Справа № 280/2226/25
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Справа № 280/2226/25 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст і підстави позовних вимог.

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких додаткової винагороди виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, за період з 01.08.2024 по 24.12.2024;

2) зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, за період з 01.08.2024 по 24.12.2024.

Позовна заява та додатки до неї сформовані в підсистемі «Електронний суд» та подані у формі електронного документа представником позивача адвокатом Мандриком В.В., який діє на підставі ордеру серії ВН №1471194 від 24.03.2025.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час проходження служби, саме під час участі у бойових діях під час захисту Батьківщини, отримав вибухову травму, вогнепальне осколкове наскрізне поранення правого плеча, внаслідок чого проходив довготривале лікування. Разом з тим, жодної додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінетом Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за час перебування на стаціонарному лікуванні позивач у період з 01.08.2024 по 24.12.2024 не отримував.

ІІ. Виклад позицій інших учасників справи.

26.05.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач зазначає, що до правовідносин, які виникли з 01.06.2023 по теперішній час застосовуються вимоги Особливостей виплати військовослужбовцям Національної гвардії України винагород, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 № 729. Військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 старший солдат по мобілізації ОСОБА_1 перебував під наглядом медичної служби військової частини НОМЕР_1 з моменту зарахування. З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 235 виданої ДКП «Дніпропетровське експертне протезно-ортопедичне підприємство» 24.12.2024 слідує, що позивачу протягом перебування у стаціонарі проведено підготовку до протезування, комплекс реабілітаційних заходів. Виплата додаткової винагороди у підвищеному розмірі за період перебування на реабілітації в стаціонарних умовах для військовослужбовців Національної гвардії України встановлена лише з 28.01.2025 шляхом внесення відповідних змін до пункту 1-2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2025 № 77 та наказом МВС України від 27.03.2025 № 226 до Особливостей виплати додаткової винагороди. Отже, виплата додаткової винагороди у підвищеному розмірі за період перебування на реабілітації в стаціонарних умовах для військовослужбовців Національної гвардії України встановлена лише з 28.01.2025. У період до 28.01.2025, в тому числі на час спірних правовідносин, виплата додаткової винагороди за періоди реабілітації, в тому числі і такої, що проходить в умовах стаціонару, чинним законодавством передбачена не була. Зважаючи на те, що в ДКП «Дніпропетровському експертному протезно-ортопедичному підприємстві» позивачу надавалися саме реабілітаційні послуги в умовах стаціонару, а не лікування після отриманого поранення, військова частина, як орган державної владу, діяла у встановлений законом спосіб та в межах повноважень визначених чинним законодавством не включаючи позивача до наказу командира про виплату додаткової винагороди. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

III. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.03.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін; витребувано у відповідача докази по справі (копії наказів (витягів) щодо проходження ОСОБА_1 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України (зарахування до списків особового складу, призначення на посаду, вибуття з частини з метою проходження лікування у спірний період); довідки про нараховане та виплачене ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 01.08.2024 по 24.12.2024 із зазначенням видів грошового забезпечення).

Ухвалою від 02.06.2025 суд за клопотанням представника відповідача поновив та прийняв до розгляду відзив на позовну заяву військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

IV. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

ОСОБА_1 з 10.05.2023 зарахований до особового складу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, що підтверджується записами військового квитка НОМЕР_2 від 08.05.2023 та витягом з наказу командира частини від 10.05.2023 №142.

Згідно з формою №160 (первинна медична картка), виданої ПХВ «Юрківка», ОСОБА_1 прибув з діагнозом МВТ від 23.12.2023 ВОСП правої верхньої кінцівки. Турнікетний синдром.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 24.12.2023 №378 ОСОБА_1 вважається таким, що вибув на лікування до КНП «ЗОКЛ» ЗОР з 24.12.2023.

