Справа № 520/35638/24
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2025-06-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 р. Справа № 520/35638/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Русанової В.Б. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ТОВ ФІРМА«РІВЛАД, ЛТД» на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2025, головуючий суддя І інстанції: Заічко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.02.25 по справі № 520/35638/24

за позовом ТОВ ФІРМА«РІВЛАД, ЛТД»

до Харківської міської ради

про визнання протиправним та нечинним рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ ФІРМА«РІВЛАД, ЛТД», звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Харківської міської ради, в якому просив суд:

- визнати протиправним та нечинним з моменту прийняття рішення 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 № 1474 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018».

В обгрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що оскаржуване рішення є регуляторним актом, оскільки прийняте уповноваженим органом суб`єкта владних повноважень, змінює норми права, скасовує інший правовий акт, поширюється на невизначене коло осіб (платників податку з плати за землю, коло яких не є конкретно визначеним, оскільки рішення лише визначає коло суб`єктів, на які поширюється її дія, однак жодним чином не персоніфікує їх, та спрямоване на правове регулювання адміністративних відносин між регуляторним органом, та іншими суб`єктами господарювання.

Зважаючи на невідповідність оскаржуваного рішення вимогам Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», так як встановлено факт його недотримання під час затвердження технічної документації, можна дійти висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ТОВ ФІРМА«РІВЛАД, ЛТД» та відповідно наявності законодавчо передбачених підстав для їх задоволення шляхом визнання протиправним та нечинним рішення 25 сесії Харківської міської ради 7 скликання від 27.02.2019 року № 1474/19 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018» з моменту його прийняття.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 року в задоволені адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Рівлад, ЛТД» до Харківської міської ради про визнання протиправним та нечинним рішення відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

Так, позивач в апеляційній скарзі зазначає, що діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» який, відповідно до Конституції України, визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до частини третьої статті 201 Земельного кодексу України, частини п`ятої статті 5, частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо. Частиною першою статті 23 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що технічна документація з нормативної грошової оцінки у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Відповідно до частини дванадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються у порядку, встановленому Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Позивач вважає, що затверджена нормативна грошова оцінка визначає базові розрахункові показники, які є обов`язковими для застосування у окремих відносинах між органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарської діяльності, вона може застосовуватися неодноразово і стосуватися невизначеного кола суб`єктів, тому рішення про затвердження нормативної грошової оцінки земель є регуляторним актом, а відтак має бути прийняте з додержанням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

На переконання позивача, судом першої інстанції не враховано приписи частини третьої статті 201 Земельного кодексу України, частини п`ятої статті 5, частини першої статті 13, 23 Закону України «Про оцінку земель», статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності». Та не враховано висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №461/8220/13-а, постановах Верховного Суду від 16.10.2018 у справі №522/7868/13, від 17.12.2019 у справі №1940/1662/18, від 29.04.2020 у справі №161/6580/16-а, від 10.04.2020 у справі №615/1182/15-а, від 25.09.2018 у справі №428/7176/14-а, від 10.06.2021 у справі №823/902/17, де предметом оскарження були рішення про затвердження нормативної грошової оцінки земельних ділянок, які мають правову природу саме нормативно- правових актів регуляторного характеру.

Позивач скориставшись своїм правом надав до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначає, що затверджена рішенням від 27.02.2019 № 1474/19 технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова без встановлення цим рішенням базової вартості 1 кв.м землі, містить лише розрахунки (формули та коефіцієнти), які в подальшому будуть застосовуватись при розрахунках земельних платежів і тільки після впровадження нормативної грошової оцінки земель в грошовому виражені базової вартості 1 кв.м землі. З огляду на що, це рішення не має такої обов язкової ознаки для віднесення ного до регуляторного акта, як неодноразове застосовування, фактично вичерпує свою дію з моменту впровадження нормативної грошової оцінки землі з встановленням базової вартості 1 кв. м землі в грошовому еквіваленті, тобто рішенням ради від 27.02.2019 № 1474/19 є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що на підставі рішення 19 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.09.2012 № 840/12 «Про надання юридичним та фізичним особам у користування земельних ділянок для експлуатації та обслуговування будівель і споруд» між Харківською міською радою та ТОВ «РІВЛАД, ЛТД» укладено договір оренди землі від 11.04.2013 (право оренди зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.08.2013 за № 2291704).

