Справа № 440/830/25
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 р. Справа № 440/830/25
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Русанової В.Б.,

Суддів: Бегунца А.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2025, (головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун) по справі № 440/830/25

за позовом ОСОБА_1

до Військової частини НОМЕР_1

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не розгляду рапорту ОСОБА_2 про звільнення його з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу";

- зобов`язати в/ч НОМЕР_1 розглянути рапорт ОСОБА_2 та звільнити його з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та прийняти відповідне рішення за результатами розгляду.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що він призваний на військову службу під час загальної мобілізації через введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, проходить військову службу по мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 . У зв`язку із сімейними обставинами (здійснення постійного догляду за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи) вирішив звільнитися із військової служби звернувшись до командира ВЧ НОМЕР_1 із рапортом та пакетом документів на підтвердження існування підстав для звільнення з військової служби на підставі підпункту "г" п. 2 ч.4 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною з числа осіб з інвалідністю II групи). Однак, відповідач за результатами розгляду рапорту позивача, останнього не звільнив.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 року відмовлено у задоволенні позову.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду , подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що його дружина ОСОБА_3 , є інвалідом 2 групи, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №534687 від 09.09.2024. Проте, відповідач безпідставно відмовив позивачу у звільненні з військової служби за призовом під час мобілізації.

Позивач зазначає, що командир Військової частини НОМЕР_1 , який наділений повноваженнями щодо вирішення питання звільнення з військової служби, рапорт ОСОБА_1 взагалі не розглядав, бо такий йому не надходив за таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкових висновків.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційних скарг, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що солдат ОСОБА_1 на посаді номера обслуги 1 кулеметного взводу 1 стрілецької роти стрілецького батальйону в/ч НОМЕР_1 проходить військову службу за призовом під час мобілізації, має дружину ОСОБА_3 , яка є інвалідом 2 групи, що вбачається із свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_2 від 19.02.2021, довідка МСЕК.

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №534687 від 09.09.2024, викладено висновок про умови та характер праці ОСОБА_3 : праця без тяжких фізичних та психо-емоційних навантажень.

Позивачем 02.10.2024 року подано відповідачу рапорт про звільнення з військової служби в запас ЗСУ за сімейними обставинами відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме - у зв`язку з необхідністю здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю II групи, до якого додано: паспорт громадянина України; паспорт дружини ОСОБА_3 ; картку платника податків ОСОБА_3 ; свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_2 від 19.02.2021; довідку до акта огляду МСЕК серії 12ААГ №534687 від 09.09.2024.

06.10.2024 за наслідками розгляду рапорту ОСОБА_1 тимчасово виконуючим обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної служби ОСОБА_4 на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 надано відповідь, на якій міститься резолюція командира СБ "довести до відома".

У листі зазначено про відсутність для звільнення з військової служби , оскільки соладотом ОСОБА_1 разом з рапортом про звільнення не надано висновку медико -соціальної експертна комісія, про необхідність постійного догляду за ОСОБА_3 , як доказів на підтвердження існування підстав для звільнення, визначених абзацом 8 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". (а.с. 23)

З висновком юридичної служби позивач ознайомлений та висловив свою незгоду .

Не погоджуючись з діями відповідача, позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв правомірно, оскільки надані позивачем документи не є підставою для звільнення з військової служби.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою та громадянами Укроаїни у звязку з виконання ними обов`язку щодо захисту Вітчизни , незалежності та територіальної цілістності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу". (далі Закон № 2232-ХІІ).

Проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому був продовжений та діє станом на час розгляду справи.

Видом військової служби є зокрема військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Так, ст. 24 Закону № 2232-ХІІ унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби.

Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені ст. 26 Закону № 2232-ХІІ.

Так, відповідно до п. 3 ч.12 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на таких підставах, під час дії воєнного стану : необхідність здійснювати постійний догляд за дружиною (чоловіком) з числа осіб з інвалідністю I чи II групи.

Згідно з ч. 7 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вдався до оцінці наявності підстав для звільнення позивача з військової служби та не звернув уваги, що рапорт позивача не розглянутий його безпосереднім командиром.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем 02.10.2024 подано рапорт до командира військової частин про звільнення з військової служби на підставі п.3 ч.12 ст.26 Закону № 2232-ХІІ, який отримано командиром ВЧ НОМЕР_1 , однак подальших жодних рішень та дій встановлених чинним законодавством командиром ВЧ НОМЕР_1 щодо розгляду рапорту не вчинялось.

Юридичним відділом військової частини за підписом виконуючого обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальник юридичної служби ОСОБА_4 06.10.2024 складено юридичний висновок про відсутність підстав для звільнення.

Зазначений висновок містить резолюцію командира "довести до в/с".

Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 затверджено Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення № 1153/2008), яким визначається порядок проходження громадянами України (далі - громадяни) військової служби у Збройних Силах України та регулюються питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі (пункт 1).

Відповідно до пункту 233 Положення № 1153/2008 військовослужбовці, які бажають звільнитися з військової служби, подають по команді рапорти та документи, які підтверджують підстави звільнення. У рапортах зазначаються: підстави звільнення з військової служби; думка військовослужбовця щодо його бажання проходити службу у військовому резерві Збройних Сил України за відповідною військово-обліковою спеціальністю; районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, до якого повинна бути надіслана особова справа військовослужбовця.