За змістом довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 31.12.2023 № 246/2023, виданої військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, ОСОБА_1 23.12.2023 отримав ВТ (вибухова травма) ВОНП (вогнепальне осколкове наскрізне поранення) правого плеча, турнікетний синдром > 12 годин. За обставин: при виконанні бойового завдання у складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , під час стрілецького бою, артобстрілу з боку противника, при безпосередній участі військовослужбовця у бойових діях, виконання обов`язків військової служби, участі у заходах з національної безпеки та оборони, відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації на території Запорізької області, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. Погіршення стану здоров`я не пов`язано з алкогольним чи наркотичним сп`янінням, вживанням токсичних та отруйних речовин, станом зброї, устаткування, інструментів та матеріалів, транспортних засобів, які належать військовій частині або використовуються нею, навмисним заподіянням військовослужбовцем шкоди своєму здоров`ю.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №167 від 19.08.2024 у період з 31.05.2024 по 19.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в Державному комерційному підприємстві «Дніпропетровське експертне протезно-ортопедичне підприємство» м. Дніпро з діагнозом: набута відсутність верхньої кінцівки на рівні верхньої третини правого плеча (ампутаційна кукса на рівні верхньої третини правого плеча); установлення та припасування штучної руки (усієї) (частини) (первинне ортопедичне протезування правої верхньої кінцівки); ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків (травматичної ампутації кінцівки, стан після ВОСП 24.12.2023); фактори, пов`язані з умовами праці (поранення отримано під час захисту України при відбитті військ рф).

Згідно з випискою із медичної карти стаціонарного хворого №29913 від 26.08.2024, виданою Комунальним некомерційним підприємством «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 19.08.2024 по 26.08.2024. Заключний діагноз: Фантомний біль правої в/кінцівки. Неврома ампутаційної кукси. Стан після ВОСП (24.12.2023) турнікетного синдрому (більше 12 годин) правої верхньої кінцівки на рівні верхньої третини правого плеча (операція: (24.12.2023) ампутація правої верхньої кінцівки на рівні нижньої третини) у вигляді ампутаційної кукси правого плеча на рівні верхньої третини з вираженими фантомними болями та значним порушенням функції правої верхньої кінцівки. Остеохондроз ТП10-ТЕ 12. Спондильоз грудного відділу хребта на рівні ТВ10-Т012 та поперекового відділу хребта на рівні 12-51. Спондилоартроз поперекового відділу хребта на рівні 14- 51. Екстрафорамінальна протрузія на рівні 14-15. Дорзальна протрузія Ї,5-51. Анкілозований спондиіт, акт І, НІА В27-асоційований, хронічний перебіг. Двобічний сакроїлеїт. ФНС І. Операція 23.08.2024р.: Видалення кінцевих невром кукси в/третина правої верхньої кінцівки. КРМІ.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 05.09.2024 №263 ОСОБА_1 вважається таким, що знаходиться у розпорядженні командира частини та на всіх видах забезпечення з 05.09.2024 у зв`язку з перебуванням на тривалому лікуванні.

За змістом виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №235, виданої Державним комерційним підприємством «Дніпропетровське експертне протезно-ортопедичне підприємство» від 24.12.2024 ОСОБА_1 у період з 26.08.2024 по 24.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні. Діагноз: набута відсутність верхньої кінцівки на рівні верхньої третини правого плеча (Ампутаційна кукса на рівні верхньої третини правого плеча); установлення та припасування штучної руки (усієї частини) (первинне ортопедичне протезування правої верхньої кінцівки); ушкодження внаслідок військових дій, спричинені іншими видами вибухів та уламків стан після ВОСП 24.12.2023.

Представник позивача звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022. Зазначив, що відповідно до медичних виписок №167, №29913, №235 ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні у періоди з 31.05.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 26.08.2024, з 26.08.2024 по 24.12.2024. Просив нарахувати та виплатити додаткову винагороду ОСОБА_1 у збільшеному до 100 тис. грн розмірі відповідно до постанови КМУ №168 від 28.02.2022 пропорційно періодам перебування на стаціонарному лікуванні у період з 01.07.2024 по 24.12.2024.