Відповідно до умов вищезазначеного Договору ТОВ «РІВЛАД, ЛТД» передано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,1062 га по вул. Валентинівській, 18-Г у м. Харкові з кадастровим номером :07:047:0107 для обслуговування та експлуатації нежитлових будівель (торговельні павільйони) строком до 01.09.2061.

Абзацом 2 п. 9 Договору передбачено, що розмір орендної плати за земельну ділянку на рік згідно з розрахунком № 59/13 від 11.01.2013 становить: 4,8% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки і складає: 137 669,86 грн; розмір орендної плати за земельну ділянку в місяць становить 11 472,49 грн.

У грудні 2024 року Харківська міська рада звернулась до Господарського суду Харківської області з подовом до ТОВ фірма «Рівлад, ЛТД» про стягнення 110224 грн 93 коп. заборгованості зі сплати орендної плати за користування земельною ділянкою по вул. Валентинівській, 18-Г у м. Харкові відповідно до договору оренди землі від 11.04.2013 за період з 01.01.2020 по 28.02.2022 та розірвання договору оренди землі.

При здійсненні розрахунку розміру заборгованості з орендної плати застосовувалась нова нормативн грошова оцінка земельної ділянки, яка вступила в дію з 01.01.2020.

Рішенням 25 сесії 7 скликання Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19 затверджено Технічну документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018. Пунктом 2 цього рішення встановлено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2018 застосовується з 01.01.2020.

Вказане рішення оприлюднено на офіційному інтернет сайті (https://www.city.kharkov.ua/) та міститься у Єдиному міському реєстрі актів Харківської міської ради.

В оголошенні, текст розміщено на офіційному сайті Харківської міської ради, для платників земельного податку на території м. Харкова у розділі «Оголошення» розміщена інформація із Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018, опис меж економіко-планувальних зон м. Харкова; значення зональних коефіцієнтів Км2 в межах економіко-планувальних зон. Зазначено, що відповідно до Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова станом на 01.01.2018 становить 639,78 гривень і підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Рішенням 32 сесії 7 скликання Харківської міської ради від 18.12.2019 № 1908/19 затверджено Порядок впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018. Пунктом 2 рішення встановлено, що плата за землю на підставі даних Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 вводиться в дію з 01.01.2020.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що в провадженні Харківського окружного адміністративного суду перебувала справа № 520/18159/24 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнати протиправним та недійсним рішення Харківської міської ради Харківської області від 18.12.2019 № 1908/19 «Про затвердження порядку запровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018».

Рішененям Харківського окружного адміністративного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 520/18159/24 в задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання протиправним та недійсним рішення, - відмовлено.

Відповідно до Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова станом на 01.01.2018 становить 639,78 гривень і підлягає в подальшому індексації в порядку, встановленому законодавством України.

Проект рішення Харківської міської ради Про Порядок впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018 було опубліковано у газеті «Харьквовские известия» від 16 грудня 2019 року № 117.

Рішенням суду у справі № 520/18159/24 встановлено, що рішення Харківської міської ради від 18.12.2019 № 1908/19 «Про затвердження порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018» є нормативно-правовим регуляторним актом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що спірне рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018» прийнято в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений нормами Конституції та Законами України, що виключає визнання судом цього рішення протиправним та нечинним.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Діяльність органів місцевого самоврядування регулюється Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР, який відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначений перелік питань, які відносяться до виключної компетенції сільських, селищних та міських рад, до яких, зокрема, належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин та затвердження ставок земельного податку відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до частин першої і другої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний акт - це:

прийнятий уповноваженим регуляторним органом нормативно-правовий акт, який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання;

прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Отже, вказаним вище Законом визначено, що регуляторним актом може визнаватись як нормативно-правовий акт, так й інший офіційний письмовий документ, який відповідає сукупності певних ознак, зокрема таких як: 1) прийняття уповноваженим на це регуляторним органом; 2) встановлення, зміна чи скасування норм права; застосування неодноразово та щодо невизначеного кола осіб.

