Справа № 398/5359/24
Суддя: Дубровська Н. М.
Дата ухвалення: 2025-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/5359/24
Провадження №: 2-а/398/6/25
РІШЕННЯ

Іменем України

"15" травня 2025 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Дубровської Н.М.,

при секретарі Тараненко А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрія адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Гулий Андрій Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною, скасування постанови, закриття провадження у справі,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача адвокат Гулий А.В. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною, скасування постанови, закриття провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що ОСОБА_1 примусово доставили до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно Позивача було складено постанову № 248 по справі про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 08.10.2024 року. В Постанові та Протоколі про адмін. правопорушення за ч. 3 ст. 210 КУпАП від 08.10.2024 року зазначено наступне: «Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , в особливий період, порушив правила військового обліку передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» тим, що будучи оповіщеним вповноваженим працівником Олександрійської дистанції колій з Розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 06.09.2024 року, під особистий підпис в подальшому за викликом у визначений термін не з`явився, та не повідомив про поважні причини своє неявки.»

Провадження у справі про адміністративне правопорушення необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в діях Позивача складу адміністративного правопорушення, оскільки в оскаржуваній Постанові Відповідач не навів посилання на докази, якими обґрунтовується рішення про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП.

Позивач не ухилявся від військового обліку та служби.

Під час винесення оскаржуваної постанови посадова особа Відповідача посилається на факти, які не підтверджуються доказами, а також стверджує, що Позивач порушив правила військового обліку передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» при цьому не посилаючись ні на жоден абзац, пункт, частину чи статтю даних нормативно-правових актів. Позивач не погоджується з даною постановою та вважає її незаконною і необґрунтованою.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року позовну заяву прийнято до провадження та справу призначено до розгляду в порідку спрощеного позовного провадження.

20 грудня 2024 року від представника ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. З початком військової агресії Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статі 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року №69 «Про загальну мобілізацію» в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію.

Військовозобов`язаний ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 та підлягає призову на військову службу під час загальної мобілізації.

17 березня 2014 року наказом виконувача обов`язки Президента України ОСОБА_3 було розпочато першу хвилю мобілізації на особливий період тривалістю 45 днів, в ході якої було здійснено призов військовозобов`язаних та резервістів до Збройних сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту та інших військових формувань України.

Особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац п`ятий статті 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»).

У відповідності до стаття 17 Конституції України Захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Кожен громадянин відповідно до Конституції України та Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" має обов`язок захищати свою Вітчизну, її недоторканність і цілісність території. Для підготовки Збройних сил України Закон встановлює військовий обов`язок.

03.09.2024 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідності до Конституції України, Законів України «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу, «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, з метою проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних, було видано Розпорядження № 11500 від 03.09.2024 р. (копія додається) та направлено до АТ «Українська залізниця» Виробничий підрозділ служби колії «Олександрійська дистанція колії» для організації оповіщення визначених військовозобов`язаних, та зобов`язано забезпечити явку перелічених осіб, в тому числі ОСОБА_1 , 09.09.2024 р. о 9:00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання отриманого Розпорядження, начальником дистанції Виробничого підрозділу служби колії «Олександрійська дистанція колії», у відповідності до вимог частини першої статті 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу, а також пункту 47 «Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» Постанови КМУ №1487 30.12.2022 року було видано Наказ № ПЧ-11-12/418 від 04.09.2024 року(копія додається), яким зобов`язано, зокрема ОСОБА_1 , прибути у визначений термін до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час виконання Наказу № ПЧ-11-12/418 від 04.09.2024 року, відповідальним працівником було здійснено оповіщення про виклик до територіального центру комплектування визначеного переліку працівників підприємства, в тому числі зазначене Розпорядження та Наказ були доведені і до військовозобов`язаного ОСОБА_1 .

Зазначене підтверджується підписом ОСОБА_1 в кінці наказу, який був поставлений 06.09.2024 р. та листом начальника Олександрійської дистанції колії № ПЧ-11-24/440 від 16.09.2024 р. у якому зазначено: « ОСОБА_4 ознайомлений з наказом ПЧ-11 -12/418 віл 04.09.2024 року…».

У свою чергу, ОСОБА_1 не з`явився у визначений термін до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не надав підтверджуючих документів про поважність причини своєї неявки.

У зв`язку із цим, до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області 09.09.2024 року було направлено Звернення від 09.09.2024 р. у відповідності до статті 259 Кодексу України про адміністративні правопорушення про доставку позивача до територіального центру комплектування.

Вищезазначені факти та документи, які долучені до адміністративної справи у повній мірі спростовують твердження позивача щодо відсутності доказів у адміністративній справі, їх недостатності, а також недоведеності суб`єктивної та об`єктивної сторони адміністративного правопорушення.

