА_2 .

Суд критично ставиться до посилання ОСОБА_1 на те, що табельна вогнепальна зброя зберігалася у металевому ящику за місцем проживання позивача, що унеможливлювало доступ до неї сторонніх осіб, оскільки Інструкцією з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України, Інструкцією з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в Національній поліції України та іншими нормативно-правовими актами не передбачено іншого варіанта зберігання вогнепальної зброї якщо тимчасово немає потреби в табельній вогнепальній зброї як здача її на час відсутності для зберігання до КЗЗ чергової частини. Власну зареєстровану зброю особа зобов`язана зберігати в металевих ящиках, сейфах, спеціально виготовлених для зберігання зброї, за місцем їх постійного проживання у визначеному місці. Однак тримати у такому сейфі бойову зброю, яка видана у спірному випадку позивачу, як працівнику органів поліції, заборонено.

Щодо посилання позивача на те, що він не відмовлявся від надання пояснень, суд врахував таке.

Відповідно до акта від 25.07.2024 ОСОБА_1 відмовився надати пояснення щодо вчинення ним дисциплінарного проступку.

Частини 1- 3 ст. 18 Дисциплінарного статуту встановлюють, що під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема, надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються. Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.

Суд звертає увагу, що з матеріалів справи не вбачається можливим встановити, чи був позивач присутній під час складання зазначеного акта від 25.07.2024 про відмову надати пояснення. При цьому, ОСОБА_1 стверджує, що перебував 25.07.2024 на лікарняному.

Так, з інформаційної довідки з електронної системи охорони здоров`я вбачається, що позивач з 25.07.2024 по 29.07.2024 перебував на лікарняному (медичний висновок № 85ХТ-В8Р6-73НМ-6ВВН від 25.07.2024).

Водночас, суд враховує, що матеріали справи не містять належних доказів повідомлення позивача про проведення службового розслідування та виклику його для надання пояснень.

Суд наголошує на необхідності дотримання встановленої законом процедури прийняття відповідного індивідуального акта, проте звертає увагу, що саме по собі порушення такої процедури може бути підставою для скасування рішення суб`єкта владних повноважень лише за тієї умови, що таке порушення вплинуло або могло вплинути на правильність оскаржуваного рішення (у спірному випадку оскаржуваного наказу).

З матеріалів справи не вбачається, що під час надання пояснень позивач міг повідомити обставини, які б впливали на прийняття наказу про оголошення догани, а тому вказане порушення у даній справі є формальним і не слугує підставою для скасування оскаржуваного наказу.

Щодо відібрання заступником начальника ОСОБА_4 пояснень щодо обставин вчинення позивачем дисциплінарного проступку у т.в.о. заступника начальника ОСОБА_2 , а не начальником Управління ОСОБА_5, який проводив службове розслідування, то суд врахував наступне.

Частина 1. ст. 27 Дисциплінарного статуту передбачає, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.

Суд не вбачає підстав вважати, що заступник начальника ОСОБА_4 не є уповноваженою особою, яка може відібрати пояснення під час проведення службового розслідування в особи, обізнаної з обставинами вчинення дисциплінарного проступку.

Саме т.в.о. заступника начальника ОСОБА_2 10.07.2024 звернувся до начальника Управління ОСОБА_5 із рапортом щодо виявленого факту порушення позивачем службової дисципліни.

При цьому, пояснення т.в.о. заступника начальника ОСОБА_2 по суті є аналогічними зазначеним у рапорті від 10.07.2024 обставинам, тому їх відібрання є формальним та не є визначальним у проведеному службовому розслідуванні.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність спірного наказу, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Надаючи оцінку процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, суд вважає, що формальні порушення процедури не можуть мати наслідком скасування правильного по суті рішення, а саме у спірному випадку наказу начальника Управління від 25.07.2024 № 40 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Таким чином, як вірно було зазначено судом першої інстанції, позивач порушив вимоги щодо здачі табельної вогнепальної зброї до КЗЗ чергової частини рішення Управління на час його тимчасової відсутності у зв`язку з перебуванням на амбулаторному лікуванні, а тому навіть за умови дотримання відповідачем передбаченої законом процедури службового розслідування рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не могло бути іншим.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, а застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани прийнято відповідачем у межах, на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством.

Відповідно до положень частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення адміністративного позову.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 29 січня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя О.В.Карпушова

суддя В.В.Файдюк