Особливу увагу при визначенні акта регуляторним слід звертати на відносини, що є предметом регулювання цього акта.

Так, сфера дії Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» включає в себе: господарські відносини та адміністративні відносини - відносини між регуляторними органами та суб`єктами господарювання та/або між іншими органами державної влади та суб`єктами господарювання.

Господарський кодекс України (ГК України) наступним чином визначає сферу господарських відносин - господарські відносини виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб`єктами господарювання, а також між суб`єктами господарювання та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

При цьому під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

ГК України розрізняє наступні види господарської діяльності: підприємництво - це господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку; некомерційна господарська діяльність - це господарська діяльність, що здійснюється без мети одержання прибутку.

Колегія суддів звертає увагу, що державна регуляторна політика охоплює всі сфери та галузі, у яких можливе здійснення господарської та підприємницької діяльності, не забороненої законами України, та засоби державного регулювання такої діяльності, у яких держава будь-яким чином встановлює правила поведінки для суб`єктів господарювання.

Основними засобами регулюючого впливу держави є, зокрема: правила та процедури щодо входження на ринок і виходу з нього суб`єктів господарювання, їх створення та ліквідації; ліцензування певних видів господарської діяльності; дозвільна система на провадження певного виду господарської діяльності; правила та процедури, що регламентують певні види господарської діяльності, які не підпадають під дозвільну систему на провадження певного виду господарської діяльності; правила щодо обсягу та процедур подачі обов`язкової звітності; тарифне і нетарифне регулювання; організація державного контролю за господарською діяльністю; отримання погоджень від органів державної влади або третіх осіб.

Отже, регулюючий вплив держави на діяльність суб`єктів господарювання поширюється на всі правовідносини між суб`єктами господарювання, які мають місце в законодавчо регульованій сфері, а також охоплює собою адміністративні відносини між ними та органами влади під час реалізації прав та обов`язків, передбачених актами законодавства.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 грудня 2019 року у справі № 461/1824/15-а та від 31 травня 2021 року у справі № 826/16053/16.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» регуляторний орган - Верховна Рада України, Президент України, Кабінет Міністрів України, Національний банк України, Національна рада України з питань телебачення і радіомовлення, інший державний орган, центральний орган виконавчої влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцевий орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, а також посадова особа будь-якого із зазначених органів, якщо відповідно до законодавства ця особа має повноваження одноособово приймати регуляторні акти. До регуляторних органів також належать територіальні органи центральних органів виконавчої влади, державні спеціалізовані установи та організації, некомерційні самоврядні організації, які здійснюють керівництво та управління окремими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, якщо ці органи, установи та організації відповідно до своїх повноважень приймають регуляторні акти;

регуляторна діяльність - діяльність, спрямована на підготовку, прийняття, відстеження результативності та перегляд регуляторних актів, яка здійснюється регуляторними органами, фізичними та юридичними особами, їх об`єднаннями, територіальними громадами в межах, у порядку та у спосіб, що встановлені Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Харківської міської ради «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018» від 27.02.2019 № 1474/19 затверджено Технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018. Встановлено, що це рішення вводиться в дію з моменту оприлюднення в установленому порядку, а нормативна грошова оцінка земель міста Харкова станом на 01.01.2018 застосовується з 01.01.2020.

Рішення було оприлюднено 07 березня 2019 року у газеті «Харьковские известия» № 14/1 (14).

Крім того, відповідно до листа комунального підприємства «Міський інформаційний центр» від 13.01.2025 № 79/0/2-25/Е06-07 вищевказане рішення було оприлюднене в інформаційній системі «Єдиний міський реєстр актів Харківської міської ради».

Відповідно до рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19 технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова затверджена без встановлення базової вартості 1 кв.м землі в грошовому еквіваленті та з визначенням про застосування нормативної грошової оцінки земель міста Харкова з 1 січня 2020 року.