Висновок представника Позивача щодо того, що Відповідач діє не на підставі закону має бути залишений судом поза увагою, як необґрунтований.

В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Постановою 08.10.2024 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, а саме за те, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 , в особливий період, порушив правила військового обліку передбачені ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Постановою КМУ від 30.12.2022 року № 1487 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів» тим, що будучи оповіщеним вповноваженим працівником Олександрійської дистанції колій з Розпорядженням начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 полковника ОСОБА_2 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 06.09.2024 року, під особистий підпис в подальшому за викликом у визначений термін не з`явився, та не повідомив про поважні причини своє неявки.

Спірною постановою на позивача накладено штраф у розмірі 17000.00 грн.

Відповідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Згідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

За приписами ст.77 КАС України, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 72 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків та показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Таким чином, висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме правопорушення (у випадку його вчинення), повинне бути належним чином зафіксоване.

Відповідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Адміністративна відповідальність за частиною 3 статті 210 КУпАП настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку в особливий період і тягне за собою накладення штрафу від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби здійснюється на підставі Конституції України, Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232-ХІІ), «Про оборону України», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ (далі Закон № 3543).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України строк дії воєнного часу продовжується станом і на час розгляду справи.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про оборону України», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

Згідно з ч.1 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно ч.9 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України щодо військового обов`язку поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Згідно військового квитка серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно ч.3 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок включає в себе, зокрема, дотримання правил військового обліку.

Відповідно до ч.5 ст.33 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з "Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від №1487 від 30.12.2022 року (далі Порядок №1487), військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави.

Військовий облік ведеться з метою визначення наявних людських мобілізаційних ресурсів та їх накопичення для забезпечення повного та якісного укомплектування Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - інші військові формування) особовим складом у мирний час та в особливий період.

Завданнями військового обліку є:

- утворення військового резерву людських ресурсів, накопичення військово-навчених людських ресурсів, необхідних для укомплектування Збройних Сил, інших військових формувань у мирний час та в особливий період;

- проведення аналізу кількісного складу та якісного стану призовників, військовозобов`язаних та резервістів для їх ефективного використання в інтересах оборони та національної безпеки держави;

- своєчасне оформлення військово-облікових документів призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

- організація своєчасного бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час;

- забезпечення контролю за станом військового обліку в державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях;

- забезпечення контролю за дотриманням призовниками, військовозобов`язаними та резервістами правил військового обліку;

- забезпечення громадян України інформацією щодо виконання ними військового обов`язку.

З метою ведення військового обліку в державі створюється система військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - система військового обліку).

Системою військового обліку є сукупність узгоджених за завданнями державних органів, підприємств, установ та організацій, які ведуть військовий облік та забезпечують її функціонування із застосуванням засобів автоматизації процесів та використанням необхідних баз даних (реєстрів), визначених законодавством.

Головною вимогою до системи військового обліку є забезпечення повноти та достовірності даних, що визначають кількісний склад та якісний стан призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1487 військовий облік забезпечується з урахуванням вимог законодавства у сфері декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб, організовується і безпосередньо ведеться державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, в яких призовники, військовозобов`язані та резервісти працюють (навчаються).

Відповідно ч.10 ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» громадяни України, які зокрема, перебувають на військовому обліку призовників зобов`язанні прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу розвідувальних органів України для оформлення військово-облікових документів, взяття на військовий облік, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 3543 мобілізаційна підготовка та мобілізація є складовими частинами комплексу заходів, які здійснюються з метою забезпечення оборони держави, за винятком цільової мобілізації.

Вид, обсяги, порядок і строк проведення мобілізації визначаються Президентом України в рішенні про її проведення (ч. 5 ст. 4 Закону № 3543).

Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 4 Закону № 3543 з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації визначені ст. 22 Закону №3543.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону № 3543 зміст мобілізаційної підготовки, з-поміж іншого, становить військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів.

Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 16 травня 2024 р. № 560 (Далі Порядок №560) визначає:

-механізм реалізації повноважень та взаємодію між місцевими держадміністраціями, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від підпорядкування і форми власності, органами військового управління, органами та підрозділами, що входять до системи поліції, та посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки з організації проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

-процедуру оповіщення військовозобов`язаних та резервістів, їх прибуття до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин Збройних Сил, інших військових формувань, Центрального управління або регіонального органу СБУ чи відповідного підрозділу розвідувальних органів;

-процедуру перевірки військово-облікових документів громадян, уточнення персональних даних військовозобов`язаних та резервістів та внесення відповідних змін у військово-облікові документи;

-процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення;

-організацію медичного огляду військовозобов`язаних та резервістів для визначення придатності до військової служби;

-процедуру оформлення призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;

-механізм відправлення військовозобов`язаних та резервістів до місць проходження військової служби.

