Справа № 211/3883/25
Суддя: Гонтар А. Л.
Дата ухвалення: 2025-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Єдиний унікальний номер справи № 211/3883/25
Номер провадження 2-а/211/96/25
Рішення

іменем України

29 травня 2025 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області за головуванням судді Гонтар А.Л. з участю секретаря судового засідання Гаркушиної Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у письмовому провадженні адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративої відповідальності,

в с т а н о в и в:

16 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Довгинцівський районний суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови щодо притягнення його до адміністративої відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП.

Позовні вимоги він обґрунтував тим, що 06 березня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 полковник ОСОБА_2 ухвалив постанову № 68 по справі про адміністративне правопорушення, передбачене у ч. 3 ст. 210-1 КУпАП за не прибуття за викликом по повістці в ТЦК для оновлення даних, згідно з якою на нього накладено штраф у розмірі 17 000 грн.

Позивач не погоджується із зазначеною постановою за таких обставин.

Він вважає, що постанова є незаконною, оскільки повістку він не отримував, дані він своєчасно оновив.

Просить постанову скасувати, а справу закрити.

22 квітня 2025 року суд відкрив провадження у зазначеній справі та призначив її розгляд в судовому засіданні на 01 травня 2025 року (а.с.16-17).

09 травня 2025 року надійшов письмовий відзив відповідача на позовну заяву, згідно з яким представник відповідача посилається на таке, 02 січня 2025 року була сформована за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів повістка № 1616409 яка відправлена засобами поштового зв`язку, рекомендованим листом з повідомленням, трек номер поштового відправлення 050 .

Вказане поштове відправлення не отримав ОСОБА_1 .

Відповідно до вказаної повістки військовозобов`язаний мав прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 06 березня 2025 року. Відомостей щодо зміни адреси (місця мешкання/місця реєстрації), поважності/неможливості прибуття військовозобов`язаним до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 не надано.

Зважаючи на викладене 22 січня 2025 року до ГУНП направлено електронне звернення за №Е1112377 , щодо доставлення/супроводження громадянина військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

28 лютого 2025 року ОСОБА_1 був доставлений/супроводжений працівниками ГУНП.

Таким чином, в діях ОСОБА_1 присутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого у ч.3 ст. 210-1 КУпАП.

З огляду на викладене 28 лютого 2025 року уповноважена особа ІНФОРМАЦІЯ_2 склала протокол, щодо вчинення правопорушення передбаченого у ч. 3 ст. 210-1КУпАП.

Тобто 28 лютого 2025 року виявлено (встановлено) особу правопорушника та складено протокол, щодо вчинення правопорушення передбаченого у ч. 3 ст. 210 КУпАП.

При складанні протоколу військовозобов`язаний був ознайомлений зі своїми правами та обов`язками визначеними у ст. 63 Конституції України, у ст. 256, 268 КУпАП.

Військовозобов`язаний копію протоколу отримав особисто, у протоколі надавав особисті пояснення. Просять у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі (а.с.25-35 ).

Представник позивача просить розглядати справу за відсутності позивача та представника позивача.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно із частиною третьою ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи та додані докази, висновує таке.

06 березня 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 Притков В.О. ухвалив постанову № 68 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 17 000,00 грн за адміністративне правопорушення, яке передбачено у частині 3 статті 210-1 КУпАП, що підтверджується копією вказаної постанови (а.с. 12 ).

Відповідно до зазначеної постанови 27 лютого 2025 року гр. України ОСОБА_1 , як військовозобов`язаний був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де було встановлено, що він своєчасно не прибув за викликом для уточнення облікових даних, чим порушив правила перебування військовозобов`язаних на військовому обліку відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів затверджених Постановою КМУ

від 30.12.2022 № 1487, ч. 10 ст. 1 Закону України ''Про військовий обов`язок та військову службу'', ч. 1 ст. 22 Закону України ''Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію''.

Відповідно до скріншоту із застосунку "Резерв+" (паперової копії електронного документу) ОСОБА_1 має звання рядовий .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У приписах ч. 2 ст. 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У частині 1 статті 7 КУпАП України визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Процес притягнення до адміністративної відповідальності передбачає дотримання прав особи, яку притягують до такої відповідальності.

З матеріалів справи вбачається, що предметом оскарження є акт територіального центру комплектування (далі ТЦК) про притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення порядку уточнення даних військовозобов`язаного.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (міського) військового комісаріату для оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії районного (міського) військового комісаріату; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

Згідно зі статтею 235 КУпАП військові комісаріати розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення військовозобов`язаними чи

призовниками законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, , про неявку на виклик у військовий комісаріат, (статті 210, 210-1, 211 - 211-6).

Від імені військових комісаріатів розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право районні (міські) військові комісари.

У Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (Закон №3543-XII) встановлено правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначено засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Відповідно до статті 210 КУпАП, в редакції, яка діє з 19.05.2024, визначено покарання за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.

У частині 3 вказаної статті передбачено, зокрема, накладення штрафу на громадян за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Диспозиція частини третьої статті 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначені Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".

Відповідно до абзацу 2 частини першої статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу

Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.

Процедура оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів визначена Порядком проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (даліПорядок), затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України № 560 від 16.05.2024.

Згідно з пунктом 41 Порядку належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

1) у разі вручення повісткиособистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;

2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Зі змісту наведеного положення вбачається, що у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку резервіст або військовозобов`язаний вважається належним чином оповіщенним про виклик до районного (міського) ТЦК у разі проставлення у поштовому повідомленні (І) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою ТЦК під час уточнення своїх облікових даних або (ІІ) відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Суд зазначає, що у положеннях ч.3 ст. 37 та ч.11 ст. 38 Закону №2232-XII передбачено обов`язок призовників, військовозобов`язаних та резервістів після прибуття до нового місця проживання в семиденний строк стати на військовий облік, а також у разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), номерів засобів зв`язку та адреси електронної пошти

(за наявності електронної пошти), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку.