Таким чином, затверджена рішенням ради від 27.02.2019 № 1474/19 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018», технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова без встановлення цим рішенням базової вартості 1 кв.м землі, містить лише розрахунки (формули та коефіцієнти), які в подальшому будуть застосовуватись при розрахунках земельних платежів і тільки після впровадження нормативної грошової оцінки земель в грошовому виражені базової вартості 1 кв.м землі. З огляду на що, це рішення не має такої обов`язкової ознаки для віднесення його до регуляторного акта, як неодноразове застосовування, фактично вичерпує свою дію з моменту впровадження нормативної грошової оцінки землі з встановленням базової вартості 1 кв. м. землі в грошовому еквіваленті, тобто рішенням ради від 27 лютого 2019 року № 1474/19 є актом одноразового застосування та вичерпує свою дію фактом його виконання.

Такий висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 07 жовтня 2021 року у справі № 160/17179/20, від 01 лютого 2022 року у справі № 160/1936/21, оскільки рішення Харківської міської ради від 27 лютого 2019 року № 1474/19 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018», за даних конкретних обставин справи, не мало впливу, в тому числі регуляторного, на правовідносини, у яких виник спір, не змінювало їх і не припиняло дію попередніх актів з цього питання, а відтак не могло порушувати прав ТОВ фірма «Рівлад, ЛТД» й не вимагало застосування спеціальних регуляторних процедур, передбачених Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Колегія суддів не бере до уваги доводи представника позивача на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 06.03.2019 у справ № 803/417/18, від 17.12.2019 у справі № 1940/1662/18, від 29.04.2020 у сраві № 161/6580/16, від 10.04.2020 у справі № 615/1182/15, які у своїй сукупності встановлюють, що рішення про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки землі є регуляторним нормативно-правовим актом, а тому при розробці та прийнятті такого рішення орган місцевого самоврядування має дотримуватися вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», не беруться судом до уваги, виходячи із наступного.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі №233/2021/19 вказано, що процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Самі по собі предмет позову та сторони справи можуть не допомогти встановити подібність правовідносин за жодним із критеріїв. Не завжди обраний позивачем спосіб захисту є належним й ефективним. Тому формулювання предмета позову може не вказати на зміст і об`єкт спірних правовідносин. Крім того, сторонами справи не завжди є сторони спору (наприклад, коли позивач або відповідач неналежний). Тому порівняння сторін справи не обов`язково дозволить оцінити подібність правовідносин за суб`єктами спірних правовідносин.

Так, у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справ № 803/417/18, від 17.12.2019 у справі № 1940/1662/18, від 29.04.2020 у сраві № 161/6580/16, від 10.04.2020 у справі № 615/1182/15 предметом оскарження виступали рішення органів місцевого самоврядування щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок певної адміністративно-територіальної одиниці із одночасною вказівкою у ньому на показник базової вартості одного квадратного метра землі або ж без такої.

У всіх цих випадках оскаржувались рішення, якими остаточно вирішено питання щодо затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок.

Наведені скаржником правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду, не приймаються судом та відхиляються, оскільки останні були прийняті хоч і у подібних правовідносинах, проте за інших фактичних обставин, тому вказане не дозволяє аналогічно застосувати ті ж самі положення законодавства, та, відповідно, правові позиції у справі № 520/35638/24. Зокрема, як було зазначено вище, оскільки під час розгляду цієї справи, суд дійшов висновку про те, що рішення відповідача від 27.02.2019 № 1474/19 не є регуляторним актом, то безпідставними є і доводи ТОВ фірма «Рівлад, ЛТД» щодо необхідності врахування висновків Верховного Суду, викладених у вказаних вище постановах.

У той же час, рішення відповідача від 18.12.2019 № 1908/19 «Про затвердження Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018» є регуляторним актом і прийнято з дотриманням вимог законодавства щодо оприлюднення проекту нормативного правового акту.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що рішення від 27.02.2019 № 1474/19 відповідачем прийняте з дотриманням положень законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оцінку земель», «Про порядок висвітлення діяльності органів державної влади та органів місцевого самоврядування в Україні засобами масової інформації».