Листом від 28.01.2025 №3/29/12-1995 відповідач повідомив, що оскільки старший солдат ОСОБА_1 з 27.08.2024 по 24.12.2024 отримував реабілітаційну допомогу в стаціонарному відділенні Державного комерційного підприємства «Дніпропетровське експертне протезно-ортопедичне підприємство», періоди яких на теперішній час не включаються до наказів про виплату додаткової винагороди, передбаченої пунктом 2 Особливостей, заявлену вимогу в частині звернення про нарахування та виплату додаткової винагороди ОСОБА_1 , вбачається можливим після внесення відповідних змін до Особливостей.

Вважаючи протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати у період з 01.08.2024 по 24.12.2024 додаткової винагороди у підвищеному розмірі до 100000 грн, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», позивач звернувся із цим позовом до суду.

V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Частиною першою статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-XII) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Військова служба є особливим видом публічної служби, тому її проходження передбачає особливе регулювання, а саме межі реалізації військовослужбовцями своїх службових прав у зв`язку з специфікою їх правового статусу, а також відносини щодо звільнення та проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством України про працю, так і спеціальним законодавством.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 20.12.1991 № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

За частиною другою статті 1-2 Закону № 2011-ХІІ, у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з частиною четвертою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення. Виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).

Грошове забезпечення складається із: посадового окладу; окладу за військовим званням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії); одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 8 зазначеної постанови установлено, що умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Надалі дія воєнного стану в Україні продовжувалася згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022 від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 № 271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, від 14.01.2025 № 26/2025. Указом Президента України від 15.04.2025 № 235/2025 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року на 90 діб, тобто, останній діє на момент розгляду цієї справи.

На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та № 69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 прийнята постанова № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - Постанова №168), пунктом 1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що на період воєнного стану особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, розмір такої додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Особам рядового і начальницького складу територіальних (міжрегіональних) воєнізованих формувань Державної кримінально-виконавчої служби, що залучаються Головнокомандувачем Збройних Сил до складу оперативно-стратегічного угруповання відповідної групи військ для безпосередньої участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах проведення воєнних (бойових) дій у період здійснення зазначених заходів, виплачується додаткова винагорода в розмірі до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.

Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).

Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Пунктом 2-1 Постанови №168 установлено, що міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки визначають особливості виплати додаткової винагороди та винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) особам, зазначеним у пункті 1-1 цієї постанови, та додаткової винагороди особам, зазначеним у пункті 1-2 цієї постанови, у тому числі в частині встановлення переліку бойових (спеціальних) завдань та заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, для здійснення такої виплати, з урахуванням завдань, покладених на Збройні Сили, Службу безпеки, Службу зовнішньої розвідки, Головне управління розвідки Міністерства оборони, Національну гвардію, Державну прикордонну службу, Управління державної охорони, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації, Державну спеціальну службу транспорту.

Так, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 01.09.2023 №729 затверджено Особливості виплати додаткової винагороди, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду) та порядок і умови виплати одноразової винагороди військовослужбовцям Національної гвардії України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.09.2023 за №1544/40600) (далі Особливості в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з підпунктом 1 пункту 15 Особливостей відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.

З аналізу наведених норм Постанови № 168 слідує встановлення лише двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 грн винагороди за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:

1) пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини або участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора;

2) факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення або перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

З матеріалів справи судом встановлено, що у зв`язку із отриманим під час участі у бойових діях пораненням, позивач у періоди з 31.05.2024 по 19.08.2024, з 19.08.2024 по 26.08.2024, з 26.08.2024 по 24.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні, про що свідчать виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого Державного комерційного підприємства «Дніпропетровське експертне протезно-ортопедичне підприємство» №167 від 19.08.2024 та №235 від 24.12.2024, та виписка із медичної карти стаціонарного хворого Комунального некомерційного підприємства «Міська клінічна лікарня №4» Дніпровської міської ради №29913 від 26.08.2024.