Згідно з абзацом 4 пункту 1 частини 2 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №3633-ІХ, під час дії Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року № 65/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 3 березня 2022 року № 2105-IX:

громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності

електронної пошти) та інші персональні дані: у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовомуобліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Аналіз викладених норм законодавства свідчить про те, що громадяни України, які перебувають на території України, та які перебувають на військовому обліку, мали три шляхи для уточнення своїх персональних даних з 18.05.2024 по 16.07.2024 (включно), а саме шляхом:

- прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання;

- шляхом прибуття самостійно до центру надання адміністративних послуг;

- через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).

Згідно з п. 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:

у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:

день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;

день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.

Проаналізувавши вищевказану норму в контексті обставин цієї справи, суд зазначає, що оскільки повістку № 1616409 надіслано ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку, належним підтвердженням оповіщення позивача про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Дружківка) є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку.

Водночас суд звертає увагу, що заявник заперечує факт його оповіщення.

У цій справі до предмету доказування входить, зокрема, встановлення порядку оповіщення позивача про необхідність з`явитись до ТЦК (докази надсилання повідомлення, її отримання, неотримання, причини неотримання, тощо). Однак жодного доказу щодо належного оповіщення позивача відповідач не надав, що виключає можливість встановлення відповідного факту. Натомість позивач відповідну обставину заперечує.

Але, як вбачається із копії конверту та довідки про причини повернення/

досилання не можливо встановити причину повернення рекомендованого листа.

Із відстеження встановлено, що поштове відправлення: прийнято 04 січня 2025 року у м. Київі, прибуло до відділення 84207 07 січня 2025 року (вівторок); повернення відправнику - відсутність адресата за вказаною адресою 14 січня 2025 року (вівторок).

Відповідно до графіку роботи відділення № 84207 (сайт Укрпошти) встановлено графік роботи даного відділення: Пн-Пт: 08:00-19:00, Сб: 08:00-18:00, Нд: 09:00-18:00.

Таким чином, суд зауважує, що поштове відправлення №1616409 було повернуто у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою, але доказів обізнаності позивача щодо наявності поштового відправлення не надано, а судом не встановлено, оскільки позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , тобто зазначену адресу обслуговує відділення НОМЕР_1 , але повістка була відправлена на відділення 84207.

Крім того, ОСОБА_1 надав довідку ВПО, згідно з якою він фактично мешкає за адресою АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 оновив дані 20 травня 2024 року, що підтверджує скріншот та витяг з Резерв+ (а.с. 9,40)

Тому суд констатує, що оскільки позивач не був належним чином оповіщений про виклик до відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , ним не було порушено вимоги зазначені у абз. 1 ч.1 та абз. 12 ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію» під час дії особливого періоду, тому у відповідача були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення.

Крім того, суд звертає увагу, що відповіднодо примітки до ст.210 КУпАП положення статей 210, 210-1 цього Кодексу не застосовуються у разі можливості отримання держателем Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів персональних даних призовника, військовозобов`язаного, резервіста шляхом електронної інформаційної взаємодії з іншими інформаційно-комунікаційними системами, реєстрами (у тому числі публічними), базами (банками) даних, держателями (розпорядниками, адміністраторами) яких є державні органи.

Тобто, якщо Міністерство оборони України як держатель такого реєстру може отримати відомості про особу шляхом синхронізації з іншими державними електронними реєстрами, то особу не може бути притягнуто до відповідальності за неповідомлення таких відомостей.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 викликався повісткою на 06 березня 2025 року для уточнення облікових даних. Зазначений виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не є первинним, оскільки відповідно до наявного військово-облікового документу з мобільного додатку "РЕЗЕРВ+" ОСОБА_1 , перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 (Дружківка). Категорія обліку "військовозобов`язаний". Номер в реєстрі "ОБЕРІГ" 4. Також вказано що дані уточнено 20 травня 2024 року (а.с.40).

Наведені обставини, підтверджують відсутність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 .

Суд не може самостійно опускати факти, які підлягають доведенню оскільки в такому випадку вдасться до припущень, що неприпустимо при доведеності вини особи поза розумним сумнівом.

Будь-які сумніви та протиріччя, які виникають при розгляді адміністративного позову про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення суд тлумачить на користь особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, дотримуючись приписів ст. 62 Конституції України.

У рішенні по справі "Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.

Отже, на підставі відповідної практики ЄСПЛ можливо зробити однозначний висновок, що суд не має права перебирати на себе функцію обвинувачення у справах про адміністративні правопорушення, які в розумінні Конвенції прирівнюються до кримінального провадження, оскільки в такому випадку суд перестає бути незалежним та неупередженим органом з розгляду спорів, що є безумовним порушенням зазначеним у ст.6 Конвенції в частині права кожного на справедливий суд. В цьому суд позбавлений можливості самостійно здійснювати збір додаткових доказів, що підтверджували б або спростовували б вину правопорушника, а отже судовий розгляд здійснюється на підставі наданих суду матеріалів.

Відповідно до ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вимоги зазначені у 139 КАС Українита задоволення позову, судовий збір підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 90, 139, 241, 246, 255, 286, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_3 про адміністративне правопорушення № 68 від 06 березня 2025 року на підставі якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмір 17000,00грн.

Справу про адміністративне правопорушення закрити.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн 50 коп за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 299 КАС України.

Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2025 року.

Суддя А.Л.Гонтар