Частиною п`ятою статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, якщо органом чи посадовою особою не встановлено пізніший строк введення цих актів у дію.

У даному випадку, як встановлено судом на підставі наявних у матеріалах справи доказів, на офіційному веб-сайті міської ради (https://www.city.kharkov.ua/) 05.09.2019 було оприлюднено рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19 та офіційно оприлюднене в місцевих засобах масової інформації газеті «Харьковские известия» від 07 березня 2019 року № 14/1 (14).

Суд першої інстанції вірно зазначив, що рішення Харківської міської ради 27.02.2019 № 1474/19 не є регуляторним актом, то безпідставними є і доводи ТОВ «Рівлад, ЛТД» щодо необхідності дотримання відповідачем під час прийняття вказаного спірного рішення положень статей 1, 9, 13, 36 Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності» у частині, що стосуються порядку оприлюднення регуляторних актів.

У справі № 520/35638/24 встановлено, що питання стосовно проведення нормативної грошової оцінки земельних ділянок м. Харкова, уведення її в дію (впровадження) на території цієї адміністративно-територіальної одиниці та встановлення показника базової вартості одного квадратного метра землі остаточно вирішено із прийняттям рішення Харківської міської ради від 18.12.2019 № 1908/19.

Зокрема, цим рішенням впроваджено та введено в дію з 01 січня 2020 року нормативну грошову оцінку земель міста Харкова із застосуванням базової вартості одного квадратного метра у розмірі 639,78 грн.

Тобто, саме із прийняттям цього рішення зазнали змін правовідносини, у яких виник спір, і саме такий акт органу місцевого самоврядування встановив для позивача відповідні обов`язки й мав безпосередній вплив на його права.

Частина друга статті 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Право на судовий захист закріплено й статтею 5 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини першої якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

За змістом Рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». У цьому ж Рішенні зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування в межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але й вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки позивача у сфері публічно-правових відносин.

З наведеного слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

До таких висновків щодо застосування норм права дійшов Верховний Суд у постанові від 22 серпня 2019 року у справі № 288/1557/16-а. Ці висновки Верховного Суду стосуються узагальненої правової оцінки питання права на судовий захист у адміністративному судочинстві, умов та порядку реалізації цього права, а тому можуть бути застосовані й до справи, яка розглядається.

З матеріалів справи встановлено, що рішення Харківської міської ради Харківської області від 18.12.2019 № 1908/19 «Про затвердження порядку запровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018» ТОВ фірма «Рівлад, ЛТД» не оскаржувалось.

Відповідно до частини першої статті 47 КАС України крім прав та обов`язків, визначених у статті 44 цього Кодексу, позивач має право на будь-якій стадії судового процесу відмовитися від позову. Позивач має право змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви до закінчення підготовчого засідання або не пізніше ніж за п`ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Разом з тим, з матеріалів справи не вбачається, що позивач скористався правом, наданим йому частиною першою статті 47 КАС України, шляхом подання до суду письмової заяви до закінчення підготовчого засідання про зміну предмету або підстав позову.

Скасування ж оскаржуваного рішення у судовому порядку, у цьому конкретному випадку, не призведе до зміни обсягу прав та обов`язків позивача, не вплине на правову регламентацію спірних правовідносин, а отже не забезпечить ефективний захист його прав та інтересів. У такому випадку не буде досягнуто виконання завдання адміністративного судочинства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у подібних правовідносинах у постанові від 07 жовтня 2021 року у справі № 160/17179/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірне рішення Харківської міської ради від 27.02.2019 № 1474/19 «Про затвердження Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2018» прийнято в межах повноважень, на підставі та у спосіб, передбачений нормами Конституції та Законами України, що виключає визнання судом цього рішення протиправним та нечинним.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано відмовив у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 року по справі № 520/35638/24 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог позивача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ ФІРМА«РІВЛАД, ЛТД» - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 25.02.2025 по справі № 520/35638/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.А. Калиновський
Судді В.Б. Русанова А.О. Бегунц