Сторонами не заперечується, що отримані ОСОБА_1 23.12.2023 вибухова травма та вогнепальне осколкове наскрізне поранення є такими, що пов`язані із участю у бойових діях. Вказане підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 31.12.2023 № 246/2023, виданої військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (додаток 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 14.08.2008 №402).

У свою чергу, належним доказом перебування на стаціонарному лікуванні є виписка із медичної карти стаціонарного хворого, видана медичною установою, у якій військовослужбовець перебував на лікуванні (форма №027/о). Як слідує з наявних матеріалів справи всі виписки видані медичними установами за формою №027/о та містять записи про перебування позивача на стаціонарному лікуванні. При цьому в наявних в матеріалах виписках зазначений анамнез підтверджує пов`язаність діагнозу з отриманням 24.12.2023 поранення, пов`язаного із участю у бойових діях.

Слід зауважити, що відповідно до абзацу четвертого пункту 1-2 Постанови №168 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2025 №77) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1та1-1, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.

Також відповідно до підпункту 1 пункту 15 Особливостей (в редакції наказу Міністерства внутрішніх справи від 27.03.2025 № 226, зміни застосовується з 28.01.2025) відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень, до таких наказів включаються військовослужбовці, зазначені в пункті 2 цих Особливостей, у тому числі такі, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні (отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу у сфері охорони здоров`я в стаціонарних умовах) в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії,- з дня отримання такого поранення та за час стаціонарного лікування, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (у тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або за час такої відпустки.

Отже, вказаними змінами до Постанови №168 та Особливостей здійснено уточнення перебування на стаціонарному лікуванні, а саме такі, що отримують медичну допомогу та/або реабілітаційну допомогу.

Разом з тим, у контексті обставин справи здійснення реабілітаційних заходів протягом перебування у стаціонарі не спростовує того факту, що позивач проходив саме стаціонарне лікування у зв`язку з отриманим пораненням та травмою, що пов`язані із участю у бойових діях.

У даному випадку суд відхиляє доводи відповідача щодо того, що необхідною умовою для додаткової винагороди є перебування саме на стаціонарному лікування в закладах охорони здоров`я, адже, як було зазначено вище, Постанова №168 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.01.2025 №77 лише уточнює перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні, а саме як такі, що отримують медичну та/або реабілітаційну допомогу. При цьому сам по собі факт проходження реабілітації під час стаціонарного лікування наслідків отриманого поранення (контузії, травми, каліцтва) не може бути підставою для позбавлення військовослужбовця права на отримання збільшеної до 100000 грн додаткової винагороди.

Таким чином, позивач має право на отримання збільшеної до 100000 гривень винагороди протягом строку перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме у період з 01.08.2024 по 24.12.2024, позаяк факти такого перебування підтверджуються належними та допустимими доказами.

За таких обставин відповідачем допущена протиправна бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168, в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, через що наявні підстави для зобов`язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на лікуванні за період з 01.08.2024 по 24.12.2024.

Ухвалюючи рішення, суд керується статтею 246 КАС України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (пункт 41) щодо якості судових рішень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний із належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (параграф 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України»).

Пунктом 41 Висновку № 11(2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, решта доводів та аргументів сторін, що наведена у заявах по суті справи, не потребує окремої оцінки суду, оскільки зроблених судом висновків не спростовують.

VI. Висновки суду.

Частинами першою, другою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідно до положень статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Надавши оцінку усім доказам в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для нарахування та виплати позивачу додаткової винагороди у збільшеному розмірі в розрахунку до 100000 грн на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні за періоди з період з 01.08.2024 по 24.12.2024, тому позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та підлягають задоволенню.

VII. Розподіл судових витрат.

Оскільки відповідно до положень Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, в силу вимог статті 139 КАС України, судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, за період з 01.08.2024 по 24.12.2024.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Національної гвардії України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, за період з 01.08.2024 по 24.12.2024, з урахуванням раніше виплачених сум.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, місцезнаходження: АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 02.06.2025.

Суддя К.В.Мінаєва