Відповідно до п.13 Порядок №560 керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження відповідного голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування:

- видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який надіслав розпорядження, відповідальні особи за здійснення оповіщення, порядок здійснення контролю за оповіщенням та прибуттям військовозобов`язаних, інші питання;

- організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис;

- здійснюють на підприємстві (в установі, організації) інформаційне забезпечення призову резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації;

- повідомляють письмово у триденний строк районному (міському) територіальному центру комплектування та соціальної підтримки про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства;

- забезпечують прибуття резервістів та військовозобов`язаних шляхом їх перевезення від підприємства (установи, організації) до пунктів збору районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або військових частин чи звільнення їх від виконання обов`язків з урахуванням часу, необхідного для прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та у разі потреби часу на зворотній шлях;

- невідкладно інформують відповідний районний (міський) територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про працівників, які відмовилися від отримання повісток, та працівників, які написали заяви про звільнення.

Судом встановлено, що 03.09.2024 року ІНФОРМАЦІЯ_5 на ім`я керівника АТ «Українська Залізниця» Виробничий підрозділ служби колії «Олександрійська дистанція колії» м. Олександрія направлено розпорядження № 11500, щодо оповіщення про виклик на 09.09.2024 року о 9:00 год військовозобов`язаних громадян, які є працівниками вищезазначеного підприємства до ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою проходження військово-лікарської комісії та уточнення облікових даних.

Одним з військовозобов`язаних, які викликалися до територіального центру комплектування являвся ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На виконання отриманого Розпорядження, Начальником дистанції Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська Залізниця» Виробничий підрозділ служби колії «Олександрійська дистанція колії» було видано Наказ № П4-11-12/418 від 04.09.2024 року, яким зобов`язано відповідального працівника здійснити оповіщення військовозобов`язаних з числа працівників підприємства щодо явки у визначений термін до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.09.2024 року ОСОБА_1 бів ознайомлений з вказаним наказом під особистий підпис.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 3543 під час мобілізації громадяни у разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.

Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:

- перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;

- смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).

У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.

Відповідно до п.6 Порядок №560 призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період здійснюється у строки та в обсягах, визначених мобілізаційними планами, мобілізаційними директивами (розпорядженнями) Головнокомандувача Збройних Сил або Генерального штабу Збройних Сил.

Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає:

-оповіщення резервістів та військовозобов`язаних про виклик до районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки чи його відділу, міського (районного у містах, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів України;

-прибуття резервістів та військовозобов`язаних до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу СБУ або відповідного підрозділу розвідувальних органів, уточнення своїх персональних даних, внесення відповідних змін у військово-облікові документи та до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів;

-проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби;

-перевірку підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та її оформлення;

-документальне оформлення призову на військову службу під час мобілізації;

-відправлення призваних громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період до місць проходження військової служби.

У подальшому ОСОБА_1 , в призначений час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_6 самостійно не з`явився та у найкоротший строк, шляхом безпосереднього звернення до зазначеного територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб, причини своєї неявки не повідомив, а також не надав відповідних підтверджуючих документів щодо неможливості виконання відповідного обов`язку і під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Доказів поважності своєї неявки у визначений день та час до ІНФОРМАЦІЯ_2 також не надав і суду.

19 вересня 2024 року в зв`язку з неприбуттям позивача, відповідачем направлено звернення №4/12715 до начальника Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградської області щодо доставляння громадянина, який вчинив адміністративне правопорушення, за ст. 210 КУпАП до ІНФОРМАЦІЯ_2 для складання протоколу про адміністративне правопорушення.

В протоколі про адмінністравтивне правопорушення №248 від 08.10.2024 року, ОСОБА_1 зазначив, що не з`явився за викликом, так як знаходився на роботі. Будь-яких заяв та клопотань від нього не надходило, що підтверджено його особистим підписом.

Як військовозобов`язаний позивач зобов`язаний виконувати обов`язки, визначені ч. 10 ст. 1, ч. 8 ст. 2 Закону № 2232, в тому числі дотримуватись порядку і правил військового обліку.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, суд вважає, що позивач в призначений час та дату до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не з`явився, доказів які б свідчили про поважність причин його не прибуття за викликом не надав, що є свідченням наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст. 210 КУпАП.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За умовами частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини, системно проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності при безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, за результатами з`ясування обставини у справі та їх правової оцінки, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову і вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення, працівник ІНФОРМАЦІЯ_2 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено положеннями КУпАП, а відтак адміністративний позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Інші доводи позивача не спорстовують правомірність дій суб`єкта владних повноважень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 33, ст. 183, 258, 268, 276, 278, 283 КУпАП, ст. 72-73, 77, 79, 269, 272, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Гулий Андрій Васильович до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення протиправною, скасування постанови, закриття провадження у справі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Дубровська