Механізм реалізації та порядок організації у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту виконання вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153, визначає Інструкція про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затверджена Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 № 170.

Відповідно до пункту 14.10 розділу XIV Інструкції звільнення з військової служби через сімейні обставини або інші поважні причини здійснюється за наявності оригіналів документів, що підтверджують таку підставу звільнення.

Через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.06.2013 № 413 та визначено підпунктом «г» пунктів 1, 2 частини четвертої, підпунктом «ґ» пункту 2 частини п`ятої, підпунктом «г» пункту 2 частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», подаються: копія аркуша бесіди; копія рапорту військовослужбовця; документи, що підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин; копія розрахунку вислуги років військової служби (при набутті права на пенсійне забезпечення за вислугою років) (пункт 5 Додатку 19 до Інструкції).

Документи на звільнення військовослужбовців направляються безпосередньо до посадових осіб, які мають право їх звільнення з військової служби. Наказ по особовому складу про звільнення цих військовослужбовців повинен бути виданий і доведений до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем взяття громадянина на військовий облік та до військової частини за місцем проходження військової служби в строки, що забезпечуватимуть вчасне здавання справ і посад і розрахунок військовослужбовців, а також виконання строків звільнення, визначених Президентом України.

Командири військових частин зобов`язані забезпечити своєчасне здавання посади, проведення усіх необхідних розрахунків з військовослужбовцями, стосовно яких видано наказ по особовому складу про звільнення з військової служби, у порядку, визначеному пунктом 242 Положення, та направлення їх на військовий облік до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за місцем проживання.

Відповідно до пункту 241 Положення №1153/2008 накази про звільнення військовослужбовців з військової служби оголошуються командирами (начальниками) військових частин.

Згідно пункту 242 Положення №1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік.

З наведеного слідує, що наслідком розгляду рапорту військовослужбовця про звільнення з військової служби посадові особи, які мають право на його звільнення з військової служби, зобов`язані видати наказ по особовому складу про звільнення такого військовослужбовця з військової служби чи надати обґрунтовану відмову у задоволенні рапорту.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що за приписами Положення № 1153/2008 уповноваженою особою на прийняття та оголошення наказів про звільнення, а також розгляд рапортів, є командир (начальник) військової частин.

Водночас, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було реалізовано дискреційні повноваження щодо розгляду заявленого рапорту від 02.10.2024, не викладено аргументованої письмової відповіді, не надано оцінки наявності чи відсутності підстав для звільнення позивача з військової служби та не видано наказ.

Поряд із цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність юридичного висновку, за підписом тимчасово виконуючого обов`язки помічника командира військової частини НОМЕР_1 з правової роботи начальника юридичної служби жодним чином не нівелює обов`язок командира військової частини НОМЕР_1 належним чином здійснювати свої обов`язки щодо видання наказу про звільнення чи обґрунтованої відмови у задоволенні рапорту в разі відсутності підстав для такого звільнення.

При цьому, в межах даної справи суд апеляційної інстанції не надає оцінку наявності або відсутності підстав для звільнення позивача з військової служби за підпунктом "г" пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", оскільки суб`єктом владних повноважень відповідне рішення ще прийнято не було.

За встановлених у справі обставин, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження розгляду відповідачем рапорту позивача від 02.10.2024, колегія суддів дійшла висновку про допущення ВЧ НОМЕР_1 протиправної бездіяльності щодо нездійснення розгляду такого рапорту.

Посилання суду першої інстанції на постанову Верховного Суду від 11.04.2024 у справі № 420/16689/23 колегія суддів вважає помилковими, оскільки в тій справі рапорт військовослужбовця було розглянуто командиром військової частини, проте як в даній справі такі обставини відсутні.

Положеннями статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» (№ 19336/04) Суд вказує, що дія статті 13 вимагає надання національного засобу юридичного захисту у спосіб, який забезпечує вирішення по суті поданої за Конвенцією «небезпідставної скарги» та відповідне відшкодування, хоча договірним державам надається певна свобода дій щодо вибору способу, в який вони виконуватимуть свої конвенційні зобов`язання за цим положенням. Межі обов`язків за статтею 13 різняться залежно від характеру скарги заявника відповідно до Конвенції. Незважаючи на це, засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці (Kudla v. Polandа № 30210/96).

Отже, враховуючи, що ВЧ НОМЕР_1 допущена протиправна бездіяльність щодо розгляду рапорту позивача від 02.10.2024, колегія суддів вважає, що належним та ефективним способом захисту порушеного права буде зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорт позивача про звільнення з військової служби від 02.10.2024 відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України «Про військовий облік і військову службу».

За таких обставин , рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог .

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.02.2025 по справі № 440/830/25 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 - задовольнити .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, що полягає у не розгляді рапорту ОСОБА_1 від 02.10.2024 про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України розглянути рапорт ОСОБА_1 від 02.10.2024, про звільнення з військової служби на підставі п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу та прийняти рішення за наслідками його розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.О. Бегунц В.А. Калиновський